Справа № 825/2446/15-а
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 серпня 2015 року м. Чернігів Справа № 825/2446/15-а

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В., перевіривши матеріали адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що дану позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства і відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, гарантоване статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право на суд, крім іншого, передбачає право особи на розгляд її справи судом, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 статті 181 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, бездіяльності державної виконавчої служби та передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушені їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При визначенні юрисдикції такого спору суд має виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною 2 статті 17 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV), крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною 4 статті 82 Закону № 606-XIV передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Так, у розумінні статті 8 Закону № 606-XIV сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. До сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби належать також їх представники за законом чи договором.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Даний висновок суду співпадає із позицією Вищого адміністративного суду України викладеною у Пленумі від 13.12.2010 № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (із змінами та доповненнями).

З матеріалів справи вбачається, що позивач, який є стороною виконавчого провадження, фактично просить суд зобов'язати відповідача закінчити виконавче провадження № 40330380 по примусовому виконанню виконавчого листа від 30.08.2013 № 592/7264/12, виданого на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.06.2013 по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю "Катана", Приватного підприємства "Істар", Товариства з обмеженою відповідальністю "CТІ-Послуги", Товариства з обмеженою відповідальністю "CК-Центр Нерухомості", третя особа - Ліквідатор - арбітражний керуючий Бірюлін В.О. про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Приймаючи до уваги наведене та, враховуючи положення статті 181 КАС України, статті 82 Закону № 606-XIV, суд приходить до висновку про те, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а захист порушених прав та інтересів позивача, як сторони у виконавчому провадженні № 40330380, має здійснюватися за правилами цивільного судочинства в порядку, визначеному Розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільного процесуального кодексу України, у суді загальної юрисдикції.

Зокрема, як передбачено частиною 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права свободи.

Відповідно до частини 2 статті 384 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Таким чином, Цивільним процесуальним кодексом України встановлений порядок, згідно з яким скарги на дії чи бездіяльність державної виконавчої служби при виконанні постановлених відповідно до цього кодексу рішень розглядається судом, яким був виданий виконавчий документ.

Таким судом є Ковпаківський районний суд м. Суми, тому саме до цього суду, у порядку цивільного судочинства і має звернутися позивач.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, зокрема, заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що заявлений позов не є справою адміністративної юрисдикції, і не повинен вирішуватись в порядку адміністративного судочинства, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

При цьому, на виконання положень частини 6 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз'яснює позивачу, що розгляд його адміністративного позову належить до юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми в порядку цивільного судочинства.

Позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами повернути позивачу.

Керуючись статей 109, 165, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И Л А:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі та позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Попередити позивача, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Порядок апеляційного оскарження ухвали суду, передбачений статтями 185-186 КАС України.

Суддя: В.В. Падій