Справа № 826/1756/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року Справа: № 826/1756/15

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Жигіля Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу колективного сільськогосподарського підприємства «Тепличний комбінат» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом колективного сільськогосподарського підприємства «Тепличний комбінат» до Фонду державного майна України, Реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: державне підприємство «Тепличний комбінат» про визнання недійсним та скасування наказу, визнання недійсною державної реєстрації та припинення державного підприємства,

ВСТАНОВИВ :

Колективне сільськогосподарське підприємство «Тепличний комбінат» (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Фонду державного майна України ( далі - відповідач-1 ), Реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області ( далі - відповідач-2 ), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: державне підприємство «Тепличний комбінат» про:

- визнання недійсним і скасування наказу Фонду державного майна України від 26.12.2014 р. № 2893 «Щодо створення державного підприємства «Тепличний комбінат», на підставі якого створено державне підприємство «Тепличний комбінат» ( );

- визнання недійсною державної реєстрації державного підприємства «Тепличний комбінат» ( ), яке зареєстровано за адресою: 71500, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Комунальна, буд. 1, та його припинення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про задоволення позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.12.2009 р. відповідачем-1 прийнято наказ № 2065, яким затверджено перелік об'єктів агропромислового комплексу, які підлягають підготовці до продажу в 2010 році.

До зазначеного переліку, зокрема було включено державне підприємство «Тепличний комбінат» (далі - ДП «Тепличний комбінат» ).

20.01.2010 р. відповідачем-1 прийнято рішення № 44 про приватизацію ДП «Тепличний комбінат» (), юридична адреса: 71500, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Комунальна, буд. 1 шляхом продажу акцій, що належать державі.

27.01.2010 р. відповідачем-1 прийнято наказ № 95, яким створено комісію з приватизації вказаного державного підприємства.

26.01.2010 р. Мінагрополітики прийнято наказ № 21, відповідно до якого постановлено рішення про передачу відповідачу-1 функцій з управління майном ДП «Тепличний комбінат» та призначено комісію з питань передачі функцій.

29.01.2010 р. відповідачем-1 винесено наказ № 122, яким прийнято функції з управління майном ДП «Тепличний комбінат» та затверджено відповідний акт приймання-передавання від 28.01.2010 р.

30.01.2010 р. відповідачем-1 було прийнято наказ «Про припинення юридичної особи» № 127, відповідно до якого прийнято рішення про припинення у процесі приватизації ДП «Тепличний комбінат» ( ).

03.02.2010 р. відповідачем-1 прийнято наказ № 146, яким створено комісію з припинення юридичної особи ДП «Тепличний комбінат» у складі генерального директора підприємства Дадики А.А., заступника генерального директора Дунеєва А.В., головного бухгалтера підприємства та директорів відокремлених підрозділів: Енергодарського, Южноукраїнського, Нетішинського, Кузнецовського. Голові комісії Дадиці А.А. доручено вжити заходи, передбачені ст.ст. 105-107 Цивільного кодексу України, та після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами і задоволення чи відхилення цих вимог у тридцятиденний термін скласти передавальний акт.

10.02.2010 р. було проведено конференцію колективного сільськогосподарського підприємства «Тепличний комбінат» ( далі - КСП Тепличний комбінат» ), на якій, зокрема вирішено здійснити приватизацію ДП «Тепличний комбінат» шляхом перетворення в КСП «Тепличний комбінат», за результатами якої складено відповідний протокол № 1.

24.03.2010 р. відповідачем-1 прийнято наказ № 396, яким затверджено акт оцінки майна державного підприємства та доручено комісії з приватизації врахувати результати оцінки при розробці проекту плану приватизації цього підприємства.

25.03.2010 р. відповідачем-1 прийнято наказ № 399, яким затверджено план приватизації ДП «Тепличний комбінат», припинено діяльність комісії з приватизації та доручено директору ДП «Тепличний комбінат» Дадиці А.А. забезпечити реєстрацію КСП «Тепличний комбінат».

05.05.2010 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис про припинення ДП «Тепличний комбінат» ( ) шляхом реорганізації у КСП «Тепличний комбінат» ( ).

07.05.2010 р. між відповідачем-1 та КСП «Тепличний комбінат» було укладено договір купівлі-продажу майна № 183 з розстроченням платежів, відповідно до якого орган приватизації - Фонд державного майна України зобов'язується передати КСП «Тепличний комбінат» майно цілісного майнового комплексу (крім об'єктів, які не підлягають приватизації, а передаються до комунальної власності) ДП «Тепличний комбінат», що знаходиться за адресою: 71500, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Комунальна, буд. 1, згідно з планом приватизації ДП «Тепличний комбінат», затвердженим наказом Фонду державного майна України від 25.03.2010 р. № 399, а КСП «Тепличний комбінат» зобов'язується прийняти таке майно в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25 вересня 2013 року у справі №27/201/10, залишеною без змін ухвалою Вищого господарського суду України від 11 грудня 2013 року, визнано недійсним зазначений договір купівлі-продажу майна від 07.05.2010 р. № 183.

Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області у кримінальній справі № 316/2586/13-к, який набрав законної сили, було встановлено, що до офіційних документів, а саме до: акту оцінки майна ДП «Тепличний комбінат» від 24.03.2010 р., плану приватизації від 25.03.2010 р., передавального акту від 29.04.2010 р., договору купівлі-продажу майна від 07.05.2010 р. № 183, було внесено завідомо неправдиві відомості щодо дійсної вартості майна ДП «Тепличний комбінат», а також, що реєстраційну картку та інші необхідні для приватизації документи, до яких було внесено відомості про утворення КСП «Тепличним комбінат», яке є правонаступником ДП «Тепличний комбінат», що перетворюється, було підписано та подано державному реєстратору від імені генерального директора ДП «Тепличний комбінат» Дадика А.А., не вказаною особою, а особою, яка не мала на те повноважень.

26.12.2014 р. відповідачем-1 було прийнято наказ № 2893 «Щодо створення державного підприємства «Тепличний комбінат», відповідно до якого на базі Єдиного майнового комплексу колишнього ДП «Тепличний комбінат» утворено ДП "ТЕПЛИЧНИЙ КОМБІНАТ" та затверджено статут зазначеного новоствореного підприємства.

14.01.2015 р. на підставі цього наказу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис № 0001030 про проведення державної реєстрації юридичної особи ДП «Тепличний комбінат» ( ).

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач-1, приймаючи наказ від 26.12.2014 р. № 2893 «Щодо створення державного підприємства «Тепличний комбінат», діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та чинним законодавством, тож, оскаржуваний наказ є правомірним, а позовна вимога про визнання недійсною державної реєстрації ДП «Тепличний комбінат» ( ), що здійснена на підставі цього наказу, обґрунтована виключно протиправністю оскаржуваного наказу і задоволенню також не підлягає.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законами України «Про приватизацію державного майна» ( далі - Закон № 2163-XII ), «Про Фонд державного майна України» ( далі - Закон № 4107-VI ), «Про управління об'єктами державної власності» ( далі - Закон № 185-V ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 216 ЦК України закріплено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 2163-XII, суб'єктами управління об'єктами державної власності є Фонд державного майна України.

Частиною 4 статті 12 Закону № 2163-XII передбачено, що у місячний строк з моменту прийняття рішення про приватизацію майна державного підприємства орган, що здійснює управління майном цього підприємства, передає у встановленому порядку державним органам приватизації функції з управління цим майном, крім майна, що не підлягає приватизації, в тому числі матеріальних носіїв секретної інформації.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 4 Закону № 4107-VI, до основних завдань Фонду державного майна України належать: реалізація державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності; управління об'єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію та затверджено план приватизації або план розміщення акцій; товариств, утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери його управління, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України.

Підпунктом «г» пункту 1 частини 1 статті 7 Закону № 185-V та пунктом 11 частини 1 статті 5 Закону № 4107-VI регламентовано, що Фонд державного майна України відповідно до законодавства приймає рішення про створення, реорганізацію ( реструктуризацію ) та ліквідацію підприємств і організацій, заснованих на державній власності, що перебувають у його управлінні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 4107-VI, Фонд державного майна України у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України видає накази, що підписує Голова Фонду державного майна України.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що недійсний правочин не створює жодних правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його недійсністю та, зокрема передбачають двосторонню реституцію шляхом повернення сторонами такого правочину однак одній всього, що було одержано на його підставі.

Крім того, дослідження вищенаведених законодавчих приписів дозволяє стверджувати про те, що Фонд державного майна України є суб'єктом владних повноважень, який наділений функціями управління майном, що перебуває в державній власності.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для передання майна ДП «Тепличний комбінат» ( ) до КСП «Тепличний комбінат» ( ) у процесі приватизації цього державного підприємства шляхом реорганізації у вказане колективне сільськогосподарське підприємство був договір купівлі-продажу майна від 07.05.2010 р. № 183, укладений між Фондом державного майна України та КСП «Тепличний комбінат».

Однак, як було правильно встановлено судом першої інстанції, зазначений договір був визнаний недійним рішенням суду, яке набрало законної сили, а саме постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25 вересня 2013 року у справі №27/201/10, а отже, жодних юридичних наслідків таким договором створено не було, крім тих, що пов'язані з його недійсністю та зумовлюють необхідність повернення сторін договору у первісний стан, тобто залишення майна колишнього ДП «Тепличний комбінат» ( ), яке в наступному було реорганізовано в КСП «Тепличний комбінат» ( ), у державній власності та управлінні Фонду державного майна України.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що як вбачається з матеріалів справи та визнається самим апелянтом у доводах його апеляційної скарги / а.с. 160/, КСП «Тепличний комбінат» так і не було повністю сплачено на користь Фонду державного майна України повної вартості майна колишнього ДП «Тепличний комбінат» ( ), а у відповідності до передавального акту від 29.04.2010 р. право власності на майно ДП «Тепличний комбінат» ( ) виникає у КСП «Тепличний комбінат» лише після повної сплати за нього, тобто позивач так і не набув права власності на майно зазначеного державного підприємства.

Більш того, судова колегія також відзначає й те, що вироком Енергодарського міського суду Запорізької області у кримінальній справі № 316/2586/13-к, який набрав законної сили, було встановлено, що до офіційних документів, а саме до: акту оцінки майна ДП «Тепличний комбінат» від 24.03.2010 р., плану приватизації від 25.03.2010 р., передавального акту від 29.04.2010 р., договору купівлі-продажу майна від 07.05.2010 р. № 183, було внесено завідомо неправдиві відомості щодо дійсної вартості майна ДП «Тепличний комбінат», а також, що реєстраційну картку та інші необхідні для приватизації документи, до яких було внесено відомості про утворення КСП «Тепличним комбінат», яке є правонаступником ДП «Тепличний комбінат», що перетворюється, було підписано та подано державному реєстратору від імені генерального директора ДП «Тепличний комбінат» Дадика А.А., не вказаною особою, а особою, яка не мала на те повноважень. Тобто, фактично в судовому порядку достовірно встановлено недійсність всіх основних документів, за якими спірне майно колишнього ДП «Тепличний комбінат» ( ) було поставлено на баланс позивача.

Таким чином, надаючи юридичну оцінку наведеним вище обставинам та доказам у їх сукупності, відповідно до вимог ст. 86 КАС України, колегія суддів вважає, що в даному випадку на момент прийняття оскаржуваного наказу від 26.12.2014 р. № 2893 «Щодо створення державного підприємства «Тепличний комбінат» майно колишнього ДП «Тепличний комбінат» ( ) перебувало в державній власності і Фонд державного майна України був компетентним суб'єктом влади щодо здійснення функцій з управління вказаним майном, а отже, приймаючи оскаржуваний наказ він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та чинним законодавство, зокрема ч. 1 ст. 4 Закону № 2163-XII, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 4, п. 11 ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 9 Закону № 4107-VI, пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 185-V.

Тож, підстави для визнання недійсним і скасування цього наказу, як про таке просить позивач, відсутні, що відповідно вказує на те, що й підстав для визнання недійсною державної реєстрації ДП «Тепличний комбінат» ( ), як такої що здійснена відповідачем-2 на підставі зазначеного наказу, немає.

Доводи апелянта про те, що процедура перетворення ДП «Тепличний комбінат» ( ) у КСП «Тепличний комбінат» ( ) ніким не оскаржувалась, продовжується і майно зазначеного державного підприємства перебуває на балансі апелянта на підставі передавального акту від 29.04.2010 р., який є правонаступником його майнових прав і обов'язків, колегія суддів вважає не обґрунтованими, безпідставними і такими, що спростовуються наведеною вище аргументацією.

Посилання апелянта на те, що на підставі договору купівлі-продажу майна від 07.05.2010 р. № 183, який визнано недійсним у судовому порядку, КСП «Тепличний комбінат» вже було перераховано відповідачу-1 частину коштів у рахунок сплати ПДВ за вказаним договором, спірне майно перебуває на балансі КСП, що на думку апелянта, унеможливлює здійснення відповідачем-1 функцій з управління вказаним майном, колегія суддів вважає такими, що можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать приписам ч. 1 ст. 216 ЦК України та ч. 1 ст. 4 Закону № 2163-XII, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 4, п. 11 ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 9 Закону № 4107-VI, пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 185-V.

Твердження апелянта про те, що договір купівлі-продажу майна від 07.05.2010 р. № 183 був визнаний судом недійсним з формальних підстав і в рішенні суду не передбачена реституція, колегія суддів вважає необґрунтованими і безпідставними, оскільки підстави визнання зазначеного договору недійсним були предметом судового розгляду в іншій справі і не підлягають перевірці судом при розгляді даної адміністративної справи, зокрема й в порядку апеляційного провадження, а реституція у разі визнання договору недійсним прямо передбачена чинним законодавством, а саме ч. 1 ст. 216 ЦК України, і підставою для її застосування є саме по собі рішення суду про визнання договору недійсним, яке набрало законної сили.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність жодних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову та приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга колективного сільськогосподарського підприємства «Тепличний комбінат» підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу колективного сільськогосподарського підприємства «Тепличний комбінат» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 06.08.2015 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.