Справа № 817/507/13-а
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2013-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/507/13-а

22 березня 2013 року 12год. 02хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б. розглянувши у розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2
до Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби (далі Сарненська МДПІ), Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

З змісту вказаного адміністративного позову вбачається, що позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Сарненської МДПІ від 30.06.2011 року №, згідно з яким йому визначено податкове зобовязання за платежем "Земельний податок з фізичних осіб" у сумі 14 173,81 грн., та податкове повідомлення-рішення від 30.11.2011 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за прострочення сплати суми податкового зобовязання в розмірі 10% від суми простроченого зобовязання.

Крім того позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України у Рівненській області 15591,19грн. сума податкового зобовязання з земельного податку сплаченого позивачем на підставі вказаних вище податкових повідомленьрішень.

З змісту наданих суду письмових заперечень на позовну заяву, вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. На доведення правомірності нарахування суми земельного податку пояснив, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,6569га в м. Сарни. Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку виданий позивачу як фізичній особі.

З таких обставин на підставі даних державного земельного кадастру, довідки Управління ДЗК у Сарненському районі про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок, позивачу, як фізичній особі нарахований земельний податок.

Доводи позивача викладені ним у позовній заяві відповідач вважає безпідставними, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення законними та обґрунтованими.

В судове засідання на розгляд справи позивач не прибув. Разом з тим, до початку розгляду справи по суті представником позивача було подано клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача - Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби у судове засідання призначене на 15.03.2013 також не прибув, подав суду клопотання про розгляд справи без участі представника податкового органу.

Представник відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Виходячи з системного аналізу положень п.3 ч.1, ч.4 ст.128 ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання відповідача, субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи без поважних причин, розгляд справи може не відкладатись і справу може бути вирішено на підставі наявних в ній доказів.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи, але прибули не всі особи , які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні, у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин суд прийшов до висновку про розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Податковим повідомленням-рішенням від 30.06.2011 року № ОСОБА_2 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 розділу ІІ та пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI визначено суму податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб у сумі 14 173,81 грн.

Відповідно до копії наданого суду платіжного доручення №36681081 позивачем сплачено вказану суму земельного податку 13.09.2011.

У звязку із простроченням на 4 календарних дні сплати суми грошового зобовязання відповідачем 30.11.2011 винесено податкове повідомлення рішення №, яким зобовязано позивача сплатити штраф у розмірі 10% від суми простроченого зобовязання - 1 417,38 грн.

14.12.2011 позивач погасив суму визначено податковим органом штрафу, що підтверджується квитанцією №2310071 від 14.12.2011.

В свою чергу будучи незгідним із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернуся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець у Сарненській районній державній адміністрації, що підтверджується відповідним свідоцтвом Серія В00 №542444 від 14.01.2005.

З 25.12.2010 ОСОБА_2 перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку (Свідоцтво про сплату єдиного податку Серія З №282051 від 25.152010).

Зі змісту свідоцтва платника єдиного податку видами господарської діяльності позивача є: лісопильне, стругальне виробництво (в т.ч. послуги пилорами) посередництво в торгівлі деревиною та будівельними матеріалами.

Згідно Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку Серія ЯД №255597 виданого відділом земельних ресурсів у Сарненському районі Рівненської області, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0, 6569га, що розташована в м. Сарни вул.. Белгородська, 27. Земельна ділянка виділена для обслуговування лісопильного цеху.

В свою чергу, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2007 посвідченого приватним нотаріусом Сарнеського районного нотаріального округу ОСОБА_3 - підприємець ОСОБА_2 придбав у власність в земельну ділянку несільськогосподарського призначення загальною площею 0,6569га у м. Сарни по вул. Белгородській 27.

Відповідно до договору купівлі продажу нерухомого майна від 19.10.2004 посвідченого приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу ОСОБА_4 ОСОБА_2 придбав у власність лісопильний цех розташований у м. Сарни Рівненської області вул..Белгородська,27.

Що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» (номер витягу №5327199 від 05.11.2004 )

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, на земельній ділянці площею 0,6569 га, розташованій у місті Сарни Рівненської області по вулиці Белгородській, 27, розміщений лісопильний цех.

Цільовим призначенням зазначеної земельної ділянки є обслуговування вказаного обєкта нерухомості.

Вказаний лісопильний цех та відповідно земельна ділянка використовуються позивачем, як фізичною особоюпідприємцем у його підприємницькій діяльності, та за своїм функціональним призначенням в повній мірі відповідають виду його діяльності.

Порядок та умови справляння плати за землю регулюються розділом ХІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI.

Відповідно до пункту 269.2 статті 269 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI особливості справляння податку з субєктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Відповідно пункту 1 підрозділу 8 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI з 1 січня 2011 року до внесення змін до розділу XIV Податкового кодексу України в частині оподаткування субєктів малого підприємництва Указ Президента України від 3 липня 1998 року №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва" та абзаци шостий-двадцять восьмий пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №1392 "Про прибутковий податок з громадян" №13-92 від 26.12.1992 року застосовуються з урахуванням певних особливостей, а саме, абзацом "г" підпункту 1 даного пункту визначено, що платники єдиного податку не є платниками, зокрема, земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються для ведення підприємницької діяльності. Крім того, згідно з пп. 4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (стаття набрала чинності 01 січня 2012 року) платники єдиного податку звільняються від обовязку нарахування, сплати та подання податкової звітності по земельному податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

Відповідно до частини першої статті 190 глави 13 розділу ІІІ Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Згідно з частиною першою статті 179 глави 13 розділу ІІІ Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Частиною першою статті 181 глави 13 розділу ІІІ Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року №435-IV до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) віднесено земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що на земельній ділянці, належній позивачу, яка знаходяться у місті Сарни Рівненської області по вулиці Белгородській,27, розташовані належні позивачу нежитлові приміщення (обєкти нерухомості), які мають чітко визначене призначення лісопильний цех - суд приходить до висновку, що зазначені земельні ділянки використовуються позивачем у господарській діяльності відповідно до видів діяльності, зазначених у свідоцтві платника єдиного податку, а отже, відповідно до Указу Президента України від 3 липня 1998 року №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва", пп. 4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI не підлягають оподаткуванню земельним податком.

У судовому засіданні представник відповідача не надав суду доказів, які спростовують твердження позивача про використання зазначених земельних ділянок у господарській діяльності позивача.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як субєкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів щодо обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 30.06.2011 року №.

В свою чергу, суд вважає за необхідне скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2011 щодо застосування штрафу за прострочення сплати суми грошового зобовязання, оскільки останнє винесено на підставі податкового повідомлення рішення № від 30.06.2011.

За таких обставин сума сплаченого позивачем земельного податку та штрафу у розмірі 15 591,19 підлягає поверненню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби:

№ від 30.06.2011 року, згідно з яким позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем "Земельний податок з фізичних осіб" у сумі 14173,81 грн.;

№ від 30.11.2011 року, яким позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 1417,38 грн.;

Стягнути з місцевого бюджету Сарненської міської ради на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер №) сплачену суму земельного податку з фізичних осіб в розмірі 15 591,19 грн.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 311,80 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.