Справа № 825/2179/15-а
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року м.Чернігів Справа № 825/2179/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Тищенко М.В.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період ліквідації ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

09.07.2015 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про :

- визнання протиправними дій службових осіб Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, щодо винесення неправомірних податкових повідомлень-рішень від 20.01.2015 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2;

- скасування податкових повідомлень-рішень від 20.01.2015 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Спірні податкові повідомлення-рішення прийняті за наслідками проведеної документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» (далі ПАТ «Банк «Демарк») з питань правомірності витрат з придбання права вимоги на виконання зобовязань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг) за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 на підставі п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями. За результатами перевірки складено Акт від 26.12.2014 №40/22/19357516 (а.с. 77 93).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що висновки відображені в Акті перевірки від 26.12.2014 №40/22/19357516 є безпідставними, оскільки суми за кредитними договорами позивачем було віднесено до складу валових витрат після укладення договорів відступлення права вимоги. За висновком податкового органу, зробленого на підставі первинних документів, позивачем до складу валових витрат було неправомірно віднесено валові витрати, чим порушено п.153.2.6 та п.153.5 ст.153 Податкового кодексу України. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі помилкових висновків Акту від 26.12.2014 №40/22/19357516 є протиправними і підлягають скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позові з наданням додаткових пояснень.

Представник відповідача проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити, пояснивши, що договори відступлення права вимоги були укладені ПАТ «Банк «Демарк» з фізичними особами, які перебували з банком у трудових відносинах, та являються пов'язаними особами, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють. При визнанні осіб повязаними враховується вплив, який може здійснюватися через володіння однією особою корпоративними правами інших осіб відповідно до укладених між ними договорів або за наявності іншої можливості однієї особи впливати на рішення, що приймаються іншими особами. При цьому такий вплив враховується незалежно від того, чи здійснюється він особою безпосередньо і самостійно або спільно з повязаними особами, що визначаються такими відповідно до пп.14.1.159 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В період з 08.09.2014 по 17.10.2014 проводилась документальна планова виїзна перевірка Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» (ПАТ «Банк «Демарк») з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013. За результатами даної перевірки складено Акт від 24.10.2014 №2453/22/19357516. Дана перевірка здійснювалась на підставі направлень від 08.09.2014 №2591, №2592, №2593, №2594 та від 11.09.2014 №2645. Перевірку було проведено з відома Голови правління ПАТ «Банк «Демарк» ОСОБА_5, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_4 та в присутності головного бухгалтера ОСОБА_6

В частини 4 "Висновок" Акту перевірки зазначені наступні порушення:

- пп. 153.2.6 п.153.2, п.153.5 ст. 153 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток у 2011-2013 рр. на загальну суму 1 233 395 грн. та завищено від'ємне значення обєкту оподаткування на суму 2 227 388грн., в т.ч. по періодах: II квартал 2011 року завищено від'ємне значення на суму 2 571 420 грн., II-III квартал 2011 року завищено від'ємне значення на суму 3 790 457 грн., II-IV кв. 2011 року завищено від'ємне значення на суму 2 002 916 грн. та занижено податок на прибуток на суму 696 023 грн., 3 квартали 2012 року завищено від'ємне значення на суму 1 628 262 грн. та занижено податок на прибуток на суму 774 700 грн., 2012 рік завищено від'ємне значення на суму 1 057 194 грн. та занижено податок на прибуток на суму 1 148 139 грн., 2013 рік завищено від'ємне значення на суму 2 227 388 грн. та занижено податок на прибуток на суму 85 256 грн.

- пп. 164.2.19 п. 164.2, п.164.5 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.170.9 ст.170, пп."а" п. 171.2 ст. 171, пп."а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся за основним платежем на загальну суму 517 096,70 грн.

Не погоджуючись з висновками перевіряючих, вказаними в Акті перевірки, ПАТ «Банк «Демарк» 31.10.2014 було подано Заперечення на Акт, перевірки (копія в матеріалах справи). Листом від 07.11.2014 №13231/10/25-26-22-02-19 ДПІ у м. Чернігові надала відповідь про часткову відмову у задоволенні заперечень за Актом перевірки та відповідно до ст. 20, п. 44.7 ст. 44, п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України ДПІ у м. Чернігові про призначення позапланової перевірки.

В період з 09.12.2014 по 22.12.2014 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «Банк «Демарк» з питань правомірності витрат з придбання права вимоги на виконання зобовязань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг) та своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 на підставі направлень від 09.12.2014 №53, №54 та на підставі ст.20, п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78, ст.82 Податкового кодексу України. За результатами даної перевірки складено Акт від 26.12.2014 №40/22/19357516.

Перевірку проведено з відома Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_4 та в присутності головного бухгалтера директора департаменту бухгалтерського обліку звітності ОСОБА_1.

В розділі "Висновок" Акту перевірки зазначені наступні порушення:

- пп. 153.2.6 п.153.2, п.153.5 ст. 153 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток у 2011-2013 рр. на загальну суму 1 233 395 грн. та завищено від'ємне значення обєкту оподаткування на суму 2 227 388грн., в т.ч. по періодах: II квартал 2011 року завищено від'ємне значення на суму 2 571 420 грн., II-III квартал 2011 року завищено від'ємне значення на суму 3 790 457 грн., II-IV кв. 2011 року завищено від'ємне значення на суму 2 002 916 грн. та занижено податок на прибуток на суму 696 023 грн., 3 квартали 2012 року завищено від'ємне значення на суму 1 628 262 грн. та занижено податок на прибуток на суму 774 700 грн., 2012 рік завищено від'ємне значення на суму 1 057 194 грн. та занижено податок на прибуток на суму 1 148 139 грн., 2013 рік завищено від'ємне значення на суму 2 227 388 грн. та занижено податок на прибуток на суму 85 256 грн.

- пп. 164.2.17 "д" п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп."а" п. 171.2 ст. 171, пп."а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся за основним платежем на загальну суму 563 317,45 грн.

Не погоджуючись з висновками перевіряючих, вказаними в Акті перевірки від 26.12.2014 №40/22/19357516, ПАТ «Банк «Демарк» 06.01.2015 було подано Заперечення на даний Акт.

Листом від 16.01.2015 №374/10/25-26-17-02-21 ДПІ у м. Чернігові надана відповідь про відмову у задоволенні заперечень за Актом перевірки. При цьому, на підставі вказаного Акту перевірки, з урахуванням зазначених порушень, ДПІ у м. Чернігові надіслала позивачу податкове повідомлення-рішення від 20.01.2015 № про визначення податкового зобовязання по податку на прибуток в сумі 1 233 395 грн., та штрафних санкцій в сумі 308 349 грн. та податкове повідомлення-рішення від 20.01.2015 № про завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування в сумі 2 227 388 грн. (а.с.11,12).

29.01.2015 ПАТ «Банк «Демарк» була подана скарга до Головного управління ДФС у Чернігівській області на податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівської області від 20.01.2015 № про визначення податкового зобовязання по податку на прибуток та № про зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток, на Акт від 26.12.2014 №40/22/19357516 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Банк «Демарк» з питань правомірності витрат з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг) за період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

За результатами розгляду скарги Головне управління ДФС у Чернігівській області залишило без змін оскаржені повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівської області від 20.01.2015 № та №, про що повідомило позивача рішенням від 31.03.2015 № 861/10/25-01-10-04-15. ПАТ «Банк «Демарк» була подана скарга до Державної фіскальної служби України на податкове повідомлення-рішення № від 20.01.2015 про визначення податкового зобовязання по податку на прибуток, та на податкове повідомлення-рішення № від 20.01.2015 про зменшення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток.

За результатами розгляду скарги рішенням від 05.06.2015 №11712/6/99-99-10-01-01-25 Державна фіскальна служба України залишила без змін оскаржувані повідомлення-рішення, які є предметом даного спору.

В зазначеному Акті перевірки від 26.12.2014 №40/22/19357516, на підставі якого винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення вказано, що за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, банківською установою задекларовано витрати, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування у сумі: 2011 рік 138 760 675 грн., 2012 рік 231 319 125 грн., 2013 рік 252 835 782 грн. Також перевіркою правильності визначення витрат, що враховується при обчисленні обєкта оподаткування зазначено про їх завищення, за період, що перевірявся на загальну суму 11 381 254 грн., в т.ч. по періодах: II квартал 2011 на суму 2 571 420 грн., II-III квартал 2011 року на суму 3 790 458 грн., II-IV квартал 2011 року на суму 6 475 641 грн., І квартал 2012 року на суму 3 682 724 грн., півріччя 2012 року на суму 3 698 399 грн., 3 квартали 2012 року на суму 3 698 399 грн., 2012 рік на суму 4 905 613 грн.

