Справа № 806/4166/14
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року м. Київ К/800/61287/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Розваляєвої Т.С.,

Чумаченко Т.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30.09.2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ» до Житомирської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № 101060000/2014/300302/2 від 29.08.2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ТДВ «ЖЛ» звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № 101060000/2014/300302/2 від 29.08.2014 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.09.2014 року позов ТДВ «ЖЛ» було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської митниці Міндоходів про коригування митної вартості № 101060000/2014/300302/2 від 29.08.2014 року.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року апеляційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів було залишено без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30.09.2014 року - без змін.

У касаційній скарзі Житомирська митниця Міндоходів, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30.09.2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Житомирської митниці Міндоходів задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що 25.04.2014 року між ТДВ «ЖЛ» (Покупець) та компанією «Coplana-Cooperativa» Бразилія (Продавець) було укладено контракт № BRAS/671, відповідно до умов якого, Продавець продає, а Покупець придбаває арахіс сирий лущений в кількості, асортименті та за ціною, визначеними специфікаціями, які додаються до кожної поставки і є невід'ємними частинами даного Контракту.

29.08.2014 року ТДВ «ЖЛ» до Житомирської митниці подано митну декларацію № 101060000/2014/012834 на митне оформлення партії товару: «арахіс бразильський (сирий, лущений) типу Runner splits (розколотий навпіл) в 500 мішках по 50 кг + -0,5 кг - 25000 кг. по ціні 1,20 дол. США/кг. на суму 30 тис. дол. США (403124,52 грн., ПДВ - 80624,90 грн.) Виробник: COPLANA-Cooperativa Agroindustrial, Бразилія».

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем було надано наступні документи: контракт № BRAS/671 від 25.04.2014 року, специфікацію №1 від 25.04.2014 року, інвойс, прайс від виробника від 23.04.2014 року, міжнародні автомобільні накладні (CMR), коносамент № 868103269 від 16.07.2014 року, платіжні документи, що підтверджують вартість товару № 49 від 19.08.2014 року та №48 від 18.09.2014 року, сертифікат про походження товару, висновок ТПП В-2594 від 13.08.2014 року, інформація з мережі Інтернет про вартість бразильського арахісу.

Житомирською митницею 29.08.2014 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 101000003/2014/300302/2, в якому митний орган самостійно визначив митну вартість товару за резервним методом її визначення, на підставі чого ТДВ «ЖЛ» видана картка відмови в митному оформленні (випуску) товарів №101060000/2014/00359.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із статтею 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Згідно із статтею 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За нормою частин 1, 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Судами встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару необхідні основні документи, які ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів.

Судова колегія звертає увагу на те, що наявність права на витребування додаткових документів не означає безапеляційного неврахування наданих під час проведення консультацій документів.

Крім цього, митниця при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Згідно із частиною 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару.

Митний орган має право витребувати додаткові документи лише у випадку виявлення обставин, що свідчать про розбіжності, наявні ознаки підробки поданих на підтвердження митної вартості документів або такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Враховуючи вище зазначене, суди дійшли до вірного висновку, визнавши протиправним та скасувавши рішення Житомирської митниці Міндоходів про коригування митної вартості № 101060000/2014/300302/2 від 29.08.2014 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Житомирської митниці Міндоходів - залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30.09.2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ» до Житомирської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № 101060000/2014/300302/2 від 29.08.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 235-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

Т.С. Розваляєва

Т.А. Чумаченко