Справа № 820/12903/14
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 р.Справа № 820/12903/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача Іванцової О.В.

представника відповідача Рудь О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2015р. по справі № 820/12903/14

за позовом Державної фінансової інспекції у Харківській області

до Державного підприємства "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів"

про зобов'язання виконати вимогу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державна фінансова інспекція в Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить зобов'язати Державне підприємство "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів" виконати вимогу від 20.11.2013 року № 760-10/2809, а саме: в порядку та розмірах, передбачених ст. ст. 132-136 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року № 322-VIII (зі змінами та доповненнями), стягнути з винних осіб шкоду (збитки), заподіяні внаслідок зайвого перерахування коштів за гусеничний екскаватор марки HUNDAI-R480LC-9S в сумі 1571580,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що Лозівською міжрайонною державною фінансовою інспекцією за період з 01.01.2012 року по 31.08.2013 року проведено позапланову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів", за результатами якої складено акт від 22.10.2013 року № 760-15/015. За наслідками ревізії позивачем направлено вимогу відповідачу №760-10/2809 від 20.11.2013 року щодо усунення виявлених порушень в строк до 19.12.2013 року. Відповідачем не усунуто фінансові порушення на загальну суму 1751580,00 грн, а саме: списання зайвих коштів на видатку (витрати) всупереч законодавству в обсяг, вищих за їх фактичну вартість на загальну суму 1571580,00 грн. У зв'язку із чим позивач і звернувся до суду із зазначеним позовом та просив його задовольнити.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 року позовна заява Державної фінансової інспекції в Харківській області до Державного підприємства "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів" про зобов'язання виконати вимогу - залишена без задоволення.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Лозівською міжрайонною державною фінансовою інспекцією проведено позапланову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів" за період з 01.01.2012 року по 31.08.2013 року, за результатами якої складено акт від 22.10.2013 року № 760-15/015.

За наслідками вищевказаної ревізії позивачем було направлено відповідачу вимогу про усунення виявлених ревізією порушень чинного законодавства №760-10/2809 від 20.11.2013 року щодо усунення виявлених порушень в строк до 19.12.2013 року.

Як вбачається із вимоги, позивач вимагає від відповідача стягнути з винних осіб шкоду (збитки), заподіяні внаслідок зайвого перерахування коштів за гусеничний екскаватор марки HUNDAI-R480LC-9S в сумі 1571580,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пред'явлена вимога виконати вимогу №760-10/2809 від 20.11.2013 року, що вказує на виявлені збитки, їх розмір та їх стягнення, яка не може бути стягнута за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011, (далі по тексту - Положення) Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Слід зазначити, що зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Таким чином, з аналізу зазначених вище норм, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги.

Такі збитки мають відшкодовуватися у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З огляду на зазначене, в органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред'явлена вимога виконати вимогу №760-10/2809 від 20.11.2013 року, яка вказує на виявлені збитки, їх розмір та їх стягнення.

З огляду на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка викладена у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14,) 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14), від 28 жовтня 2014 року (справа № 21-462а14) та від 24 березня 2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем пред'явлена вимога виконати вимогу №760-10/2809 від 20.11.2013 року, що вказує на виявлені збитки, їх розмір та їх стягнення, яка не може бути стягнута за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 року по справі № 820/12903/14 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2015р. по справі № 820/12903/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Бегунц А.О.
Повний текст ухвали виготовлений 06.08.2015 р.