Справа № 821/2282/15-а
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2282/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "ВКФ "РОСТ" до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство «ВКФ» «РОСТ» (далі позивач, ПП «ВКФ» «РОСТ») з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області (далі відповідач, ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області) в якому просить скасувати податкові повідомлення - рішення від 11.06.2015 р. №, №.

Адміністративний позов мотивований тим, що відповідачем при проведенні перевірки не зясовано усіх фактичних обставин здійснення позивачем господарських операцій, односторонньо та не в повному обсязі досліджено первинні документи, що підтверджують придбання товару, невірно застосовано до спірних правовідносин норми чинного законодавства, що призвело до помилкових висновків та визначення позивачу грошових зобовязань та застосування санкцій.

Представник позивача подав до суду заяву в якій просив справу розглянути в порядку письмового провадження без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою. Разом з тим, відповідач письмових заперечень проти позову не надав, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Приватне підприємство «ВКФ» «РОСТ» зареєстроване Суворовським районним управлінням юстиції у м. Херсоні 26.05.2011 р. за №0013429. На податковий облік взято в ДПІ у м. Херсоні як платника податків 27.05.2011 р. №73002.

Відповідно до ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців основним видом діяльності Приватне підприємство «ВКФ» «РОСТ» за КВЕД - 2010 є: оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними і молюсками; оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно технічним обладнанням; неспеціалізована оптова торгівля.

Також, судом встановлено, що у період з 29.04.2015 р. по 30.04.2015 р. відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПП «ВКФ» «Рост» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з платником податків контрагентом постачальником ТОВ «Вітана» за грудень 2014 р., подальшого використання, реалізації придбаних у контрагента постачальника товарно матеріальних цінностей (робіт, послуг), відображення здійснених фінансово господарських операцій у податковій звітності.

За результатами даної перевірки складено акт від 06.05.2015 року №99/21-03-22-05/37631936 (далі акт). (а.с. 14-28).

З наведеного вище акта перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134, пп.138.1.1 п.138.1 ст. 138, п.138.2 ст. 138, п.138.4 ст. 138, п.138.6 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Розділу ІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого ПП «ВКФ» «Рост» занижено податок на прибуток за 2014 р. на загальну суму 80136,00 грн.

Також, перевіркою встановлено порушення ст. 44, п.185.1 ст. 185, п.186.2 ст. 186, п. 198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого: завищено податковий кредит, що призвело до завищення значення р.20.2 «Зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 р. на суму 69827,00 грн.; завищення значення р.24 «Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового кредиту» декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 р. на суму 28006,00 грн.

Крім цього, перевіркою неможливо підтвердити факт реального здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Вітана», встановлено невідповідність первинних документів нормам діючого законодавства.

Підставою для встановлення таких порушень слугувало те, що перевіркою неможливо підтвердити факт придбання товару позивачем у ТОВ «Вітана», з врахуванням реального часу здійснення операцій, місцезнаходженням майна, відсутністю необхідних трудових ресурсів, транспорту та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення господарської діяльності.

На підставі вищенаведеного акта перевірки позивача, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 11.06.2015 року, яким ПП «ВКФ» «Рост» визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 120204,00 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 80136,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 40068,00 грн.

- № від 11.06.2015 року, яким ПП «ВКФ» «Рост» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 28006,00 грн. (а.с. 11-12).

Не погоджуючись з вищенаведеними податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

З огляду на те, що відповідач стверджував про те, що у ПП «ВКФ» «Рост» відсутні документи щодо здійснення господарських операцій з ТОВ «Вітана», судом досліджено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом та встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється господарська діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь- яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що 01.08.2014 р. між ПП «ВКФ «РОСТ» та ТОВ «Вітана» було укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №16. Відповідно до умов даного договору Продавець (ТОВ «Вітана») зобовязується передати у власність Покупця (ПП «ВКФ «РОСТ»), а Покупець - прийняти та оплатити нафтопродукти, асортимент, кількість, ціна, порядок поставки яких узгоджується сторонами в товаротранспортній документації та/або у заявці. (а.с. 49-51).

Кожна партія товару повинна супроводжуватись транспортною та/або товарною накладною, податковою накладною, рахунком, сертифікатом якості. (а.с. 69-70).

Заявками ПП «ВКФ «РОСТ» №1/12 та 2/12 від 01.12.2014 p., №3/12 від 05.12.2014 р. та погодженнями ТОВ «Вітана» від 02.12.2014 р. та від 08.12.2014 р. по цих заявках, підприємства узгодили дати поставки - 03.12.2014 p., 09.12.2014 p., ціну за 1 літр дизельного палива ДП-3-Евро5-ВО і ДП-Л-Евро5-ВО (НОМЕР_1), а також поставку на умовах Інкотермс - 2010: EXW резервуари нафтобази ПП «Нафтовий Союз», вул. Р.Люксембург,6. (а.с.52-53).

На виконання зазначеного договору ТОВ «Вітана» продало ПП «ВКФ «РОСТ»: р. дизельне пальне ДП-3-Евро5-ВО в загальній кількості 27027 літрів за ціною 12,333 грн. на загальну суму з ПДВ 400000,00 грн. за накладною №4 від 03.12.2014 р.; 09.12.2014 р. дизельне паливо ДП-Л-Евро5-ВО (НОМЕР_1) в кількості 12710 літрів за ціною 12,261 грн. на загальну суму з ПДВ 187000,00 грн. за накладною № 10 від 09.12.2014 р. (а.с.58-59).

Також, підприємство орендує нежитлове приміщення за адресою м. Херсон, вул.Залізнична, 23. Копія договору оренди нежитлового приміщення № 61 від 01.08.2014 р. (44-48).

Придбане ПП «ВКФ «РОСТ» у ТОВ «Вітана» за договором купівлі-продажу №16 від 01.08.2014 р. дизельне паливо під час здійснення операції з купівлі - продажу знаходилось у резервуарах ПП «Нафтовий Союз» за адресою м. Херсон, вул. Р.Люксембург, 6, відповідно до умов Договору про надання послуг з приймання, зберігання та відвантаження нафтопродуктів №4 від 02.06.2014 р. між ТОВ «Вітана» та ПП «Нафтовий Союз» (а.с. 65-68).

Виконання зазначеного договору підтверджується наданими суду доказами, а саме: тристоронніми Актами приймання-передачі нафтопродуктів від 03.12.2014 р. та від 09.12.2014 р. між ТОВ «Вітана», ПП «ВКФ «РОСТ» та ПП «НАФТОВИЙ СОЮЗ», згідно яких Постачальник (ТОВ «Вітана») передав, а Покупець (ПП «ВКФ «РОСТ») прийняв дизельне паливо ДП-3-Евро5-ВО та дизельне паливо ДП-Л-Евро5-ВО на умовах постачання Інкотермс - 2010: EXW резервуари нафтобази ПП «Нафтовий Союз», вул. Р.Люксембург,6. (а.с. 60-61).

Згідно Інкотермс - 2010 термін EXW (франко - завод) означає, що продавець здійснює поставку, коли він надає товар в розпорядження покупця в своїх приміщеннях або в іншому погодженому місці (на підприємстві, складі тощо), не погруженим в транспортний засіб. Також, відповідно до розділу А9 продавець зобовязаний нести всі витрати, що повязані з перевіркою товару (перевірка якості, виміри, зважування, підрахунок).

ТОВ «Вітана», у відповідності до положень Інкотермс -2010 та Цивільного Кодексу виконало договір купівлі-продажу: продало ПП «ВКФ «РОСТ» дизельне паливо, яке знаходилось в резервуарах ПП «Нафтовий Союз» згідно Договору про надання послуг з приймання, зберігання та відвантаження нафтопродуктів №4 від 02.06.2014 р. між ТОВ «Вітана» та ПП «Нафтовий Союз». Також ТОВ «Вітана» надало ПП «ВКФ «РОСТ» сертифікати відповідності на дизельне паливо (а.с.69-70).

В подальшому дизельне паливо, до моменту його реалізації контрагентам ПП «ВКФ «Рост», знаходилось у резервуарах ПП «Нафтовий Союз» на підставі Договору №6 від 12.09.2013 р. про надання послуг з приймання, зберігання та відвантаження нафтопродуктів, укладеним між ПП «ВКФ «Рост» та ПП «Нафтовий Союз» та додаткової угоди №1 від 02.01.2014 р. до цього договору. Послуга ПП «Нафтовий Союз» по зберіганню дизельного палива оплачена ПП «ВКФ «РОСТ» згідно рахунку - фактури №СФ-0000051 від 31.12.2014 р. та на підставі Акту №ОУ-0000051 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2014 р. між ПП «ВКФ РОСТ» та ПП «Нафтовий Союз». (а.с. 71-77).

За результатами цієї господарської операції ТОВ «Вітана» видало ПП «ВКФ «РОСТ» податкові накладні №2 від 03.12.2014 р. та №5 від 09.12.2014. p., коригування кількісних показників якої здійснено відповідно до розрахунку №23 від 09.12.2014 р. Дані податкові накладні зареєстровані відповідно до законодавства. (а.с. 62-63).

Тобто, господарська операція з придбання дизельного палива між ПП «ВКФ «РОСТ» та ТОВ «Вітана» фактично відбулась та зафіксована у первинних документах бухгалтерського та податкового обліку.

В подальшому придбане у ТОВ «Вітана» дизельне паливо ДП-Л-Евро5-ВО (НОМЕР_1) приватне підприємство «ВКФ «РОСТ» використало у власній господарській діяльності, а саме, реалізувало фермерському господарству «Алтанал» за договором купівлі-продажу №1706-1 від 17.06.2014 р. Фермерське господарство «Алтанал», відповідно до умов договору купівлі-продажу здійснило перевезення дизельного пального із залученням перевізника ФОП ОСОБА_1

Зазначена господарська операція фактично відбулась та зафіксована у первинних документах бухгалтерського та податкового обліку: видатковій накладній №РН-0000361 від 16.12.2014 р.; товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) №1612-1 від 16.12.2014 р. податковій накладній №20 від 16.12.2014 p., яка зареєстрована відповідно до законодавства. (а.с. 78-84).

Придбане у ТОВ «Вітана» дизельне паливо ДП-3-Евро5-ВО приватне підприємство «ВКФ «РОСТ» реалізувало приватному підприємству «БАЛАТОН» за договором поставки №14052014 від 14.05.2014 р. Приватне підприємство «БАЛАТОН» відповідно до умов договору поставки здійснило перевезення дизельного пального із залученням перевізника ПП ОСОБА_2

Зазначена господарська операція фактично відбулась та зафіксована у первинних документах бухгалтерського та податкового обліку: видатковій накладній №РН-0000375 від 22.12.2014 р.; товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) №2212-1 від 22.12.2014 р.; податковій накладній №24 від 22.12.2014 p., яка зареєстрована відповідно до законодавства. (а.с. 85-91).

За всіма вищезазначеними господарськими операціями між «ВКФ «РОСТ», ТОВ «Вітана», ФГ «Алтанал», ПП «Балатон» проведені розрахунки, що підтверджується банківською випискою №БВ-0000253 від 17.12.2014 p., платіжним дорученням №294 від 17.12.2014 р., банківською випискою №БВ-0000252 від 16.12.2014 р., банківською випискою №БВ-0000251 від 12.12.2014 p., банківською випискою №БВ-0000250 від 10.12.2014 p., платіжним дорученням №289 від 10.12.2014 p., банківською випискою №БВ-0000246 від 03.12.2014 р., платіжним дорученням №300 від 03.12.2014 р. (а.с. 93-100).

Суд зазначає, що позивачем надано первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій щодо придбання товару (нафтопродуктів) та використання їх у власній господарській діяльності.

Враховуючи, що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність фіксують факт здійснення господарської операції та подальшої її реалізації, суд вважає висновок контролюючого органу про неможливість підтвердження факту реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом безпідставним.

Щодо встановлення контролюючим органом порушень порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134, пп.138.1.1 п.138.1 ст. 138, п.138.2 ст. 138, п.138.4 ст. 138, п.138.6 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Розділу ІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого ПП «ВКФ» «Рост» занижено податок на прибуток за 2014 р. на загальну суму 80136,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За правилами статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 135.2. статті 135 Податкового кодексу України встановлюється, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з пунктом 137.1. Податкового кодексу України, дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар.

Відповідно до пункту 138.2. статті 138 Податкового кодексу, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Таким чином, у звязку з наявністю у позивача відповідних первинних документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, суд дійшов висновку про обґрунтованість дій позивача щодо формування валових витрат по взаємовідносинах з ТОВ «Вітана»

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на підставі наявних належно оформлених первинних документів податкового обліку позивач правомірно включив до складу валових витрат у перевіряємому періоді витрати по взаємовідносинам з ТОВ «Вітана», у зв'язку з чим висновки акту перевірки про порушення позивачем пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134, пп.138.1.1 п.138.1 ст. 138, п.138.2 ст. 138, п.138.4 ст. 138, п.138.6 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Розділу ІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо встановлення контролюючим органом порушень ст. 44, п.185.1 ст. 185, п.186.2 ст. 186, п. 198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого: завищено податковий кредит, що призвело до завищення значення р.20.2 «Зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 р. на суму 69827,00 грн.; завищення значення р.24 «Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового кредиту» декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 р. на суму 28006,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду. Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

В пункті 198.3 статті 198 ПКУ зазначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної. Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку. Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Таким чином, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є обєктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Враховуючи, те що позивачем, як доказ здійснення господарської операції, були надані суду належним чином засвідчені копії первинних документів, які відповідно до вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність фіксують факт здійснення господарської операції, суд вважає висновок відповідача щодо порушень ст. 44, п.185.1 ст. 185, п.186.2 ст. 186, п. 198.1 ст. 198, п.198.2 ст. 198, п.198.3 ст. 198, п.198.5 ст. 198, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), безпідставним.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що податкові повідомлення-рішення від 11.06.2015 р. №, №, прийнято відповідачем безпідставно, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним та обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення рішення № від 11.06.2015 року, яким ПП «ВКФ» «Рост» визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 120204,00 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 80136,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 40068,00 грн.

Скасувати податкове повідомлення рішення № від 11.06.2015 року, яким ПП «ВКФ» «Рост» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 28006,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ПП «ВКФ» «Рост» ( ) судовий збір у сумі 296,43 грн. (Двісті девяносто шість гривень 43 коп.)

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8.3.1