Справа № 817/824/13-а
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2013-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

817/824/13-а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/824/13-а

05 квітня 2013 року

11год. 00хв.

м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі

до

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Дубенському районі

про зобов'язання вчинення певних дій , -

ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України у Радивилівському районі звернулося до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Дубенському районі про зобов'язання включити до "Акту щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання" витрати, понесені управлінням Пенсійного фонду України у Радивилівському районі на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги за період з січня по грудень 2010 р. в сумі 205064,20 грн., за період з січня по грудень 2011 р. в сумі 235362,39 грн., за період з січня по грудень 2012 р. в сумі 287899,38 грн., за січень 2013 р. в сумі 150,00 грн. та відшкодувати на користь Управління Пенсійного фонду України у Радивилівському районі заборгованість із витрат на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги за період з січня по грудень 2010 р. в сумі 205064,20 грн., за період з січня по грудень 2011 р. в сумі 235362,39 грн., за період з січня по грудень 2012 р. в сумі 287899,38 грн., за січень 2013 р. в сумі 150,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до статті 21 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” органи виконавчої дирекції Фонду повинні відшкодовувати органам ПФУ виплати, сплачені особам, яким призначено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідач не здійснює відшкодування коштів, пов’язаних із виплатою щомісячної державної адресної допомоги особам, яким призначено пенсію у зв’язку з втратою годувальника, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265, виплата щомісячної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога. Оскільки пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання виплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, то і щомісячна адресна допомога, згідно з нормами вказаної постанови повинна виплачуватися з коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Просив позов задоволити повністю, зобов’язати відповідача вчинити дії по прийняттю до заліку сум згідно із актом щомісячної звірки витрат особових справ потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання з урахуванням сум виплаченої щомісячної державної адресної допомоги за період з січня по грудень 2010 р. в сумі 205064,20 грн., за період з січня по грудень 2011 р. в сумі 235362,39 грн., за період з січня по грудень 2012 р. в сумі 287899,38 грн., за січень 2013 р. в сумі 150,00 грн. та відшкодувати на користь Управління Пенсійного фонду України у Радивилівському районі заборгованість із витрат на виплату та доставку щомісячної державної адресної допомоги за період з січня по грудень 2010 р. в сумі 205064,20 грн., за період з січня по грудень 2011 р. в сумі 235362,39 грн., за період з січня по грудень 2012 р. в сумі 287899,38 грн., за січень 2013 р. в сумі 150,00 грн.

05.04.2013 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, яким просить зобов'язати відповідача вчинити дії щодо прийняття до заліку та відшкодування позивачу державної адресної допомоги згідно постанови КМ України №265 пенсіонерам, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, витрат на її виплату і доставку, підвищення до пенсії згідно постанови КМ України №198, витрат на її виплату і доставку та невраховані суми витрат на виплату щомісячної державної адресної допомоги та підвищення до неї громадянам - учасникам СНД за 2010 - 2012 рр. на загальну суму 721 125,97 грн. (а.с.150-152).

Відповідач адміністративний позов не визнав, у зв'язку з чим подав письмові заперечення від 15.03.2013 р. №5631/13 (а.с.134-141). Обґрунтовує свою позицію тим, що будь-які страхові виплати, що здійснюються Фондом, складаються з страхових внесків роботодавців, як страхувальників, які є основним джерелом надходжень до фонду і мають використовуватись виключно за їх цільовим призначенням. Законом України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" не передбачено обов'язку відшкодування адресної допомоги Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Дія постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" не розповсюджується на відповідача та його правовідносини з позивачем в частині відшкодування витрат з виплати адресної допомоги, оскільки такі додаткові державні гарантії громадянам передбачені лише Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який визначає обов'язки саме органів Пенсійного фонду України. Адресна допомога не включається до основного розміру пенсії, оскільки вона є додатковою допомогою до пенсії. Щомісячна державна адресна допомога є самостійним видом пенсійних виплат та виплачується пенсіонеру, крім інших видів виплат, у тому числі цільової допомоги на прожиття, з урахуванням приписів Постанови КМУ від 26.03.2008 року № 265. А відтак, відсутні як правові підстави, так і порядок відшкодування сум адресної допомоги. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі (а.с.142).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав письмове клопотання в якому просить справу розглянути без його участі (а.с.144).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження (без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання) за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та заперечення, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами складено акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Так, відповідно до актів звірок за період з січня по грудень 2010 р. загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню, за даними УПФ України в Радивилівському районі становить 214 683,35 грн. (а.с.91-124), за даними Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дубенському районі – 42 665,74 грн. (а.с.91-124).

За даними таблиць розбіжностей до актів звірок, за період з січня по грудень 2010 р. відповідачем не прийнято до заліку 201 464,20 грн. Судом встановлено, що відповідачем не враховані суми витрат на виплату щомісячної державної адресної допомоги та підвищення до пенсії громадянам держав - учасників СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну, всього в сумі 11 617,30 грн., у тому числі підвищення по постанові №198 разом з доставкою в сумі - 2321,65 грн.; також не враховані суми витрат на виплату державної адресної допомоги в сумі 187525,25 грн.

Відповідно до актів звірок за період з січня по грудень 2011 р. загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню, за даними УПФ України в Радивилівському районі становить 276 932,60 грн. (а.с.152), за даними Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дубенському районі – 43 405,72 грн. (а.с.55-88).

За даними таблиць розбіжностей до актів звірок, за період з січня по грудень 2011 р. відповідачем не прийнято до заліку 233 562,39 грн. Судом встановлено, що відповідачем не враховані суми витрат на виплату щомісячної державної адресної допомоги та підвищення до пенсії громадянам держав - учасників СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну, всього в сумі 7402,00 грн., та не враховані суми витрат на виплату державної адресної допомоги в сумі 226160,39 грн.

За даними таблиць розбіжностей до актів звірок, за період з січня по грудень 2012 р. відповідачем не прийнято до заліку 286 099,38 грн. Судом встановлено, що відповідачем не враховані суми витрат на виплату щомісячної державної адресної допомоги та підвищення до пенсії громадянам держав - учасників СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну, всього в сумі 8308,00 грн., та не враховані суми витрат на виплату державної адресної допомоги в сумі 277791,38 грн.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд враховує, що статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов’язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов’язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно від страхового випадку є такі види загальнообов’язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов’язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі статтею 25 Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов’язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв’язку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів. Відповідно до пункту четвертого цієї статті за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров’я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров’я, пов’язаним з виконанням ним своїх трудових обов’язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV) Фонд зобов’язано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов’язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом, передбачений статтею 21 Закону № 1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд зобов’язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров’я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у разі настання страхового випадку.

Адресна допомога встановлена постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" № 265 від 26.03.2008р. і передбачена у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 %, на двох - 120 %, на трьох і більше - 150 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, а також у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, як щомісячна державна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Згідно з п.4 постанови, виплата такої адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Вирішуючи питання чи здійснюються ці виплати за рахунок коштів Фонду, суд враховує, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов’язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров’я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів. Відповідно до статті 46 Закону № 1105-XIV кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не формуються за рахунок Державного бюджету України, не включаються до його складу та використовуються виключно за їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд не може нести витрати на виплату та доставку державної адресної допомоги.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

За встановлених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача прийняти до заліку витрати на виплату та доставку державної адресної допомоги та відшкодування витрат на виплату та доставку державної адресної допомоги на загальну суму 721 125,97 грн. за 2010-2012 рр., не ґрунтуються на нормах матеріального закону, а відтак до задоволення не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 94 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Управлінню Пенсійного фонду України у Радивилівському районі відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.