Перевіркою правомірності витрат з придбання права вимоги на виконання зобовязань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги(факторинг) зазначено їх завищення за 2011-2012 року на загальну суму 11 381 254 грн., в т.ч. по періодах: II квартал 2011 на суму 2 571 420 грн., II-III квартал 2011 року на суму 3 790 458 грн., II-IV квартал 2011 року на суму 6 475 641 грн., І квартал 2012 року на суму 3 682 724 грн., півріччя 2012 року на суму 3 698 399 грн., 3 квартали 2012 року на суму 3 698 399 грн., 2012 рік на суму 4 905 613 грн.

При проведенні перевірки, податковим органом було встановлено, що ПАТ «Банк «Демарк» у 2011-2012 рр. проводив операції з відступлення права вимоги боргу третьої особи або виконання вимоги боржником (факторингу): за 2011 рік доходи від вищезазначених операцій склали 3434,5 тисяч грн., витрати 9910,1 тисяч грн., у 2012 році: доходи 4080,0 тисяч грн., витрати 8985,6 тисяч грн., тобто Банк отримав від даних операцій збитки: у 2011 році на суму 6475,6 тисяч грн., у 2012 році на суму 4905,6 тисяч грн.

Посилаючись на пп. 14.1.159, 14.1.255 п.14.1 ст.14, Податкового кодексу України та ст.ст. 512-514, 516, 1077, 1079 Цивільного кодексу України податковий орган вказав на порушення пп. 153.2.6 п.153.2 ст.153 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент здійснення операцій з відступлення права вимоги (факторингу)) щодо не включення до складу витрат витрати на оплату винагород або інших видів заохочень повязаним з таким платником податку фізичним особам у разі, якщо немає документальних доказів, що таку оплату було проведено як компенсацію за фактично надану послугу (відпрацьований час). За наявності зазначених документальних доказів віднесенню до складу витрат підлягає фактична сума оплати, але не більша ніж сума, розрахована за звичайними цінами. Операції з відступлення права вимоги належать до операцій особливого виду, для яких п.153.5 ст.153 Податкового кодексу України, визначені спеціальні правила оподаткування.

Також перевіркою правильності визначення суми податку на прибуток було вказано на заниження податку на прибуток у 2011-2013 рр. на загальну суму 1 233 395 грн. та завищено від'ємне значення обєкту оподаткування на суму 2 227 388грн., в т.ч. по періодах: II квартал 2011 року завищено від'ємне значення на суму 2 571 420 грн., II-III квартал 2011 року завищено від'ємне значення на суму 3 790 457 грн., II-IV квартали 2011 року завищено від'ємне значення на суму 2 002 916 грн. та занижено податок на прибуток на суму 696 023 грн., 3 квартали 2012 року завищено від'ємне значення на суму 1 628 262 грн. та занижено податок на прибуток на суму 774 700 грн., 2012 рік завищено від'ємне значення на суму 1 057 194 грн. та занижено податок на прибуток на суму 1 148 139 грн., 2013 рік завищено від'ємне значення на суму 2 227 388 грн. та занижено податок на прибуток на суму 85 256 грн. Відповідно до визначених сум вказано на порушення пп.164.2.17"д" п.164.2 ст.164 Кодексу щодо повідомлення боржника про суму анульованого (прощеного) боргу та включення її до податкового розрахунку за формою 1ДФ, такий кредитор зобовязаний в повному обсязі виконати обовязки податкового агента, встановлені п.176.2 ст.176 Кодексу. Згідно пп."а" п.171.2 ст.171 Кодексу, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні. Податковий агент зобовязаний своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок. При цьому зазначені доходи оподатковуються у складі загального місячного оподаткованого доходу платника податку за ставками, встановленими п.167.1 ст.167 Кодексу (15% та 17%). В звязку з чим донараховано податку на доходи фізичних осіб 563 317,45 грн.

Таким чином, враховуючи встановлене в Акті перевірки від 26.12.2014 №40/22/19357516, ДПІ у м. Чернігові прийшла до висновку, що відступлення права вимоги здійснюється на платній основі. Ціна відступлення права вимоги установлюється Банком самостійно. За період, який перевірявся, до складу доходів була включена сума коштів, отримана Банком - Першим кредитором від такого відступлення, а саме за 2011 рік - 3434,5 тисячі грн., за 2012 рік - 4080,0 тисяч грн. та до складу витрат була включена сума заборгованості за фінансовими кредитами за даними бухгалтерського обліку на дату здійснення такого відступлення (сума основного боргу, процентів, комісій), а саме: за 2011 рік - 9910,1 тисяч грн., за 2012 рік - 8985,6 тисяч грн., тобто Банк отримав від даних операцій збитки: у 2011 році на суму 6475,6 тисяч грн., у 2012 році на суму 4905,6 тисяч грн.

Перевіряючи правильність проведення відповідачем перевірки ПАТ «Банк «Демарк» суд зазначає, що вона проведена відповідно до вимог п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, згідно якого органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Поняття та порядок проведення документальної планової виїзної перевірки та документальної позапланової перевірки, визначені пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 та ст. 78 Кодексу, ДПІ у м. Чернігові дотримано. Строки проведення виїзних перевірок, встановлені ст. 82 Кодексу, не порушено. Підставою для проведення таких перевірок стала вимога пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 77.4 ст. 77, пп.78.1.5 п.78.1 ст.78, ст.82 Кодексу.

Дослідивши фактичні обставини нарахування податкового зобовязання, судом враховано, що згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи із врахуванням визначення терміну "податкове зобовязання", вказаного в пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Кодексу. Також суд враховує пп.14.1.255 п.14.1 ст. 14 Кодексу, яким встановлено, що відступлення права вимоги операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації. Так, згідно з пп.14.1.159 п.14.1 ст. 14 Кодексу (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що пов'язані особи юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють. При визнанні осіб пов'язаними враховується вплив, який може здійснюватися через володіння однією особою корпоративними правами інших осіб відповідно до укладених між ними договорів або за наявності іншої можливості однієї особи впливати на рішення, що приймаються іншими особами. При цьому такий вплив враховується незалежно від того, чи здійснюється він особою безпосередньо і самостійно або спільно з повязаними особами, що визначаються такими відповідно до цього пункту.

При цьому, враховуючи пп. 153.2.6 п.153.2, п.153.5 ст. 153 Податковим кодексом України якими визначено, що операції з відступлення права вимоги належать до операцій особливого виду, для яких Кодексом визначені спеціальні правила оподаткування та, що не включаються до складу витрат витрати на оплату винагород або інших видів заохочень пов'язаним з таким платником податку фізичним особам у разі, якщо немає документальних доказів, що таку оплату було проведено як компенсацію за фактично надану послугу (відпрацьований час). За наявності зазначених документальних доказів віднесенню до складу витрат підлягає фактична сума оплати, але не більша, ніж сума, розрахована за звичайними цінами.

На спростування заперечень відповідача, суд зазначає, що законодавець розмежовує два види правочинів: відступлення права вимоги та факторинг, при чому перший є ширшим поняттям. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). (Частина 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України).

Ознаки факторингу: фінансування - передання грошових коштів, плата - дисконтування суми боргу, розподіл відсотків, винагорода тощо. Відступлення права грошової вимоги: субєкт - фактор-банк або інша фінансова установа; субєкт - клієнт - фізична або юридична особа; предмет - право грошової вимоги. Відповідно до п. 153.2.6. ст. 153 Податкового кодексу не включаються до складу витрат витрати на оплату винагород або інших видів заохочень повязаним з таким платником податку фізичним особам у разі, якщо немає документальних доказів, що таку оплату було проведено як компенсацію за фактично надану послугу (відпрацьований час). За наявності зазначених документальних доказів віднесенню до складу витрат підлягає фактична сума оплати, але не більше, ніж сума розрахована за звичайними цінами.

Але ПАТ «Банк «Демарк» при відступленні права вимоги не надавав послуги, а отримував їх і тому до нього обмеження передбачені п.153.2.6. Податкового кодексу України не можуть застосовуватись. Відповідно до пп. 14.1.255 Податкового кодексу України відступлення права вимоги - операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації. Якщо операція відповідає цьому визначенню, то податковий облік таких операцій здійснюється в порядку, встановленому п. 153.5 Податкового кодексу України.

Проте термінологічне відокремлення поняття відступлення права вимоги не свідчить про відмінність його правової природи для цілей оподаткування податком на прибуток від операцій з продажу товарів.

Операції з відступлення права вимоги відрізняються поряд з іншими операціями з продажу товарів, оскільки законодавчо передбачено різні порядки формування витрат і доходів для визначення обєкту оподаткування податком на прибуток.

Так, за загальним правилом витрати та доходи від операцій з продажу товарів регулюються нормами статей 136-139 Податкового кодексу України. Водночас, доходи та витрати за операціями з продажу такого різновиду товару, як право вимоги визначаються згідно з приписами п.153.5 ст.153 Податкового кодексу України. Саме для розмежування відповідних операцій, а отже, правил визначення доходів і витрат за ними, поняття відступлення права вимоги має окреме-визначення в Податковому кодексі України.

Зважаючи на викладене, системне тлумачення норм Податкового кодексу України не дозволяє вважати відступлення права вимоги для цілей обліку з податку на прибуток окремою господарською операцією, відмінною від продажу товарів. Натомість така операція є в розумінні п.153.5 ст.153 Податкового кодексу України різновидом операції з продажу товарів. Причому продавцем відповідних товарів є особа, що відступає право вимоги за компенсацією. (Постанова ВАСУ від 19.11.2013 № К/800/17433/13).

Пункт 153.5. ст.153 Податкового кодексу України встановлює аналогічний податковий режим як для операцій із відступлення права вимоги, так і факторингу, не розрізняючи їх для цілей податкового обліку.

Перше відступлення: витрати банку - заборгованість за договором по балансу, а доходи банку - плата, отримана за відступлення.

В ході судового розгляду, судом встановлено, що оподаткування здійснювалось у відповідності до положень п.153.5 ст.153 Податкового кодексу України (а.с. 159, 167).

До доходу банківських установ включаються, зокрема, доходи від відступлення права вимоги боргу третьої особи або виконання вимоги боржником (факторингу) згідно з п.153.5 ст.153 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту долученого в ході судового розгляду представниками позивача договору відступлення права вимоги, він містить ціну за відступлення права вимоги, яка у строк до 29.07.2011 повинна бути сплачена «первісному кредитору», що і є сумою погашення заборгованості за Кредитними договорами, з чим пов'язується виникнення права вимоги у «нового кредитора» (п.6). Право вимоги «первісного кредитора» засновано на кредитних договорах що укладалися з «первісним кредитором» та документах, що підтверджують видачу суми кредиту Боржникам (а.с.173-174). Також в матеріалах справи міститься акт прийому передачі, складений між «новим кредитором» та «первісним кредитором», за яким «новому кредитору» передані Кредитні договори та документи, що підтверджують видачу суми кредиту Боржникам, та заява про переказ готівки, на суми визначену в договорі відступлення права вимоги (а.с.183).

Дані господарські операції позивачем були відображені в бухгалтерському та податковому обліках, та підтверджуються оборотами по окремим особовим рахункам «нових кредиторів», що знаходять своє відображення в оборотах по рахунку ПАТ «Банк «Демарк» та зазначені в графі "Обороти кредит" відповідно до плану рахунків, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.04.2004 № 280 «Про затвердження плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» (а.с.178-182).

Спір між сторонами щодо вказаних сум валових витрат, відображених у податкових деклараціях та в додатку №11 до Акту перевірки відсутній.

Посилання представника позивача на відсутність суми податкового зобовязання в реєстрі вимог кредиторів у порядку Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є неспроможним та судом не приймається.

Отже, дослідивши фактичні обставини та документальне підтвердження витрат та доходів, повязаних з відступленням права вимоги, судом встановлено, що у відповідності до договорів між позивачем та «новими кредиторами» у передбачених законом порядку та формі було досягнуто згоди щодо усіх істотних його умов. На виконання умов вищевказаних договорів між сторонами були складені акти прийому-передачі (а.с.175). За виконання умов договорів «нові кредитори» здійснили оплату на користь ПАТ «Банк «Демарк», що була проведена шляхом переказу готівки, і що підтверджується заявами на переказ готівки відображеними по особових рахунках.

Суми отримані за відступлення права вимоги, були включені позивачем до доходу в 2011 році та 2012 році, що також підтверджується документами бухгалтерського обліку про обороти по рахунку згідно з п.153.5 ст.153 Податкового кодексу України. Суд також враховує, що позивач, відносячи суми за кредитними договорами до валових витрат, при цьому керувався узагальнюючою консультацією відповідача.

Надані на обґрунтування позову докази відповідають вимогам, встановленим до первинних документів, які предявляються ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2 Положення про документальне - забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88. Первинні документи складені у відповідності до чинного законодавства та не мають дефектів форми, змісту або походження чи інших недоліків, зауваження до складання таких документів ДПІ у м. Чернігові в Акті перевірки не висловлено. Первинні бухгалтерські документи, надані позивачем на перевірку, при складанні висновку не були взяті до уваги, оскільки орган державної податкової служби вважав, що з врахуванням положень абзацу 2 пп.153.2.6 п.153.2 ст.153 Податкового кодексу України, витрати, понесені у зв'язку з продажем/обміном товарів, виконанням робіт, наданням послуг пов'язаним з таким платником податку особам або за операціями з давальницькою сировиною, визнаються в розмірі, що не перевищує доходи, отримані від такого продажу/обміну.

Щодо висновку про укладення договорів з особами, що є повязаними суд зазначає, що оскільки законодавством не встановлено обмежень чи заборон, які стосуються укладення Банком договорів з відступлення права вимоги позивач був вільним у виборі контрагента та визначенні умов договору.

Крім того, суд звертає увагу на помилковість висновку відповідача при нарахуванні грошових зобовязань оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, які ґрунтуються виключно на першій події віднесення позивачем до валових витрат сум за кредитними договорами, без врахування сум, отриманих від «нових кредиторів» за договорами відступлення права вимоги та сформованими сумами по дебету таких «нових кредиторів» (друга подія) (а.с.178-182).

Суд зазначає, що в цілому визначення позивачу зобовязання при перевірці питань правомірності витрат з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг) є помилковим, оскільки було встановлено факт продажу права вимоги, та відсутність обовязку не виключення до валових витрат сум за кредитними договорами з моменту укладення договорів відступлення права вимоги із «новими кредиторами», і тому до нього обмеження, передбачені п.153.2.6 ст.153 Податкового кодексу України не можуть застосовуватись.

Отже, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого субєкта владних повноважень. Наслідком встановлення невідповідності частини рішення субєкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є можливість органу визначити в установленому Законом порядку всі обставини та винести обґрунтоване рішення у випадку встановлення порушень платником податку податкового законодавства.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними дій по винесенню податкових повідомлень-рішень, суд зазначає, що дія, як юридичний факт, повинна доводитись певним видом доказування, при цьому результат таких дій знайшов своє відображення у позовних вимогах про скасування податкових повідомлень-рішень, які також визначені позивачем як обєкт оскарження. При дослідженні матеріалів справи, суд перевіряє правомірність дій щодо їх прийняття, тому питання протиправності дій, в даному випадку, окремого окреслення судовим рішенням не потребує.

З урахуванням дослідженого, визнавши правомірним віднесення суми за кредитними договорами до валових витрат, суд погоджується із обґрунтуваннями позивача про те, що висновки ДПІ у м. Чернігові, викладені в Акті перевірки - є безпідставними, оскільки згідно первинних документів та даних бухгалтерського обліку, фінансово-господарська діяльність відбувалась на законних підставах, що підтверджує дії платника податку в правовому полі.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається відповідач як підставу своїх правомірних дій в частині обставин для нарахування податкових зобовязань зі сплати податку на прибуток банківських організацій та штрафних санкцій, не знайшли свого обґрунтування в ході судового розгляду та не підтверджуються матеріалами справи.

Сукупний аналіз вищезазначених норм Податкового кодексу України, свідчить про протиправність винесення за результатами перевірки податкових повідомлень-рішень, відповідно враховуючи ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 11, ст.ст. 71, 72 Кодексу адміністративного судочинства України,суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки прийняті на підставі висновків Акту перевірки, які визнані судом як помилкові.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 20.01.2015 № НОМЕР_1.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 20.01.2015 № НОМЕР_2.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк