Справа № 2а-1843/08
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року м.Чернігів Справа № 2а-1843/08

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Житняк Л.О.,

суддів: Бородавкіної С.В., Кашпур О.В.,

за участі секретаря Тищенко М.В.,

представника відповідача-1 та відповідача-2 Зубенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, Державного казначейства України про стягнення недоплаченої заробітної плати в розмірі 23 956,10 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, Державного казначейства України про стягнення коштів, відрахованих із заробітної плати як податок з доходів фізичних осіб з Державної судової адміністрації України шляхом списання з відкритого в Державному казначействі України рахунку за період з 01.01.2004 по 31.12.2007 в розмірі 23 956,10 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.06.2015 справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.07.2015 про роз'єднання позовних вимог у самостійне провадження, справу призначено до розгляду.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є суддею Щорського районного суду Чернігівської області. В порушення Закону України «Про статус суддів», Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 № 584/95, розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.01.2006 № 22-р за період з 01.01.2004 по 31.12.2007 включно з його заробітної плати утримувався податок та не було компенсовано суму податку з доходів фізичних осіб за вказаний період.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій позов підтримав та просив розгляд справи провести без його участі.

Представник Державного казначейства України в судове засідання не прибув. Про дату час та місце розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представник відповідачів 1 та 2 позов не визнав та надав суду заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Питання матеріального забезпечення суддів врегульовані статтею 44 Закону України від 15.12.1995 № 2862-ХІІ «Про статус суддів». Зазначена норма не містить положень про звільнення суддів від сплати прибуткового податку. Проте, таке право було запроваджено Указом Президента України від 10.07.2004 № 584, в абзаці 4 статті 1 якого встановлено, що заробітна плата суддів не обкладається прибутковим податком за місцем основної роботи.

Законом України від 22.05.2003 № 889-ІV «Про податок з доходів фізичних осіб» для суддів не передбачено звільнення від сплати прибуткового податку. З введенням в дію цього Закону абзац 4 статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.2004 № 584 втратив чинність.

Водночас, необхідно зазначити, що порядок проведення компенсаційних виплат суддям у зв'язку з втратою частини заробітку, пов'язаною зі сплатою податку було передбачено абзацами 1, 2 пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.01.2004 № 22-р «Про деякі питання оплати праці суддів» якого дозволено головам судів загальної юрисдикції здійснювати у 2004 році компенсаційні виплати суддям у розмірі 100 відсотків посадового окладу в разі, коли сума нарахованої заробітної плати за місяць, після сплати податку на доходи фізичних осіб, буде нижчою, ніж розмір середньомісячної заробітної плати, нарахованої судді за квартал 2003 року. При цьому, компенсаційна виплата не повинна перевищувати втрати частини заробітку судді, пов'язаної із справлянням податку на доходи фізичних осіб, а відповідно до пункту 2 вищезазначеного розпорядження така виплата здійснюється у межах видатків на оплату праці, передбачених у Держаному бюджеті України на 2004 рік на утримання органів судової влади.

Враховуючи норму пункту 1.2 статті 1 Закону України від 22.05.2003 № 899-IV «Про податок з доходів фізичних осіб», де визначено, що дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів, або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених пп. 4.2.16 п. 4.2 ст. 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами, та підпункт «д» пункту 1.3 статті 1 Закону, де визначено, що дохід із джерелом його походження з України - це будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі дохід у вигляді заробітної плати, нарахований (виплачений, наданий) унаслідок здійснення платником податку трудової діяльності на території України, суд звертає увагу на те, що згідно пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний оподатковуваний дохід. Крім того, відповідно до пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 цього Закону, до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та і винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору. Також, суд враховує норму п. 22.2. ст. 22 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», яка встановлює, що у разі, якщо норми інших законів чи інших законодавчих актів, що містять правила оподаткування доходів (прибутків) фізичних осіб, суперечать нормам цього Закону, пріоритет мають норми цього Закону.

Так Указом Президента України від 25.12.2003 № 1497/2003 «Про визнання такими, що втрачають чинність, деяких указів Президента України», у зв'язку з прийняттям Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», - Указ Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» визнано таким, що втратив чинність з 01.01.2004, а тому заробітна плата суддів з 01.01.2004 обкладається податком з доходів фізичних осіб за місцем основної роботи на загальних підставах.

Відповідно до рішень Конституційного Суду України від 24.06.1999 № 6-рп/99 та від 01.12.2004 № 19-рп/2004 було встановлено, що однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування суддів, а важливим механізмом їх забезпечення є встановлений ч. 1 ст. 130 Конституції України обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. Відповідно видатки на утримання судової влади встановлюються в Державному бюджеті України.

Як вбачається з матеріалів справи, із заробітної плати позивача, у відповідності до вимог Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» за період 01.01.2004 по 31.12.2007 включно був утриманий податок з доходів фізичних осіб в сумі 23 956,10 грн., згідно довідок наданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Чернігівській області (а.с. 3, 148-151).

Таким чином суд прийшов до висновку, що такі видатки (компенсаційні виплати суддям) в Державному бюджеті України на 2005-2007 роки не встановлювались, і порядок та механізм фінансування суддів на 2005-2007 роки, таких компенсацій не передбачав, а головам судів було дозволено здійснювати компенсаційні виплати суддям лише у 2004 році.

З наданої суду довідки від 04.08.2015 №989 (а.с.190) вбачається, що загальна сума компенсації що належить до виплати за 2004 рік становить 1 042,36 грн. Вказана сума 1 042,36 грн. судом визнається доведеною, виходячи із наступного розрахунку: середній заробіток позивача за VI квартал 2003 року склав 1 188,48 грн. (3565,43 : 3 = 1 188,48), що становить більше ніж сума нарахованої заробітної плати після сплати податку в січні, лютому, березні, квітні, травні, червні, серпні та жовтні 2004 року, і що свідчить про факт отримання заробітної плати в розмірі меншому, ніж той, на який позивач має право за законом, передбачене в тому числі статтями 1, 2 Кодексу законів про працю України.

Також суд зазначає, що будь які заходи щодо нарахування компенсаційних виплат відповідачами не вживались та відповідні докази на спростування цієї обставини суду не надані.

Оскільки Державна судова адміністрація України відповідно до Указу Президента України від 29.08.2002 № 780 є центральним органом виконавчої влади, що здійснює організаційне забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, спрямовані на створення умов для повного і незалежного здійснення правосуддя та у відповідності до покладених на неї завдань виконує функції головного розпорядника бюджетних коштів, передбачених на фінансове забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, то сума компенсації підлягає стягненню з Державної судової адміністрації України, шляхом списання з відкритого у Державному казначействі України рахунку, який передбачений для виконання рішень судів на користь суддів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої заробітної плати в розмірі 23 956,10 грн підлягають частковому задоволенню в межах суми 1 042,36 грн за період з 01.01.2004 по 31.12.2004.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної судової адміністрації України шляхом списання з відкритого у Державному казначействі України рахунку № 4024, МФО 820172 недоплачену заробітну плату за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2004 року на користь ОСОБА_2 в розмірі 1 042,36 грн. (одна тисяча сорок дві гривні 36 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Л.О. Житняк

Судді С.В.Бородавкіна

О.В.Кашпур