Справа № 804/3899/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2015-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 р. Справа № 804/3899/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВКФ "Інбудтех" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВКФ Інбудтех" (далі-ТОВ "НВКФ Інбудтех", підприємство, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.12.2014р.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, мотивуючи тим, що висновки податкового органу, відображені в акті перевірки щодо порушення ТОВ "НВКФ Інбудтех" п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України у вигляді заниження орендної плати за землю за період з 01.04.2014р. по 01.11.2014р. за земельні ділянки, які розташовані на території Жовтневого району є хибними та суперечать чинному законодавству.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем заперечень до суду не надано.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВКФ Інбудтех" () зареєстровано як юридичну особу за рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 08.06.2005р. за №1 224 1020 0000 013039.

Підприємство є платником податків та зборів та перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі-ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, податковий орган, контролюючий орган, відповідач) від 13.06.2005р.

У період з 10.11.2014р. по 14.11.2014р. на підставі наказу № 11629 від 07.11.2014р. та згідно із п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України працівниками ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська проводилась документальна позапланова невиїзна перевірка, за результатами якої складено Акт "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "НВКФ ІНБУДТЕХ" (код за ) з питань правильності нарахування орендної плати за земельні ділянки розташовані на території Жовтневого району за період з 01.04.2014р. по 01.11.2014р." №9167/22- від 21.11.2014р. (далі-акт перевірки).

В ході перевірки контролюючим органом було встановлено, що між ТОВ "НВКФ Інбудтех" та Дніпропетровською міською радою було укладено договір земельної ділянки від 02.11.2009р., що зареєстрований в Управлінні земельних ресурсів м.Дніпропетровська за №81 від 18.12.2009р.

02.11.2009р. між Дніпропетровською міською радою (Орендодавець) та ТОВ "НВКФ Інбудтех" (Орендар) на підставі рішення ради від 07.10.2009р. №146/50 був укладений Договір оренди земельної ділянки терміном на п'ятнадцять років (зареєстровано 18.12.2009р. в ДМВ ДРФ Центру ДЗК за № 81) (далі - договір).

У відповідності до умов вищевказаного договору, в оренду ТОВ «НВКФ «Інбудтех» була передана земельна ділянка, кадастровий номер :03:178:0061, загальною площею 0,8833 га, яка знаходиться за адресою: проспект Гагаріна у районі будинку №101 (Жовтневий район) і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :03:178:0061 (п. 1.1 р. 1 договору).

Згідно із п. 1.2 р. 1 договору - цільове використання земельної ділянки за цим договором (УКЦВЗ) 1.9 (житлові кооперативи). Договір укладено на 10 років (п.3.1 договору).

Відповідно п.4.1. р. 4 договору - річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється в грошовій формі (у гривнях), у розмірі мінімальної ставки орендної плати, встановленої Законом України "Про. плату за землю".

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії (п.4.2 Договору оренди).

Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору у порядку та у випадках передбачених законодавством України (п.4.3 договору).

Орендна плата вноситься Орендарем, незалежно від результатів діяльності Орендаря у розмірі однієї дванадцятої річної суми за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на рахунок Орендодавця (п.4.5договору).

Згідно розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, який є невід'ємною частиною договору, ставка земельного податку встановлена Законом України «Про плату за землю» у розмірі 0, 03 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, прийнятий до розрахунку розмір орендної плати 0, 09 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно примітки Розрахунку визначено, що у разі зміни в діючому законодавстві дійсний розрахунок втрачає чинність.

З 01 квітня 2014 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України, які внесені Законом України від 27.03.2014 року № 1166-УІІ " Про запобігання фінансової катастрофи та утворення передумов для економічного зростання в Україні", зокрема щодо мінімального розміру річної суми орендної плати за землю, яка не може бути меншою трьох відсотків нормативної грошової оцінки (п.п. 288.5.1. п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України).

Так згідно наданої до ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська податкової декларації орендна плата за землю задекларована ТОВ "НВКФ Інбудтех" за період з 01.04.2014 року по 01.1.2014 року по договору становить 2655, 18 грн.

Водночас сума орендної плати за землю по договору на 2014 рік за період з 01.04.2014р. по 01.11.2014р., яка повинна бути нарахована підприємством згідно з вимогами пп. 288.5.1. п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, які набули чинності з 01 квітня 2014 року, складає 88 507, 26 грн., у зв'язку з чим контролюючий орган встановив заниження підприємством орендної плати по договору на суму 85 852, 08 грн.

Отже, за результатами проведеної перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення ТОВ "НВКФ Інбудтех" п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України у вигляді заниження орендної плати за землю за період з 01.04.2014р. по 01.10.2014р. за земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: по пр. Гагаріна буд. №101 на суму 85 852, 08 грн.

Не погодившись із висновками контролюючого органу, позивач направив до ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Заперечення на акт перевірки (вих. №26-11/1 від 26.11.2014р.).

У відповіді на вказані запереченні (вих. №42467/10-04-63-22-04 від 03.12.2014р.) податковий орган залишив висновки, викладені в акті перевірки без змін.

На підставі акту перевірки контролюючим органом було сформовано податкове повідомлення-рішення № від 09.12.2014р., яким збільшено податкове зобов'язання підприємства на суму 107 315, 10 грн., в тому числі за основним платежем на суму 85 852, 08 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 21 463, 02 грн.

Не погодившись із зазначеними рішенням позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення № від 09.12.2014р. в адміністративному порядку, звернувшись із скаргою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (вих. №26-12/1 від 26.12.2014р.).

За результатами розгляду даної скарги Рішенням №1449/10/04-36-10-07-14 від 19.02.2015р. Головне управління ДФС у Дніпропетровській області залишено без змін оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Не погодившись із висновками податкового органу та прийнятими рішеннями, підприємство звернулось до суду із даним позовом.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним.

Відповідно до ст. 166 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 144 Конституції України рішення, прийняті органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Граничний розмір орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, встановлено Законом України "Про оренду землі" та є обов'язковим при укладанні відповідних договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 цього ж Закону орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

У свою чергу, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно п.п.14.1.72 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, а згідно п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

За приписами п.п.269.1.1, 269.1.2 п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Підпунктом 14.1.73 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено поняття землекористувачів - як юридичних та фізичних осіб (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Згідно ст. 270 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку визначаються Податковим кодексом України.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (ст.286 Податкового кодексу України), а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства (ст. 288.1 Податкового кодексу України).

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок (п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України).

Так, відповідно до п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України (у редакції до 01.04.2014р.) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Разом із тим слід зауважити, що ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська відповідно до Податкового кодексу України наділена повноваженнями зі здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством, проте правом на встановлення умов розірвання та/або продовження дії договору оренди землі наділені виключно сторони такого договору.

Договір оренди землі є цивільно-правовим, а отже, йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов'язковість його виконання сторонами тощо.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 02.12.2014 р. № 21-274а14 пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII Податкового кодексу України; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.2 зазначеного пункту).

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки, незалежно від того, чи співпадає її розмір із визначеним у договорі.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, слідує висновок, що з набранням чинності Податкового кодексу України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За наведених обставин та враховуючи положення пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, відповідачем правомірно збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати за землю з юридичних осіб на суму 85 852, 08 грн. та застосовано до ТОВ « НВКФ «Інбудтех» штрафні санкції.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не було надано належних та достатніх доказів щодо неправомірності та необґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НВКФ Інбудтех» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НВКФ Інбудтех» () на користь Державного бюджету України (р/р №4008 у ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, отримувач - УДКСУ у Красногвардіському районі м.Дніпропетровська, код ОКПО 37989253) решту розміру ставки судового збору в сумі 1611, 00 грн. (тисяча шістсот одинадцять гривень).

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський