Справа № 345/1415/14-а
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 р. Справа № 876/5591/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О. І., Улицького В. З.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2014 року по справі № 345/1415/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області, яким просить визнати дії відповідача щодо проведення обчислення пенсії з обмеженням заробітку у 5,6 разів розміру середньої зapoбітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до довідки про заробітну плату (дохід) від 8 червня 2009 року № 309 для розрахунку пенсії неправомірними та зобовязати відповідача провести обчислення його пенсії без такого обмеження. Також просить здійснити перерахунок пенсії позивача з 1 березня 2011 року.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі щодо проведення обчислення пенсії позивачу з обмеженням заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування відповідно до довідки про заробітну плату (дохід) від 8 червня 2009 року № 309 для розрахунку пенсії неправомірними.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі провести обчислення пенсії позивача без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування відповідно до довідки про заробітну плату (дохід) від 8 червня 2009 року № 309 для розрахунку пенсії.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі здійснити перерахунок і виплату перерахованої пенсії позивача з 1 березня 2011 року відповідно до позовних вимог та у відповідності із законодавством України і чинними міжнародними Угодами.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі в строк десять днів з часу набрання законної сили даної постанови надати Калуському міськрайонному суду звіт про її виконання.

В решті позову відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що позивач не отримувала прибутку та не займалась підприємницькою діяльністю.

Сторони явку своїх представників не забезпечили, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу в їх відсутності в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи 10 січня 2006 року позивачу було призначено пенсію на пільгових умовах (підсумовування роботи в РКП та Списку №2), яку одержував у м. Іжевськ Російської Федерації.

Після переїзду в Україну на постійне місце проживання і настанням права на пенсію, позивач подав відповідну заяву до управління ПФУ у м. Калуші..

Відповідно до листа-повідомлення від 18 березня 2011 року № 345-Д-15 позивачу була призначена пенсія з 1 березня 2011 року за віком на пільгових умовах по Списку №2, а також надана ксерокопія її повного розрахунку. Позивач не погодився з порядком нарахування пенсії і 1 червня 2011 року звернувся з адміністративним позовом до суду.

Постановою Калуського міськрайонного суду від 29 серпня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2013 року, позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі. Вищевказану постанову суду було звернуто до негайного виконання і вона виконувалась до часу набрання законної сили ухвали Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2013 року, якою рішення попередніх судів скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 3 грудня 2013 року закрито провадження у справі в порядку пункту 4 частини 1 статті 157 КАС України в частині позову до управління Пенсійного фонду України у місті Калуші та Калуському районі про проведення обчислення пенсії без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої зapoбітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування відповідно до довідок про заробітну плату (дохід) від 8 червня 2009 року № 309 та від 20 серпня 2007 року № 13, 14, 15, 16, 17, 18 для розрахунку пенсії з тих підстав, що дана вимога була предметом розгляду поданої позивачем заяви і постановою Калуського міськрайонного суду від 6 жовтня 2011 року вимоги були задоволені частково та що зазначена постанова набрала законної сили.

Проте ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2014 року, з урахуванням клопотань позивача, частково задоволено апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 3 грудня 2013 року в частині закриття провадження у справі № 2-а-5911/11 щодо позовної вимоги про проведення обчислення пенсії без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої зapoбітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування відповідно до довідки про заробітну плату (дохід) від 8 червня 2009 року № 309 для розрахунку пенсії скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду у вказаній частині.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 24 березня 2014 року позивачу було відмовлено у прийнятті заяви від 26 листопада 2013 року про зміну (уточнення) позовних вимог у вищевказаній частині, оскільки така вимога не є зміною чи уточненням позовних вимог в межах спірних правовідносин, а окремий спір, який має розглядатися шляхом подання іншого позову.

Згідно з частиною 2 статті 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі закон № 1058-IV), до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Відповідно до ч.1 статті 66 даного Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Право позивача на включення для обчислення пенсії заробітної плати в повному розмірі за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу гарантоване міжнародною Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення (далі Угода), якою встановлено інші правила.

Згідно із положеннями статті 7 вищевказаної Угоди при переселенні пенсіонера в межах держав- учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера. Розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави-учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пункту 3 статті 6 цієї Угоди.

Відповідно до пункту 3 статті 6 Угоди обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах- учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Водночас стаття 5 цієї ж Угоди констатує, що вона поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав учасниць Угоди.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено права позивача шляхом прийняття оскарженої відмови. Водночас суд першої інстанції зазначив, що вимоги позивача про можливість звернення постанови суду щодо виплати всієї суми боргу з врахуванням виплачених сум до негайного виконання, то відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій у межах суми стягнення за один місяць, а тому у задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Проаналізувавши наведені законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне додати, що судом першої інстанції було правомірно поновлено позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки матеріалами справи підтверджується, що 1 червня 2011 року позивачем було подано позов щодо призначення йому пенсії в меншому розмірі.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2014 року по справі № 345/1415/14-а без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Довга О. І.

ОСОБА_2