Справа № 804/4261/15
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2015 р. Справа № 804/4261/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Вербного Д.С.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
В акті перевірки від 19.09.2014 р. №134/04-17-15-01/35622123 відповідачем зроблено висновок про порушення ТОВ «Інтербізнессервіс» п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) та п.4.6 розділу V «Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №678 від 13.11.2013 р. платником не враховано акти камеральних перевірок Дніпропетровської ОДПІ від 18.07.2014 р. №309/22-03/35622123 та від 20.08.2014 р. №123/04-17-15-01/35622123, що призвело до заниження рядка 25 декларації (суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку відємного значення попереднього звітного (податкового) періоду за липень 2014 р. на суму 145 274,0 грн. та рядка 25.1 (сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету) на суму 145 274,0 грн.
Позивач висновки акту від 19.09.2014 р. №134/04-17-15-01/35622123 вважає неправомірними та незаконними, а тому відповідно і податкове повідомлення-рішення таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 р. по справі було відкрито провадження та справа призначена до розгляду в судовому засіданні.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти адміністративного позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на заперечення від 06.04.2015 року, в яких зазначив наступне.
Дніпропетровською ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області проведенного камеральну перевірку ТОВ «Інтербізнессервіс» по задекларованих даних у податковій звітності з податку на додану вартість за липень 2014 року, за результатами якої складено акт №134/04-17-15-01/35622123 від 19.09.2014 року та встановлено порушення п.200.3, ст.200 ПК України та п.4.6 розділу V «Порядку заповлення та подання податкової звітності з податку на додану вартість» №678 від 13.11.2013 р., що призвело до заниження рядку 25 декларації (суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку відємного значення попереднього звітного періоду за липень 2014 р. на суму 145 274,00 грн. та рядка 25.1 (сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету) на суму 145 274,00 грн.
Під час проведення камеральної перевірки даних задекларованих у податковій звітності ТОВ «Інтербізнессервіс» враховувались акти камеральних перевірок Дніпропетровської ОДПІ по ТОВ «Інтербізнессервіс», а саме: акт від 18.07.2014 р. №309/22-03/35622123 щодо перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2014 р., яким встановлено, що платником завищено суму податкового кредиту за травень 2014 р. у розмірі 246 231,00 грн., що призвело до завищення відємного значення по декларації з ПДВ за травень 2014 р. в розмірі 246 231.00 грн. та акт від 20.08.2014 р. №123/04-17-15-01/35622123 щодо перевірки податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2014 р., згідно якого встановлено, що платником завищено суму відємного значення по декларації з ПДВ за червень 2014 р. в розмірі 150 517,00 грн. та завищено суму податкового зобов'язання з ПДВ за червень 2014 р. на суму 95 714,00 грн.
В запереченнях від 06.04.2015 р. відповідач зазначає, що враховуючи зазначені вище акти камеральних перевірок, а саме: акт від 18.07.2014 р. №309/22-03/35622123 та акт від 20.08.2014 р. №123/04-17-15-01/35622123 ТОВ «Інтербізнессервіс» невірно відображено рядки в декларації з ПДВ за липень 2014 р., а саме: рядок 21 (залишок відємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного кредиту поточного звітного (податкового) періоду, а саме: відображено 150 517,00 грн., необхідно 0 грн.; рядок 21.2 (залишок від'ємного значення попереднього звітнього (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, значення рядка 24 декларації попереднього звітного (податкового) періоду, а саме: відображено 150 517,00 грн., необхідно 0 грн.; рядок 22 (залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, а саме: відображено 5 243,00 грн., необхідно 0 грн.; рядок 24 (залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 22 рядок 23) (значення цього рядка переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду), а саме: відображено 5 243,0 грн., необхідно 0 грн.; рядок 25 (сума податку на додану вартісь, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, а саме: відображено 0 грн., необхідно 145 274,0 грн.; рядок 25.1 (сума податку на додану вартість, сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету), а саме: відображено 0 грн., необхідно 145 274,00 грн.
Відтак, відповідач зазначає, що ТОВ «Інербізнессервіс» повинно було самостійно нарахувати та сплатити ПДВ до бюджету у сумі 145 274, 00 грн.
Зважаючи на викладене, Дніпропетровська ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтербізнессервіс» є юридичною особою, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серія А01 №567436, копія якого міститься в матеріалах справи, та перебуває на податковому обліку у Дніпропетровській ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області, що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи.
В акті перевірки від 19.09.2014 р. №134/04-17-15-01/35622123 відповідачем зроблено висновок про порушення ТОВ «Інтербізнессервіс» п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) та п.4.6 розділу V «Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №678 від 13.11.2013 р. платником не враховано акти камеральних перевірок Дніпропетровської ОДПІ від 18.07.2014 р. №309/22-03/35622123 та від 20.08.2014 р. №123/04-17-15-01/35622123, що призвело до заниження рядка 25 декларації (суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку відємного значення попереднього звітного (податкового) періоду за липень 2014 р. на суму 145 274,0 грн. та рядка 25.1 (сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету) на суму 145 274,0 грн.
19.08.2014 року працівниками Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області складено акт № 134/04-17-15-01/35622123 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Інтербізнессервіс», код (35622123) податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_1 від 19.08.2014 року за липень місяць 2014 року».
В тексті вищевказаного акту перевірки контролюючим органом зазначено, що дані камеральної перевірки свідчать про порушення п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України та п.4.6 розділу V «Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», при цьому зазначено, що ТОВ «Інтербізнессервіс» не враховано акти камеральних перевірок Дніпропетровської ОДПІ від 18.07.2014 р. № 309/22-03/35622123 та від 20.08.2014 р. №123/04-17-15-01/35622123, що призвело до заниження рядка 25 декларації (суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку відємого значення попереднього звітного (податкового) періоду за липень 2014 р. на суму 145 274,00 грн. та рядка 25.1 (сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету) на суму 145 274,00 грн.
21.10.2014 р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 21.10.2014 р. №001048150, відповідно до якого ТОВ «Інтербізнессервіс» збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у загальній сумі 217 911,00 грн., з яких за основним платежем у розмірі 145 274,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 72 637,00 грн.
Під час проведення камеральної перевірки контролюючим органом було використано акти камеральних перевірок Дніпропетровської ОДПІ по ТОВ «Інтербізнессервіс» (код 35622123), а саме: акт від 18.07.2014 р. №309/22-03/35622123 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Інтербізнессервіс», код (35622123) податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2014 р.», яким встановлено, що платником завищено суму податкового кредиту за травень 2014 р. у розмірі 246 231,00 грн., що призвело до завищення відємного значення по декларації з ПДВ за травень 2014 р. в розмірі 246 231 грн. та акт від 20.08.2014 р. №123/04-17-15-01/35622123 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Інтербізнессервіс», код (35622123) податкова декларація з податку на додану вартість № НОМЕР_2 від 09.07.2014 р. за червень 2014 р.», яким встановлено, що платником завищено суму відємного значення по декларації з ПДВ за червень 2014 р. в розмірі 150 517,00 грн.та завищено суму податкових обов'язань по ПДВ за червень 2014 р. на 95 714,00 грн.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що формування в податковій декларації ТОВ «Інтербізнессервіс» за травень 2014 р. суми податкового кредиту з податку на додану вартість здійснено на підставі сплаченої митним органам сум податку на додану вартість, зокрема, за вантажно-митними деклараціями № 211436 від 13.05.2014 року (сума ПДВ 101 308,11 грн.), № 211839 від 15.05.2014 року (сума ПДВ 137 429,76 грн.), № 207430 від 27.03.2014 року (сума ПДВ 246 230,96 грн.), що підтверджується наданим реєстром виданих та отриманих податкових накладних з відображенням вказаних сум.
Відображений в податковій декларації з ПДВ за травень 2014 року обсяг придбання, податок на додану вартість, сплачений митним органам (гр. 12.1 декларації), становить 2 424 844 грн., ПДВ 484 969 грн.
При цьому суд заначає, що в акті перевірки від 18.07.2014 р. №309/22-03/35622123 контролюючим органом зазначено, що згідно наявної інформації в базі даних АРМ Митниця в травні 2014 року позивачем сплачено митним органам суму податку на додану вартість в розмірі 238 737,87 грн. та вказана сума включена до податкового кредиту травня 2014 року.
Згідно інформації АРМ Митниця в березні 2014 року сума сплаченого митним органам податку на додану вартість склала 246 230,96 грн.
У звязку із зазначеним вище, контролюючий орган прийшов до висновку, що ТОВ Інтребізнессервіс безпідставно включено до складу податкового кредиту травня 2014 року суму податку на додану вартість сплачену згідно ВМД № 207430 від 27.03.2014 року в розмірі 246 230,96 грн., що й стало підставою для завищення відємного значення з ПДВ на вказану суму.
Однак, суд зазначає, що висновки викладені контролюючим органом в акті перевірки від 19.09.2014р. №134/04-17-15-01/35622123 є безпідставними та необгрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до бухгалтерської довідки від 19.06.2014 року, копія якої міститься в матеріалах справи, позивачем не було включено до сум податкового кредиту в березні 2014 року суму сплаченого митним органам податку на додану вартість за ВМД № 207430 від 27.03.2014 року в розмірі 246 230,96 грн., тому ця сума включена до податкового кредиту травня 2014 року.
Відтак, податкова декларація ТОВ «Інтербізнессервіс» з податку на додану вартість за травень 2014 р. з відємним значенням за травень 2014 р. переходить до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 р.
При цьому суд зазначає, що за платником податків зберігається право на включення до податкового кредиту сум сплаченого податку на додану вартість протягом 365 днів після виникнення права на віднесення таких сум до податкового кредиту, що не суперечить нормам Податкового кодексу України.
З урахуванням вищевикладеного суд вважає висновки відповідача викледені в акті перевірки від 19.09.2014 р. №134/04-17-15-01/35622123 необгрунтованими та безпідставними.
Оскільки відповідач прийшов до помилкового висновку щодо заниження рядка 25 декларації (суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду за липень 2014 р. на суму 145 274,00 грн. та рядка 25.1 (сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету) на суму 145274,00 грн., вказане призвело до неправомірного збільшення суми відємного значення з податку на додану вартість відображеного в податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2014 року.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми «Ю» від 14.01.2015 р. №13-25 суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2015 р. контролюючим органом було сформовано податкову вимогу на загальну суму 345 943,75 грн. однак суд зазначає, що представником відповідача під час судового розгляду справи не було доведено правомірність її формування, у відповідності до ст.59 КАС України.
При цьому суд зазначає, що під час судового розгляду справи, представник відповідача зазначив, що податкова вимога форми «Ю» від 14.01.2015 р. №13-25 сформована контролюючим органом на підставі узгоджених грошових зобовязань по податковим повідомленням-рішенням сформованих останнім відносно ТОВ «Інтербізнессервіс».
У відповідності до норм Податкового кодексу України зазначено, що протягом строків оскарження сум грошових зобовязань, визначених Податковим кодексом України податкова вимога з податку, що оскаржується не надсилається.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обовязків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обовязків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996р. № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI, Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV, тощо.
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 56.15 ст. 56 ПК України протягом строків оскарження суми грошових зобов'язань, визначених Податковим Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.
Відповідно до п. 59.3 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обовязок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установленний строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Так, як передбачено п. 2.2 Порядку, податкова вимога формується, якщо, зокрема, платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки.
Відповідно до п. п. 61.1. ст. 61 ПК України визначається поняття податкового контролю як системи заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до ст.76 ПК України визначається порядок проведення документальних позапланових перевірок.
Відповідно до норм ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.
Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.
Відповідно до п.87.1 ст.87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Джерелом самостійної сплати грошових зобовязань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.
Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.
Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідно до ст.ст.180, 181 ПК України визначаються платники податку на додану вартість, а також вимоги щодо реєстрації осіб як платників податку.
Відповідно до п.187.8 ст.187 Податкового кодексу України Датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобовязань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.
Датою виникнення податкових зобов'язань за операціями з постачання послуг нерезидентами, місцем надання яких є митна територія України, є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше.
Відповідно до п. 198.1, 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.
Абзацами 2,3 п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.
З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
Відповідно до вимог абз. 1-3 п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.
Пунктом 201.12 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.
Відповідно до п.200.3 ст.200 ПК України при відємному значені, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у томі числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.203.2 ст.203 ПК України сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Така довідка має бути складена згідно із податковими накладними, митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 розділу V Кодексу, які є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, з урахуванням норм пункту 198.6 статті 198 розділу V Кодексу, та містити вичерпний їх перелік.
Відповідно до п.п.4.6.8 п.4 зазначеного вище Порядку зазначено, що у рядку 25 декларації вказується сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, та: сплачується до загального фонду державного бюджету - рядок 25.1 декларації 0110; частково сплачується до спеціального фонду державного бюджету - рядок 25.1 декларації 0140; спрямовується на спеціальний рахунок сільськогосподарського підприємства - рядок 25.2 декларації 0121-0123; частково спрямовується на спеціальний рахунок переробного підприємства - рядок 25.2 декларації 0140; залишається у розпорядженні сільськогосподарського підприємства - рядок 25.2 декларації 0130.
Стаття 7 КАС України зазначає, що принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах є: верховенство права; законність; рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; гласність і відкритість адміністративного процесу; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, установлених цим Кодексом; обов'язковість судових рішень.
Відповідно до ч.4 ст.8 КАС України визначено, що забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Відповідно до ч.7 ст.9 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).
Зокрема, стаття 10 КАС України визначає рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, а відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частина 1 статті 71 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Відповідно до платіжного доручення від 26.02.2015 року №41 за подання адміністративного позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 435 (чотириста тридцять пять) грн. 82 коп., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції ДФС у Дніпропетровській області від 14.01.2015 р. №13-25 про суму податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями на суму 345 943,75 грн., яка складається з: основного платежу в сумі 236 175,00 грн., штрафної санкції 95 566,00 грн., пені 13 202,75 грн.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербізнессервіс» судовий збір, сплачений за подання даного адміністративного позову у розмірі 435 (чотириста тридцять пять) грн. 82 коп.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 18 травня 2015 року.

Суддя ОСОБА_4