Справа № 826/8406/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/8406/14

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2015 року м. Київ К/800/9703/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді – Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року у справі № 826/8406/14 за позовом ТОВ "Світ Інструменту Україна" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання незаконним та скасування рішення щодо визначення митної вартості товару, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ТОВ «Світ Інструменту Україна» звернулось в суд з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України, в якому просило визнання незаконним та скасування рішення щодо визначення митної вартості товарів від 15 січня 2014 року № 100270004/2014/310008/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Київською міжрегіональною митницею Міндоходів прийнято незаконне рішення про коригування митної вартості товарів, що призвело до збільшення їх митної вартості.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду 05 лютого 2015 року, адміністративний позов задоволений. Визнане протиправним та скасоване рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості товару № 100270000/2013/310194/2 від 21.08.2013 року.

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями Київська міжрегіональна митниця Міністерства доходів і зборів України звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1. 2 ст. 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу, а митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Світ Інструменту Україна» є юридичною особою, яка здійснює господарську діяльність, у тому числі зовнішньоекономічну, пов'язану, зокрема, з зовнішньою торгівлею (оптовою та роздрібною) залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього.

Між позивачем (Покупець) та підприємством «Qingdao Haodong Hand Truck Co., Ltd.» (Продавець) (Китай) 18 січня 2011 року було укладено зовнішньоекономічний контракт № CH -MIU/18/0111, відповідно до умов якого, Продавець продав, а Покупець придбав на умовах FOB Шанхай, FOB Нинбо, FOB Циндао згідно Інкотермс-2000 товари згідно Специфікації, зазначеної в Додатку № 1 до цього контракту і є його невід'ємною частиною.

За електронною митною декларацією № 100270004/2014/338936 позивачем заявлено до митного оформлення товар: «несамохідні транспортні засоби, для садово-будівельних робіт, торгівельна марка PALISAD, виробник «Qingdao Haodong Hand Truck Co., Ltd.», країна виробництва Китай. Митне оформлення товару заявлене позивачем за основним методом - за ціною договору (вартість операції). Позивачем на підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товарів було подано митному органу наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № СН - MIU/18/0111 від 18 січня 2011 року, додаткову угоду № 1 до контракту № СН - MIU/18/0111 від 18 січня 2011 року, вимоги до пакування товару до контракту № СН - MIU/18/0111 від 18 січня 2011 року, комерційний інвойс HD1314 від 15 листопада 2013 року, прайс-лист від 01 червня 2013 року, специфікація HD1314.

За наслідками розгляду поданих документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100270004/2014/310008/2 від 15 січня 2014 року із застосуванням резервного методу, а товар було випущено у вільний обіг, відповідно до вимог п. 7 ст. 55 Митного кодексу України за митною декларацією від 16 січня 2014 року № 100270004/2014/338943.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ціни на товари, що постачаються Постачальником, є вільно відпускними вказуються у прайс-листку Постачальника, при цьому, Покупцем приймається рішення щодо укладення договору на підставі цінової інформації, що міститься в прайс-листі Отже, викладені в прайс-листах фірми - виробника товару, не мають імперативного характеру, а, отже, повинні сприйматись митними органами як джерело додаткової інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості товарів, зокрема, відсутність певної інформації щодо фірм - виробників не може бути підставою для збільшення митної вартості товарів. Також на підтвердження оплати за контрактом та Інвойсом HD1314 від 15 листопада 2013 року позивачем надано банківську виписку за 19 грудня 2013 року, що підтверджує сплату за поставлений товар. Крім того, підстава оплати зазначена у розділі «призначення платежу» переказ коштів згідно Інвойсу HD1314 від 15 листопада 2013 року та контракту № СН - MIU/18/0111 від 18 січня 2011 року, що дає можливість ідентифікувати перерахування коштів, відповідно до конкретної поставки.

Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що позивачем було подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження митної вартості товару, заявленої за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідала вимогам ст. 58 Митного кодексу України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 Митного кодексу України. Згідно ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Згідно ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі незгоди Митниці з ціною імпортованого товару остання зобов’язана була провести процедуру консультацій, у ході яких мала б дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів, при цьому кожний наступний метод застосовується у разі неможливості застосування попереднього із наведенням відповідних аргументів.

Отже дії відповідача щодо застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару без послідовного застосування попередніх п’яти, та без обґрунтування неможливості їх застосування є неправомірними, а коригування відповідачем митної вартості було здійснено з порушенням ч. 3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України та всупереч порядку, визначеного ст. 58 Митного кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів - відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року по справі №826/8406/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 – 239-1 КАС України.

Судді: