Справа № 2а-6743/11/2070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року м. Київ К/9991/3539/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2011

у справі № 2а-6743/11/2070 Харківського окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи -підприємця (СПД) ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова (ДПІ)

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2011, позов задоволено: скасовано податкові повідомлення-рішення від 30.05.2011 № та № .

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач не реалізував своє процесуальне право надати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування позивачу грошових зобов`язань із податку на додану вартість, з податку з доходів фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 16.05.2011 № 1636/1702/НОМЕР_3, про порушення позивачем норм підпункту 7.2.3 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (Закон № 168/97-ВР) та статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», а саме: завищено валові витрати за 2010 рік на суму 132787,70 грн. та податковий кредит на загальну суму 26557,54 грн. у податковому обліку за вересень, жовтень, листопад, грудень 2010 року за операціями з придбання автомобільних запчастин та моторної оливи у ТОВ «Промспец Консалтинг», яке відсутнє за місцезнаходженням (фактичне місцезнаходження невідомо); не має трудових та матеріальних ресурсів.

За результатами перевірки ДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення від 30.05.2011: № - про донарахування позивачу грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 19918,16 грн. (основний платіж) та № - про донарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 33196,93 грн. (у т.ч. 26557,54 грн. - основний платіж та 6639,39 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

У судовому процесі встановлено, що між позивачем (покупець) та ТОВ «Промспец Консалтинг» (продавець) укладено договір від 01.09.2010 № 14, згідно з умовами якого продавець зобов'язується передати покупцю товар, а покупець - прийняти та оплатити отриманий товар (автомобільні запчастини, комплектуючі, автоаксесуари, моторна олива).

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст.7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі - Закон № 334/94-ВР).

Згідно із пунктом 5.1 ст. 5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті (підпункту 5.2.1 пункту 5.1 ст.5 вказаного Закону).

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 вказаної статті визначено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

На підставі досліджених у судовому процесі доказів (копій договору від 01.09.2010 № 14, податкових накладних, видаткових накладних, платіжних доручень, товарно-транспортних накладних) суди попередніх інстанцій встановили факт придбання позивачем товарів (автомобільні запчастини, комплектуючі, автоаксесуари, моторна олива) у ТОВ «Промспец Консалтинг». Оцінка судом цих доказів відповідає вимогам норм ст. 86 КАС України.

Норми Закону № 168/97-ВР не ставлять право платника податку на додану вартість на податковий кредит у залежність від підтвердження декларування відповідної суми податкових зобов'язань постачальником товарів (послуг). Таке застосування норм Закону № 168/97-ВР передбачає, що у справі не встановлено обставин, які б з достовірністю свідчили про узгодженість дій покупця і постачальника з метою незаконної мінімізації податкових зобов'язань (створення штучних підстав для податкового кредиту).

Оскільки ДПІ на обставини такого роду не посилається, суди попередніх інстанцій відповідно до встановлених у справі обставин зробили правильний висновок про правомірне збільшення позивачем в податковому обліку податкового кредиту на суму 26557,54 грн. та витрат на 132787,70 грн., що відповідає правильному застосуванню вище наведених норм матеріального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність вищенаведених висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев