Справа № 2а-13234/09/2670
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гнідіній М.Ю.,

за участю представника позивача Кудрявського С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ТАС» на постанову Окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ТАС» до Державної податкової інспекції у м. Житомирі про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Житомирі (далі по тексту - відповідач, податковий, контролюючий орган) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № 00003322/0 від 24 липня 2009 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2010 року, що була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2011 року, позовні вимоги о задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 січня 2015 року рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано та направлено справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд касаційної інстанції зазначив, що суду першої інстанції необхідно всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення. За результатами нового розгляду справи постановою Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року позов задоволено.

За результатами нового розгляду справи постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ у м. Житомирі провела виїзну планову перевірку Житомирської регіональної дирекції ЗАТ «Страхова група «ТАС» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2006 року по 31 березня 2009 року.

Результати перевірки відображено в акті від 15 липня 2009 року № 4312/22/25838715, в якому контролюючим органом встановлено порушення наступних вимог податкового законодавства:

- підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток від страхової діяльності на загальну суму 7356,00 грн., у тому числі: за 1 півріччя 2008 року - 3198,00 грн., за 3 квартали 2008 року - 7356,00 грн., за 2008 рік - 7356,00 грн.;

- підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток від діяльності іншої, ніж страхова, на загальну суму 8703,00 грн., у тому числі: за 3 квартали 2006 року - 1230,00 грн., за 2006 рік - 1350,00 грн., за 1 квартал 2007 року - 223,00 грн., за 1 півріччя 2007 року - 1323,00 грн., за 3 квартали 2007 року - 2789,00 грн., за 2007 рік - 4163,00 грн., за 1 квартал 2008 року - 1185,00 грн., за 1 півріччя 2008 року - 1906,00 грн., за 3 квартали 2008 року - 2354,00 грн., за 2008 рік - 3142,00 грн., за 1 квартал 2009 року - 48,00 грн.

Підставами для наведених висновків податкового органу стало те, що Житомирська регіональна дирекція ЗАТ «Страхова група «ТАС» безпідставно відобразила по рядку 02 «Сума валових внесків, сплачена платником за договорами перестрахування з резидентами» декларацій з податку на доходи (прибуток) страховика суму страхових платежів у розмірі 245190,00 грн., які фактично не сплачені (нараховані) за договорами перестрахування, оскільки Житомирська регіональна дирекція ЗАТ «Страхова група «ТАС» не укладала договори перестрахування та не сплачувала кошти перестраховикам; Житомирська регіональна дирекція ЗАТ «Страхова група «ТАС» неправомірно не включила до складу доходу від інших джерел суми нормативних витрат на ведення справи у розмірі 34811,00 грн. за договорами, які були достроково розірвані за ініціативою страхувальників, оскільки сума коштів, яка утримується страховиком у розі дострокового припинення договору страхування, є компенсацією витрат на ведення справи, а не страховим платежем.

24 липня 2009 року ДПІ у м. Житомирі на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № 00003322/0, яким згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначила ЗАТ «Страхова група «ТАС» суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток у розмірі 24089,00 грн., у тому числі: за основним платежем - 16059,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 8030,00 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Відповідність рішень суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток від страхової діяльності на загальну суму 7356,00 грн., у тому числі: за 1 півріччя 2008 року - 3198,00 грн., за 3 квартали 2008 року - 7356,00 грн., за 2008 рік - 7356,00 грн., колегія суддів суду апеляційної інстанції виходить з наступного.

Як вбачається з підпункту 3.1.1.2 акту перевірки, в обґрунтування правомірності донарахування позивачу податкових зобов'язань у сумі 7356,00 грн. та застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій податковий орган вказував на те, що договори на перестрахування укладались Головним офісом як юридичною особою, кошти також перераховувались на рівні Головного офісу після проведення операцій перестрахування на рівні Головного офісу на підставі розпоряджень Головного офісу проводились внутрішні розрахунки по перестрахуванню та зменшенню об'єкта оподаткування за ставкою 3% згідно договорів, а тому Житомирська регіональна дирекція ЗАТ «Страхова група «ТАС» безпідставно відобразила по рядку 02 «Сума валових внесків, сплачена платником за договорами перестрахування з резидентами» декларацій з податку на доходи (прибуток) страховика суму страхових платежів у розмірі 245190,00 грн.

Зменшення позивачем об'єкта оподаткування в деклараціях страховика за І півріччя 2008 року на частку страхових платежів, які належать перестраховику на загальну суму 245 190,23 грн., відбулось на підставі розпоряджень ЗАТ «Страхова група «ТАС» Житомирською РД ЗАТ «Страхова група «ТАС», а саме:

- Страховій компанії «ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції» згідно договору Коверт-Нот № 01832/08 від 23.01.2008 р. на суму 6 652,88 грн.;

- Страховій компанії «ТДВ СК «Столичне страхування» згідно договору Коверт-Нот № 01842/08 від 23.01.2008 р. № 99 955,43 грн.;

- Страховій компанії «ТДВ СК «Столичне страхування» згідно договору Ковер-Нот № 02080/08 від 14.05.2008 р. на суму 41 434,08 грн.;

- Страховій компанії «ТДВ СК «Столичне страхування» згідно договору Ковер-Нот № 02116/08 від 28.05.2008 р. на суму 97 147,84 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що між ЗАТ «Страхова група «ТАС» (страховик/перестрахувальник) та ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції» (перестраховик) було укладено договір перестрахування (ковер-нот) № 01832/08 AUTO від 23.01.2008 р., сума страхової премії згідно якого становить 53 243,57 грн. (а.с.124-126 Том 1).

Головою правління ЗАТ «Страхова група «ТАС» видано розпорядження від 15.04.2008 р. по перерахуванню перестрахових премій на його рахунок, отриманих від ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції» на підставі договору № 01832/08 суми коштів у розмірі 6 652,88 грн. (а.с.123, 130 Том 1).

Також між ЗАТ «Страхова група «ТАС» (страховик/перестрахувальник) та ТДВ «Страхова компанія «Столичне страхування» (перестраховик) укладено договір перестрахування (Ковер-Нот) № 01842/08 AUTO від 23.01.2008 р., сума страхової премії згідно якого становить 148 558,07 грн. (а.с.126-128 Том 1).

Головою правління ЗАТ «Страхова група «ТАС» видано розпорядження від 15.04.2008 р. по перерахуванню перестрахових премій на його рахунок, отриманих від ТДВ «Страхова компанія «Столичне страхування» на підставі договору № 01842/08 суми коштів у розмірі 49 977,71 грн. та 49 977,72 грн. (а.с.123, 130 Том 1).

В матеріалах справи містяться платіжні доручення № 679 від 25.01.2008 р. на суму 74 279,03 грн., № 637 від 24.01.2008 р. на суму 53 243,57 грн., № 686 від 28.01.2008 р. на суму 74 279,04 грн. (а.с. 129), які свідчать про повернення страхових внесків від позивача на рахунок ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції» та ТДВ «Страхова компанія «Столичне страхування».

Докази на підтверджували укладання договорів страхування між Житомирською регіональною дирекцією від імені ЗАТ «Страхова група «ТАС» та ЗАТ «Фінансова група «Страхові традиції» та ТДВ «Страхова компанія «Столичне страхування», докази перерахування страхових внесків Житомирською регіональною дирекцією ЗАТ «Страхова група «ТАС» на рахунок Головного офісу ЗАТ «Страхова група «ТАС», доказів наявності на балансі Житомирської регіональної дирекції ЗАТ «Страхова група «ТАС» сплачених страхових внесків, наявності внутрішніх бухгалтерських проводок, на які посилається позивач, суду не надано.

Відповідно до підпункту 2.1.3 пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платниками податку є філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку (далі філії), зазначених у підпункті 2.1.1 цього пункту, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж такий платник податку, територіальної громади.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» перестрахуванням є страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Питання оподаткування страхової діяльності врегульовано пунктом 7.2 статті 7 Закону № 334/94-ВР.

Підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону № 334/94-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що дохід від страхової діяльності юридичних осіб-резидентів не підлягає оподаткуванню за ставкою, встановленою у пункті 10.1 статті 10 цього Закону, та оподатковується: за ставкою 0 відсотків - при отриманні доходу внаслідок виконання договорів з довгострокового страхування життя та пенсійного страхування у межах недержавного пенсійного забезпечення у разі виконання вимог до таких договорів, визначених пунктом 1.37 та пунктом 1.42 статті 1 цього Закону; за ставкою 3 відсотки - при отриманні доходу внаслідок виконання договорів з інших видів страхування.

Для цілей оподаткування страхової діяльності як оподатковуваний дохід слід розуміти суму страхових платежів, страхових внесків, страхових премій (далі - сума валових внесків), одержаних (нарахованих) страховиками-резидентами протягом звітного періоду за договорами страхування і перестрахування ризиків на території України або за її межами, зменшених на суму страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), сплачених страховиком за договорами перестрахування з резидентом.

Зазначена норма не передбачає можливості зменшення оподатковуваного доходу на суму страхових платежів, сплачених страховиком за договорами перестрахування з нерезидентом.

Така редакція зазначеної статті чинна з 30 липня 2004 року. У редакції, чинній до 30 липня 2004 року, оподатковуваним доходом для цілей оподаткування страхової діяльності вважалася сума страхових платежів, страхових внесків, страхових премій (далі - сума валових внесків), одержаних (нарахованих) страховиками-резидентами протягом звітного періоду за договорами страхування і перестрахування ризиків на території України або за її межами (крім договорів страхування життя), зменшених на суму страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), сплачених (нарахованих) страховиком за договорами перестрахування з резидентом та сплачених за договорами перестрахування з нерезидентом у тому ж податковому періоді.

Оскільки у справі, що розглядається, філія зменшувала свій валовий дохід від страхової діяльності внаслідок перерахування платежів головному офісу страхової компанії для здійснення останньою перестрахування за укладеними у філії договорами з нерезидентами протягом періоду з 1 липня 2006 року по 31 березня 2009 року, враховуючи, що позивачем не надано доказів перерахування філією коштів по всіх договорах перестрахування, на які посилається у поясненнях, колегія суддів погоджується з висновком податкового органу про безпідставність такого зменшення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначеної норми матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 02 грудня 2014 року по справі № 21-508а14, прийнятій в порядку перегляду судового рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги позивача, який посилається на те, що Житомирська регіональна дирекція АТ «СГ «ТАС» як відокремлений підрозділ юридичної особи не може бути суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності та сплачувати перестрахові премії безпосередньо нерезидентам, у зв'язку з чим АТ «Страхова група «ТАС» було обрано існуючий порядок перерахування коштів за перестрахування на адресу перестраховиків-нерезидентів, коли оплату перестрахової премії здійснює головний офіс юридичної особи, а відокремлений підрозділ компенсує йому ці кошти за окремим розпорядженням шляхом перерахування вказаної суми по бордеро чи ковер-нотам на рахунок головного офісу в межах внутрішніх розрахунків.

Перевіряючи висновки відповідача про заниження позивачем податку на прибуток від діяльності іншої, ніж страхова за ІІІ квартал 2006 р. - І квартал 2009 р. в сумі 8 703,00 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Такий висновок податкового органу ґрунтується на тому, що Житомирська регіональна дирекція ЗАТ «Страхова група «ТАС» неправомірно не включила до складу доходу від інших джерел суми нормативних витрат на ведення справи у розмірі 34811,00 грн. за договорами, які були достроково розірвані за ініціативою страхувальників, оскільки сума коштів, яка утримується страховиком у розі дострокового припинення договору страхування, є компенсацією витрат на ведення справи, а не страховим платежем.

Відповідно до підпункту 7.2.3. пункту 7.2 статті 7 Закону № 334/94-ВР якщо страховик одержує доходи із джерел інших, ніж ті, що визначені у підпункті 7.2.1 цього пункту, такі доходи оподатковуються за ставкою, встановленою пунктом 10.1 статті 10 цього Закону.

Підпунктом 10.1 статті 10 Закону № 334/94-ВР встановлено ставку податку у розмірі 25 відсотків для оподаткування прибутку платників податку, включаючи підприємства, засновані на власності окремої фізичної особи.

Статтею 28 Закону України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) передбачено підстави та наслідки припинення дії договору страхування.

Так, у разі припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

У разі дострокового припинення договору страхування, крім страхування життя, за вимогою страховика страхувальнику повертаються повністю сплачені ним страхові платежі. Якщо вимога страховика зумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування, то страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування.

Згідно зі статтею 10 Закону № 85/96-ВР страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - це плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що сума коштів, яка відраховується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування на компенсацію нормативних витрат на ведення справи, є складовою страхового платежу, який сплачує страхувальник при укладанні договору страхування, а, отже відноситься до доходу, одержаного від страхової діяльності, який оподатковується за ставками, встановленими підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону № 334/94-ВР.

Наведена правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2014 року по справі № 21-508а14, прийнятій в порядку перегляду судового рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та прийшов до помилкового висновку про те, що нормативні витрати на ведення справи не можна вважати складовою страхового платежу, що виключає можливість їх віднесення до доходу від страхової діяльності у розумінні абз. 4 пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позиція відповідача про заниження позивачем податку на прибуток від діяльності іншої, ніж страхова за ІІІ квартал 2006 р. - І квартал 2009 р. в сумі 8 703,00 грн. є такою, що не ґрунтується на вимогах законодавства, у зв'язку з чим податковим органом неправомірно донараховано ЗАТ «Страхова група «ТАС» податкове зобов'язання у сумі 8 703,00 грн. та застосовано до нього штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на прибуток від діяльності іншої, ніж страхова.

З матеріалів справи встановлено, що штрафні (фінансові санкції) при винесенні податкового повідомлення-рішення від 24 липня 2009 року № 000033 22/0 було застосовано податковим органом на підставі пп. 17.1.3, п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у розмір 50 відсотків від суми основного зобов'язання.

Згідно з пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та скасування податкового повідомлення-рішення № 00003322/0 від 24 липня 2009 року в частині визначення ЗАТ «Страхова група «ТАС» суми податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток у розмірі 8703,00 грн. за основним платежем та 4351,5 грн. (50 %) за штрафними (фінансовими) санкціями.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на те, що судом першої інстанції при вирішенні справи допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови - про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 244-2, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ТАС» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ТАС» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 00003322/0 від 24 липня 2009 року в частині визначення ЗАТ «Страхова група «ТАС» суми податкового зобов'язання за платежем податок на прибуток у розмірі 13 054,5 грн., в тому числі: за основним платежем в сумі 8703,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 4351,5 грн. (50 %).

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Постанову в повному обсязі виготовлено 06.08.2015

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Грибан І.О.

Губська Л.В.