Справа № 825/1801/15-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1801/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

при секретарі: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІБК» до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ІБК» звернулись до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом в якому просили визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Прилуцької ОДПІ ДФС у Чернігівській області № від 19 січня 2015 року.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ «ІБК» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Брокбудкепітал» за вересень 2014 року на підставі акту перевірки №59/22-30925118 від 29 грудня 2014 року відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення від 19 січня 2015 року №.

Податковим повідомленням-рішенням від 19 січня 2015 року № податковим органом встановлено порушення з боку ТОВ «ІБК» вимог п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст.198 ПКУ, внаслідок чого таким податковим повідомленням-рішенням визначено суму податкового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість у розмірі: за основним платежем - 36 880 грн. та за штрафними санкціями - 9 220 грн., а всього - 46 100 грн.

Підставою для визначення податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 36 880 грн. Прилуцькою ОДПІ стали обставини завищення ТОВ «ІБК» податкового кредиту за результатами аналізу комп'ютерних баз даних ДФС.

Не погоджуючись з таким рішенням податкового органу ТОВ «ІБК» було подано до ГУ ДФС в Чернігівській області скаргу про скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, з наданням копій всіх бухгалтерських та податкових документів по взаємовідносинам з ТОВ «Брокбудкепітал» за період, що перевірявся.

За наслідками розгляду скарги, ГУ Міндоходів у Чернігівській області було прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги з повідомленням про можливість оскарження такого рішення до Державної фіскальної служби України.

Не погоджуючись з таким рішенням податкового органу вищого рівня ТОВ «ІБК» звернулись до ДФС України про скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення та рішення про розгляд скарги ГУ ДФС в Чернігівській області.

За наслідками розгляду скарги, в.о. голови ДФС України Мокляком М.В. було прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги з повідомленням про можливість оскарження такого рішення до суду.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про правомірність прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення, з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що господарські взаємовідносини позивача з ТОВ «Брокбудкепітал» здійснені в межах його господарської діяльності, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються належними первинними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено право суб'єкта підприємницької діяльності на віднесення сум сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у т.ч. при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка, як встановлено п. 201.10 цієї ж статті, є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні облікові документи можуть бути складені на паперових носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, формування податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням платником податків товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності у платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів і податкових накладних.

У перевіряємий період ТОВ «ІБК» (Генпідрядник) мали господарські взаємовідносини з ТОВ «Брокбудкепітал» (Субпідрядник) на підставі Договору субпідряду від 01 вересня 2014 року №10109, Договору субпідряду від 01 вересня 2014 року №20109, Договору субпідряду від 07 серпня 2014 року №10708, Договору субпідряду від 04 вересня 2014 року №10409, Договору субпідряду від 08 вересня 2014 року №10809, Договору субпідряду від 21 серпня 2014 року №12108, .

Відповідно до умов даних договорів, Субпідрядник в межах договірної ціни виконує власними силами або з залученням третіх осіб електромонтажні роботи з демонтажу пакувальників Senzani з лінії О8 та FOSKE-464 з лінії О-16 в сигаретному цеху на об'єкті ПрАТ «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки»; будівельно-монтажні роботи з монтажу огороджуючи конструкції на об'єкті ПрАТ «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки»; демонтаж та монтаж обладнання лінії CLD на об'єкті ПрАТ «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки»; будівельно-монтажні роботи з монтажу обладнання накопичувача сигарет ІТМ на об'єкті ПрАТ «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки»; будівельно-монтажні роботи з обслуговування та ремонту енергетичних мереж на об'єкті ПрАТ «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т. - Прилуки».

На підтвердження реальності виконання умов господарських операцій між позивачем та ТОВ «Брокбудкепітал» позивачем надано належним чином завірені копії первинних документів, а саме: рахунки-фактури, договірні ціни (форма №9) та локальні кошториси (форма №1); підсумкові відомості ресурсів; довідки про вартість робіт (форма КБ-3) за відповідні періоди; акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2); податкові накладні; виписки по рахункам ТОВ «ІБК».

Реальність виконання господарських операцій за вказаним договором також підтверджується: укладеним і виконаним договором від 01 січня 2014 року №1/14 між ТОВ «ІБК» та Приватним підприємством «Енергія», в межах якого виконувався субпідряд від 01 вересня 2014 року №10109; договором підряду від 22 серпня 2014 року №12208 між ТОВ «ІБК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Земля і воля», в рамках даного договору виконувався субпідряд від 01 вересня 2014 року №20109; договором від 04.08.2014 року №9 між ТОВ «ІБК» та приватним підприємством «Моноліт», в рамках якого виконувався субпідряд від 07 серпня 2014 року №10708; договором від 07 серпня 2014 року №10 між ТОВ «ІБК» та приватним підприємством «Моноліт», в рамках якого виконувався субпідряд від 04 вересня 2014 року №10409; додатковою угодою №2 до договору субпідряду від 05 травня 2014 року №050514-1 між ТОВ «ІБК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Клампфер-Україна», в рамках якого виконувався субпідряд від 21 серпня 2014 року №12108.

Підписані сторонами акти приймання виконаних будівельних робіт, в яких значаться роботи, що проводились ТОВ «Брокбудкепітал», підтверджують використання в господарській діяльності ТОВ «ІБК» послуг, отриманих від ТОВ «Брокбудкепітал» за договорами субпідряду.

Вказані операції належним чином відображені в бухгалтерському обліку ТОВ «ІБК», що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку: 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями».

Відомості вказаних бухгалтерських та податкових документів внесені до даних обліку розрахунків з постачальниками (рах. 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками»), податкові накладні внесені до реєстру податкових накладних.

Згідно з актом звіряння взаємних розрахунків між ТОВ «Брокбудкепітал» та ТОВ «ІБК» стоном на 01.10.2014 року сальдо відсутнє, тобто вказані суб'єкти господарювання повністю виконали взаємні зобов'язання по вказаним договорам.

Податковий орган в Акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, які містять вказані первинні бухгалтерські документи, а також не зазначав про невідповідність первинних бухгалтерських документів вимогам чинного податкового законодавства, зокрема, відсутності у них обов'язкових реквізитів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податковий кредит за результатом здійснення господарських операцій з ТОВ «Брокбудкепітал» був сформований позивачем на підставі належних документів, оформлених згідно з вимогами чинного законодавства, податкові накладні, виписані контрагентом, відповідають вимогам, встановленим Податковим кодексом України та містять всі необхідні реквізити.

Доказів того, що первинні документи підписані неуповноваженими особами відповідачем не надано, а судом першої інстанції не встановлено.

Перевіркою не встановлено відсутність документів бухгалтерського і податкового обліку, необхідних для підтвердження задекларованих показників податкового кредиту по операціям з контрагентом, обов'язок ведення і зберігання яких покладено на позивача. Також перевіркою не встановлено порушень в оформленні наданих фінансово-господарських документів вимогам чинного законодавства.

Господарські договори недійсними (фіктивними) в судовому порядку не визнавались, зміст господарських зобов'язань не суперечить вимогам національного законодавства, а складені на його виконання фінансово-господарські документи містять необхідні дані, що підтверджують факти господарських операцій та дозволяють ідентифікувати господарські операції, не містять розбіжностей і відповідають вимогам ст. 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 201.1 ст. 201 ПК.

Частиною 4 статті 91 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За змістом зазначеної норми державна реєстрація юридичної особи є юридично значимою дією, з якою цивільне та господарське законодавство пов'язує виникнення цивільної правоздатності.

На момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та контрагентом і на момент фактичного виконання даних господарських відносин, контрагент позивача, як юридична особа був внесений в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та зареєстрований платником податку на додану вартість, тому був зобов'язаний нараховувати ПДВ та згідно з п. 201.4 ст. 201 ПК виписувати податкові накладні, які згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК є законною підставою для формування податкового кредиту.

Фактичні обставини справи засвідчують здійснення господарської діяльності між позивачем та контрагентом і правомірність нарахування податкового кредиту відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань може свідчити про незаконність формування податкового кредиту/витрат, однак таких обставин встановлено не було.

У інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2011 року № 1936/11/13-11 зазначено, що згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, саме на податкові органи покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобов'язання.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Відповідач не спростував належними засобами доказування дійсність господарських зобов'язань, фінансово-господарських документів та достовірність внесених у них відомостей.

Законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принципи верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Вищевказана позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Позивачем виконано усі необхідні умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для нарахування податкового кредиту, а висновки податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства, щодо неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаєморозрахунках з вказаним контрагентом за період, що перевірявся, є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи.

За вказаних обставин суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку щодо неправомірності прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності прийнятого ним рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів піс ля набрання ухвалою законної сили.

Повний текст ухвали виготовлено: 05.08.2015 р.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді: Л.М. Гром

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.