Справа № 750/3672/15-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/3672/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Сапон А.В.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко Т.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 08 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №46533887 від 02 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 08 травня 2015 року адміністративний позов управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №46533887 від 02 квітня 2015 року задоволено, скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про стягнення виконавчого збору від 02 квітня 2015 року у виконавчому провадженні №46533887 в сумі 1360,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в установлений Законом України «Про виконавче провадження» строк позивач не надав документального підтвердження виконання рішення, а тому винесена старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Постиляковою М.Б. постанова від 02 квітня 2015 року ВП №46533887 про стягнення з боржника виконавчого збору є правомірною.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у відділі примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області на виконанні перебуває виконавчий лист №750/11532/14, виданий 13 лютого 2015 року Деснянським районним судом м.Чернігова, яким зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради здійснити ОСОБА_3 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі, встановленому ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат та провести відповідні доплати з врахуванням виплачених сум.

Постановою від 14 лютого 2015 року ВП №46533887 про відкриття виконавчого провадження, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області Постиляковою М.Б. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №750/11532/14, виданого 13 лютого 2015 року Деснянським районним судом м.Чернігова, та встановлено строк до 21 лютого 2015 року для самостійного виконання боржником рішення та зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк та ненадання документального підтвердження виконання рішення буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

Згідно постанови від 14 лютого 2015 року ВП №46533887 про відкриття виконавчого провадження та розпорядження заступника начальника управління з питань державних соціальних допомог відділу з питань соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради від 23 лютого 2015 року №65 позивачем було здійснено перерахунок ОСОБА_3 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік, згідно з яким до виплати стягувачу належить 5970,00 грн. Таким чином, судове рішення позивачем виконано частково.

У зв'язку з невиконанням в самостійному порядку у наданий державним виконавцем строк боржником виконавчого листа від 13 лютого 2015 року №750/11532/14, 02 квітня 2015 року відповідачем винесено постанову ВП №46533887 про стягнення виконавчого збору на підставі ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», якою стягується з позивача виконавчий збір у розмірі 1360,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що присуджені до виплати ОСОБА_3 кошти не виплачені позивачем через відсутність державного фінансування, що являється поважною причиною, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ст.19 зазначеного Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, серед іншого, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

В силу ч.ч.2, 5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Частиною 5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Таким чином, у разі часткового самостійного виконання рішення боржником, він зобов'язаний протягом трьох робочих днів письмово повідомити про це державного виконавця.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що 23 лютого 2015 року позивачем було частково виконано рішення в частині перерахунку ОСОБА_3 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік, однак, з наявної в матеріалах справи копії листа управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради від 03 березня 2015 року №12-07/4036 вбачається, що боржником порушено встановлений ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строк на письмове повідомлення державного виконавця про самостійне часткове виконання рішення боржником та у порушення ч.2 ст.25 зазначеного Закону не надано документального підтвердження виконання рішення.

Згідно ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.28 вищенаведеного Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно пп.3.7.1 п.3.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється в порядку, визначеному ст.28 Закону. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження». Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок невиконання позивачем у наданий строк виконавчого листа №750/11532/14, виданого Деснянським районним судом м.Чернігова 13 лютого 2015 року, виконавче провадження по виконанню якого відкрито постановою державного виконавця від 14 лютого 2015 року ВП №46533887, відповідачем було розпочато примусове виконання рішення та 02 квітня 2015 року прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1360,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена пізніше, ніж на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, однак посилання позивача, що така постанова підлягає скасуванню через порушення строків її прийняття, є необґрунтованим, оскільки стягнення виконавчого збору згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» є прямим обов'язком державного виконавця у випадку невиконання виконавчого документа в строк, наданий для самостійного виконання. При цьому, чинним законодавством не встановлено граничного строку, по закінченню якого державний виконавець позбавляється права стягувати з боржника виконавчий збір.

Постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Колегія суддів вважає, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, не звільняє державного виконавця від обов'язку, передбаченого ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», щодо стягнення з боржника, який не виконав судове рішення у встановлений строк, виконавчого збору, а тому, враховуючи, що стягнення виконавчого збору можливо виключно за наявності постанови про стягнення виконавчого збору, такі дії державного виконавця є правомірними, а винесення постанови про стягнення виконавчого збору пізніше, ніж на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення, не може бути єдиною підставою для задоволення даного адміністративного позову.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що апелянтом доведено дотримання ним вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору ВП №46533887 від 02 квітня 2015 року, тому оскаржувана постанова є правомірною, прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, та не підлягає скасуванню. Позивачем не надано доказів щодо самостійного виконання та повідомлення державного виконавця у встановлений ним строк про виконання виконавчого листа №750/11532/14, виданого Деснянським районним судом м.Чернігова 13 лютого 2015 року, у повному обсязі, натомість виконання рішення суду в частині нарахування ОСОБА_3 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі, встановленому ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, не може вважатись належним виконанням судового рішення.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності поважних причин для невиконання рішення суду не може бути підставою для скасування постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» не ставить обов'язок державного виконавця на стягнення виконавчого збору в залежність від причин невиконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Деснянського районного суду м.Чернігова від 08 травня 2015 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 08 травня 2015 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 06 серпня 2015 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Грищенко Т.М.

Лічевецький І.О.