Справа № 820/6748/15
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 липня 2015 р. № 820/6748/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання Хмелівської Н.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УМТК" до Харківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "УМТК", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Харківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 21.05.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "УМТК", з питання законності декларування заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за листопад 2014 року, за результатами якої складено акт. На підставі вказаного акту перевірки № 233/20-23-15-01-09/31797087 від 24.02.2015 року відповідачем було прийняте оскаржуване податкове повідомлення - рішення № від 21.05.2015 року. Обставини, які викладені в акті перевірки, неправомірно кваліфіковані як порушення, що передбачені ст.198 Податкового кодексу України, вищевказані порушення встановлено відповідачем при довільному трактуванні норм права та при грубому порушенні норм податкового законодавства. В основу встановленого відповідачем у висновках акту перевірки є викладені у акті перевірки висновки з приводу відсутності реальності здійснення господарських операцій позивачем по взаємовідносинам з його контрагентами, а саме ТОВ "Південтрансбудкомплект", ТОВ "ТПК "Херсонський ливарний завод", ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе". Позивач не погоджується з вказаним висновком відповідача та зазначає, що обґрунтування відповідачем відсутності реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами у перевіряємому періоді не ґрунтується на нормах діючого законодавства України та свідчить про поверхневе проведення перевірки. У зв'язку із чим, позивач вважає, що податкове повідомлення - рішення № від 21.05.2015 року є протиправним та підлягає скасуванню, у зв'язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 30.07.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 30.07.2015 року проти позову заперечив, зазначивши, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення слугував відображений в акті перевірки висновок про неможливість реального здійснення фінансово - господарських операцій позивача по взаємовідносинах з ТОВ "Південтрансбудкомплект", ТОВ "ТПК "Херсонський ливарний завод", ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе", внаслідок чого, зайво включено суму податкового кредиту за листопад 2014 року на суму 54628 грн, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту за листопад 2014 року на 54628 грн, у зв'язку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведена проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "УМТК", з питання законності декларування заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за листопад 2014 року, за результатами якої складено акт № 233/20-23-15-01-09/31797087 від 24.02.2015 року.

Перевіркою встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "УМТК" п.198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту за листопад 2014 року у розмірі 130109 грн; п.198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено від'ємне значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за листопад 2014 року у розмірі 89577 грн.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки, позивач надав письмові заперечення до контролюючого органу, проте Харківською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Харківській області висновки акту залишені без змін.

На підставі вказаного акту перевірки № 233/20-23-15-01-09/31797087 від 24.02.2015 року відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 23.03.2015 року за формою "В-4" про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 89577 грн.

Позивач скористався своїм правом та оскаржив зазначене податкове повідомлення-рішення у адміністративному порядку. Так, рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 08.05.2015 року №838/10/20-40-10-04-14 податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 23.03.2015 року скасовано в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 34949,00 грн, в іншій частині рішення залишено без змін.

З урахуванням рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 08.05.2015 року, Харківською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Харківській області 21.05.2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 за формою "В-4" про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 54628 грн.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України, проте рішенням від 08.06.2015 року № 11870/6/99-99-10-01-01-15 податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 залишено без змін, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

З дослідженого акту перевірки № 233/20-23-15-01-09/31797087 від 24.02.2015 року судом встановлено, що фактичною підставою для відображення в акті порушень і винесення спірного податкового повідомлень-рішення слугував викладений в акті висновок відповідача про не підтвердження факту транспортування платником податків товарів придбаних у ТОВ "Південтрансбудкомплект", ТОВ "ТПК "Херсонський ливарний завод", ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе".

Однак, суд не погоджується з такими висновками відповідача виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у перевіряємий період мав господарські відносини з ТОВ "Південтрансбудкомплект", ТОВ "ТПК "Херсонський ливарний завод", ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе".

Судом встановлено, що 03.01.2014 року між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Південтрансбудкомплект" (продавець) укладено договір №9, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти та сплатити маталопродукцію (а.с. 49-50).

У підтвердження реальності вказаного правочину позивачем надано до матеріалів справи додаткову угоду до договору від 03.01.2014 року № 9, податкові накладні №927, №760, №96, №720, №665, розрахунки № 201, №203, накладні № 6137, №7024, №7414, товарно-транспортні накладні (а.с. 51-67).

Матеріалами справи підтверджено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "УМТК" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТПК "Херсонський ливарний завод" (продавець) 21.03.2013 року укладено договір №63. За умовами укладеного договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання поставити замовнику виливки з сірого чавуну (а.с.68-69).

Реальність виконання умов укладеного правочину від 21.03.2011 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: видатковими накладними №0711144 від 07.11.2014 року, №2011141 від 20.11.2014 року, товарно-транспортирними накладними від 07.11.2014 року, від 20.11.2014 року, податковими накладними №570, № 589 (а.с. 70-77).

Крім того, між позивачем (замовник) та Публічним акціонерним товариством "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" (постачальник) укладено договір на виготовлення продукції №43000/11/0016 від 02.02.2011 року, за умовами якого постачальник зобов'язується виконати та поставити, а замовник сплатити та прийняти роботу по виготовленню продукції (а.с. 78-80).

На підтвердження реальності вказаного договору позивачем долучено до матеріалів справи додаткові угоди від 27.12.2011 року №2, від 05.04.2012 року №3, від 14.12.2012 року № 4, від 23.06.2013 року № 6, видаткові накладні №900119 від 29.10.2014 року, №900124 від 29.10.2014 року, товарно-транспортну накладну від 29.10.2014 року, податкові накладні №132, №222 (а.с. 81-90).

Із матеріалів справи вбачається, що у позивача наявні ресурси для зберігання придбаного товару, що підтверджується договором оренди від 02.01.2014 року, укладеного із ТОВ "ВФ "Свера" (а.с.166).

Переміщення товару здійснювалось на автотранспорті покупця, що підтверджується долученими до матеріалів справи свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, позивачем укладено договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом №080114-5 від 08.01.2014 року та договір про надання експедиційних послуг №13/1210 від 10.12.2013 року (а.с. 167-172).

Оплата товару здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується наявними у матеріалах справи виписками з банку та оборотно-сальдовими відомостями (а.с. 173-190).

Таким чином, висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3, п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України у зв'язку з ненаданням на перевірку первинних документів слід вважати недоведеним.

Суд зазначає, що про фактичне виконання умов договору свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з ст. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст.198.6. Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Однак, в даному випадку виконання договорів між позивачем та ТОВ "Південтрансбудкомплект", ТОВ "ТПК "Херсонський ливарний завод", ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, специфікаціями, товарно-транспортними накладними, виписками із банку, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та ТОВ "Південтрансбудкомплект", ТОВ "ТПК "Херсонський ливарний завод", ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" виконано кожною стороною цих договорів, що підтверджується первинними документами, а саме податковими накладними. Сторони претензій одна до одної не мали.

Відповідно до ст.201.1 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.01.2011 у справі № 21-37а10. Зокрема, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України було зазначено, що податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє послуги, на вимогу їх отримувача, є підставою для нарахування податкового кредиту останнього лише за умови здійснення самої господарської операції.

Слід звернути увагу на те, що зауваження щодо форми та змісту наданих податкових накладних з боку податкового органу в акті перевірки відсутні.

Таким чином, позивачем виконані всі умови для формування податкового кредиту. Суд звертає увагу на те, що податкові накладні відповідають вимогам закріпленими в ст.201 Податкового кодексу України.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач та ТОВ "Південтрансбудкомплект", ТОВ "ТПК "Херсонський ливарний завод", ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України .

Відповідач в акті перевірки та уповноважений представник в судовому засіданні посилається на те, що надані до перевірки та до матеріалів справи товарно-транспортні накладні не відповідають вимогам чинного законодавства, тому не можуть свідчити про фактичне переміщення товару, отже дає підстави дійти висновку про нереальність правовідносин позивача з його контрагентами.

Проте, таке посилання відповідача є необґрунтованим та таким що суперечить нормам чинного законодавства.

Суд вважає за необхідне зазначити, що податковим законодавством не визначено товарно-транспортну накладну як обов'язковий безумовний доказ реальності здійснених господарських операцій. Помилки при заповнені накладної не дають підстав вважати нікчемнии договір, укладений між суб'єктами господарювання. Натомість оцінка таких операцій повинна даватись на підставі комплексного, всебічного аналізу здійснених операцій, з урахуванням особливостей їх суті та змісту.

Вказана позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.04.2015 року по справі №2а-12456/12/2070.

Таким чином, повно та всебічно оцінивши всі докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що викладені відповідачем висновки в акті перевірки № 233/20-23-15-01-09/31797087 від 24.02.2015 року, є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи зменшені податкові вигоди, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Відповідачем вказаного процесуального обов'язку стосовно податкового повідомлення - рішення № від 21.05.2015 року, не виконано, тому суд приходить до висновку про невідповідність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже є таким, що підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УМТК" є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УМТК" до Харківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Харківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 21.05.2015 року.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 04.08.2015р.

Суддя С.О. Чудних