Справа № 755/8547/15-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 755/8547/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Винниченко Л.М. Провадження № 2-а/755/244/15 Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва (надалі за текстом - «Управління») та зобов'язання зарахувати до страхового стажу в період звільнення в порядку переведення, з 29.12.2012 року із Київської міської санаторно-епідеміологічної станції та прийняття її 02.01.2013 року по посаду у Головне управління Держсанепідслужби у м. Києві. Позивач просила також зобов'язати відповідача призначити пенсію за вислугу років.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (надалі за текстом - Закон № 1788-XII) має право на врахування зазначеного періоду при призначенні пенсії за вислугу років. Однак відповідач не виконує вимог указаного Закону та протиправно відмовляє у призначенні пенсії.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Управління щодо відмови у зарахуванні позивачу до безперервного стажу роботи період з 30.12.2012 року по 01.01.2013 року та зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років з 01.01.2015 року.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 01.04.1990 року працювала на посаді помічника санітарного лікаря та помічником лікаря-гагаєніста у Київській області санепідемстанції.

Наказом від 28 грудня 2012 року за № 208-к, позивач була звільнена в порядку переведення із Київської міської санаторно-епідеміологічної станції.

Відповідно до наказу від 02.01.2013 року за № 145-о, позивач була прийнята на роботу в Головне управління Держсанепідслужби у м. Києві.

01 квітня 2015 року позивач звернулась до Управління із заявою, якою просила здійснити призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 08.04.2015 року за № 6018/06 відповідач відмовив у такому призначенні.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 року - не менше 25 років.

Як вказує Управління у своїй відповіді на заяву позивача, спеціальний стаж її складає 24 року 11 місяців 29 днів.

У запереченні Управління від 05.06.2015 року за № 9751/08, вказує такі періоди роботи позивача: - з 01.04.1990 року по 29.12.2012 року - 22 роки 8 місяців 29 днів, та з 02.01.2013 року по 31.03.2015 року - 2 роки 2 місяці 30 днів

Таким чином, Управління не врахувало до спеціального стажу роботи ОСОБА_2, що дає право на пенсію за вислугу років 30.12.2012 року, 31.12.2012 року та 01.01.2013 року.

Такий висновок відповідача обґрунтовано тим, що відповідно до розпорядження кабінету Міністрів України від 28 листопада 2011 року за № 1210-р, робочий день з понеділка 31 грудня перенесено на суботу 29 грудня.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду є підставою для припинення трудового договору.

Згідно частини 5 статті 24 Кодексу законів про працю України особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Із наведеного випливає, що переведення на іншу роботу передбачає звільнення працівника із займаної посади, із одночасним прийняттям на роботу.

Тобто, під час переведення на іншу роботу відсутня перерва у стажу роботи.

Відповідно ж до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, ігноруючи зазначені норми матеріального права, порушив указане право позивача на призначення пенсії за вислугу років.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Т.М.Грищенко

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 04 серпня 2015 р.

.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.