Справа № 653/445/15-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 р.м.ОдесаСправа № 653/445/15-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Крапівіна О.П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділу державної Виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області на постанову генічеського районного суду Херсонської області від 14травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної Виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області про скасування постанови про повернення виконавчого документу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу державної Виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції про скасування постанови про повернення виконавчого документу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення Генічеського районного суду від 07.11.2013 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, було стягнено заборгованості в сумі 73511,41 гривень, судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в сумі 735,11 грн., та витрати повязані з публікацію в пресі в сумі 90 гривень.

12.12.2013 року судом надано виконавчий лист по справі № 53/2761/13-ц, згідно до якого ОДВС Генічеського РУЮ відкрито виконавче провадження № 41265050 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики на суму 74336,52 гривень та накладено арешт на майно боржника.

Не виконавши судове рішення, не стягнувши борг з ОСОБА_3 ст. державний виконавець ОДВС Генічеського РУЮ ОСОБА_4 29.12.2014 року прийняв постанову, якою фактично закрив виконавче провадження № 41265050 та повернув позивачу виконавчий лист по справі № 653/2761/13-ц, припинив чинність арешту на майно боржника на підставі того, що він начебто не здійснював авансування витрат на розшук боржника.

Позивач вважає, що вищевказана постанова державного виконавця ОДВС Генічеського РУЮ ОСОБА_4 від 29.12.2014 року винесена передчасно, безпідставно та з порушенням вимог ст.ст. 47,50 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Позивач також зазначив, що оскаржувана постанова ДВ ОДВС Генічеського РУЮ ОСОБА_4 є незаконною та підлягає скасуванню, так як від відповідача по цій справі йому взагалі не надходило пропозицій про здійснення авансування витрат, щодо розшуку боржника та він про таке вперше чує, та з початку жовтня 2014 року він находився на бойовому чергуванні кордонів Херсонської області у межах Якимівського та Мелітопольського районів і за адресою свого мешкання тимчасово відсутній, а тому ні яких пропозицій від відповідача про авансування витрат на розшук боржника він фізично не міг отримувати.

Представник відповідача в судове засідання зявився, надав суду письмові заперечення, в яких з позовними вимогами не погодився, просив в позові відмовити.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 14 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано постанову старшого державного виконавця ОДВС Генічеського РУЮ ОСОБА_4 від 29 грудня 2014 року по ВП № 41265050 про повернення ОСОБА_2 виконавчого документа, виконавчого листа по справі №653/2761/13-ц, виданого 12.12.2013 року Генічеським районним судом Херсонської області.

Зобовязано Відділ державної Виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції поновити виконавче провадження від 20.12.2013 року, відновити чинність арешту майна боржника та заходи примусового виконання рішення відповідно до виконавчого листа по справі №653/2761/13-ц, виданого12.12.2013 року Генічеським районним судом Херсонської області.

Не погодившись з таким рішенням Відділ державної виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області звернувся з апеляційною скаргою на постанову від 14.05.2015 року. Апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, про те про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів(посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, державний виконавець при здійсненні своїх повноважень керується Конституцією України,Закону України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 8 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Згідно рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 07.11.2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 73511,41 гривень, судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в сумі 735,11 грн., та витрати повязані з публікацію в пресі оголошення про виклик відповідачки в сумі 90 гривень.

12.12.2013 року судом видано виконавчий лист по справі № 53/2761/13-ц на підставі якого ОДВС Генічеського РУЮ відкрито виконавче провадження № 41265050 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики на суму 74336,52 грн. та накладено арешт на майно боржника.

Державний виконавець ОДВС Генічеського РУЮ ОСОБА_4 29.12.2014 року прийняв постанову, якою фактично закрив виконавче провадження № 41265050 та повернув ОСОБА_2 виконавчий лист у справі № 653/2761/13-ц, припинив чинність арешту на майно боржника на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме направивши лист про авансування витрат на розшук боржника ОСОБА_3

При цьому колегія суддів звертає увагу на той факт, що будь-якого підтвердження того, що лист про авансування витрат на розшук боржника ОСОБА_3 був отриманий, в матеріалах справи немає.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Апелянт, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділу державної Виконавчої служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області залишити без задоволення, а постанову генічеського районного суду Херсонської області від 14 травня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький