Справа № 808/1486/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"05" серпня 2015 р. справа № 808/1486/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року у справі № 808/1486/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС про скасування рішень та карток відмови в прийнятті митної декларації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 18.03.2015 року до суду з позовом до Запорізької митниці ДФС, яким просив визнати протиправними та скасувати рішення відповідача № 112050000/2014/000338/1 від 11.09.2014 року та картку відмови в прийнятті митної декларації № 112050000/2014/00574 за ВМД 112050000/2014/020384 від 10.09.2014 року; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 112050000/2014/000356/1 від 26.09.2014 року та картку відмови в прийнятті митної декларації № 112050000/2014/00605 за ВМД 112050000/2014/021507 від 25.09.2014 року; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №112050000/2014/000412/1 від 04.11.2014 року та картку відмови в прийнятті митної декларації № 112050000/2014/00691 за ВМД 112050000/2014/024236 від 04.11.2014 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Скасовано рішення Запорізької митниці Державної фіскальної служби від 11.09.2014 року № 112050000/2014/000338/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації № 112050000/2014/00574.

Скасовано рішення Запорізької митниці Державної фіскальної служби від 26.09.2014 року № 112050000/2014/000356/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації № 112050000/2014/00605.

Скасовано рішення Запорізької митниці Державної фіскальної служби від 04.11.2014 року № 112050000/2014/000412/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації № 112050000/2014/00691.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

До апеляційного суду від представника позивача надійшло заперечення на апеляційну скаргу, яким просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача надіслав до апеляційного суду клопотання, яким просив відкласти розгляд справи.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до ст. 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстрован як фізична особа-підприємець з 29.09.2008 року реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції, про що свідчить виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.120).

Відповідач - Запорізька митниця ДФС є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Митним кодексом України повноваження.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.10.2012 року між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та компанією RACHANA SEEDS INDUSTRIES PRIVATE LIMITED (Індія, продавець) укладено контракт № 15, відповідно до якого продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар походженням з Індії «арахіс сирий у ядрах» (а.с. 15-16).

На виконання зазначеного контракту сторони уклали Специфікацію № 12 від 20.05.2014 року, якою визначили поставку арахісу бланшированого в ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2013 року в кількості 38 тн. за ціною 1340 дол.США за тону. Загальна вартість товару за специфікацією складає 50920 дол.США на умовах безвідкличного документального непідтвердженого акредитиву за пред'явленням (а.с.17).

10.09.2014 року до митного посту «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці ФОП ОСОБА_1 була подана для оформлення електронна митна декларація №112050000/2014/020384 на товар - арахіс сирий бланширований в ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2013 року в кількості 38 тн. за ціною 1340 дол.США за тону, митна вартість якого визначена позивачем за ціною контракту (а.с.20) .

На підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару позивачем подано митному органу: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17.10.2012 року № 112/2012/0000126; СMR 276258 від 08.09.2014 року; коносамент від 27.07.2014 року № MSCUIP 211794; коносамент від 03.08.2014 року № MSCUIP 212115; платіжне доручення № 041 від 04.09.2014 року; бухгалтерську виписку 164 від 08.09.2014 року; інвойс RSIPL/056/14-15; інвойс RSIPL/057/14-15; пакувальний лист б/н від 23.07.2014 року; страховий поліс F689642370 від 31.07.2014 року; страховий поліс F689642370 від 31.07.2014 року; зовнішньоекономічний контракт № 15 від 22.10.2012 року; специфікація № 12 від 20.05.2014 рок; дозволи різних видів супутнього контролю; фітосанітарний сертифікат від 14.08.2014 року № 52РС430396; сертифікат про походження товару № 19819 від 13.08.2014 року; лист ПАТ «КБ «Хрещатик» № 81/07 від 09.09.2014 року; сертифікат якості 102375А від 14.08.2014 року; фумігаційний сертифікат 261559 від 30.07.2014 року; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних платежів від 05.09.2014 року № 427.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності: відповідно до специфікації від 20.05.2014 року №12 до контракту від 22.10.2012 року № 15 банком-кореспондентом є: Deutsche bank Trust Company Americas, New York, USA, натомість у платіжному дорученні від 04.09.2014 року № 041 банком-посередником є: JP Morgan Chase Bank New York, USA; до митного оформлення декларантом було надано страхові поліси, в яких зазначено у т.ч. податок на обслуговування по 22,91 дол.США. документ, підтверджуючий, що вищезазначені суми податку на обслуговування включено до вартості товару, митниці не надано; бухгалтерська виписка по взаєморозрахунках з нерезидентом являє собою лист підприємства інформативного характеру.

У відповідності до ст. 53 МК України, 16.07.2014 року декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

11.09.2014 декларантом додатково надано: лист від ПАТ «КБ «Хрещатик» від 09.09.2014 року № 81 /07-552; виписку з бухгалтерської документації № 164 від 08.09.2014 року; прайс лист виробника товару за травень 2014 року; копії митних декларацій країни відправлення: від 24.07.2014 року № 4042228 та від 25.07.2014 року № 4066872; висновок Запорізької ТПП №ОИ-488 від 09.09.2014 року; комерційні пропозиції від іншого виробника від 14.05.2014 року; від 21.05.2014року; від 01.06.2014року; цінову інформацію з інтернет ресурсу від 10.09.2014 року; інформацію про стан обмінного курсу валют з офіційного джерела за 2014 рік; лист про цінову інформацію на даний товар № 167 від 10.09.2014року, а також письмові роз'яснення.

Незважаючи на подані документи, Запорізькою митницею було відмовлено в прийнятті митної декларації та прийнято рішення про визначення митної вартості за резервним методом згідно вимог ст. 59 МК України № 112050000/2014/000338/1 (а.с.26).

Товар випущено у вільний обіг за МД № 112050000/2014/020522 від 12.09.2014 року (а.с.21).

Крім того, на виконання зазначеного вище контракту сторони уклали Специфікацію № 14 від 18.07.2014 року, якою визначили поставку арахісу бланшированого в ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2013 року в кількості 38 тн. за ціною 1340 дол.США за тону. Загальна вартість товару за специфікацією складає 40280 дол.США на умовах безвідкличного документального непідтвердженого акредитиву за пред'явленням (а.18).

25.09.2014 до митного посту «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці ФОП ОСОБА_1 була подана для оформлення електронна митна декларація №112050000/2014/021507 на товар - арахіс сирий бланширований в ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2013 року в кількості 38 тн. за ціною 1060 дол.США за тону, митна вартість якого визначена позивачем за ціною контракту.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару позивачем подано митному органу: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17.10.2012 року № 112/2012/0000126; СMR 276265 від 24.09.2014 року; коносамент від 08.06.2014 року № ZIMURQL 6009894; платіжне доручення № 044 від 11.09.2014 року; бухгалтерську виписку 172 від 18.09.2014 року; інвойс RSIPL/067/14-15; пакувальний лист б/н від 08.08.2014 року; страховий поліс F від 21.08.2014 року; зовнішньоекономічний контракт № 15 від 22.10.2012 року; специфікація № 14 від 18.07.2014 року; дозволи різних видів супутнього контролю; фітосанітарний сертифікат від 13.08.2014 року № 52РС430319; сертифікат про походження товару № 19778 від 12.08.2014 року; лист ПАТ «КБ «Хрещатик» № 81/07 від 19.09.2014 року; сертифікат якості 102376А від 14.08.2014 року; фумігаційний сертифікат 261904 від 11.08.2014 року; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних платежів від 18.09.2014 року № 451.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності: відповідно до специфікації від 18.07.2014 №14 до контракту від 22.10.2012 №15 банком-кореспондентом є: Deutsche bank Trust Company Americas, New York, USA, натомість у платіжному дорученні від 11.09.2014 року № 044 банком-посередником є: JP Morgan Chase Bank New York, USA; до митного оформлення декларантом було надано страховий поліс, в якому зазначено у т.ч. податок на обслуговування по 36,25 дол.США. документ, підтверджуючий, що вищезазначені суми податку на обслуговування включено до вартості товару, митниці не надано; пунктом 4 специфікації № 14 визначено термін відвантаження протягом 25 днів з дати підписання специфікації (12.08.2014 року), але коносамент №ZIMURQL 6009894 датований 26.08.2014 року, а датою навантаження на борт в коносаменті зазначено 21.08.2014 року, що суперечить умовам специфікації, а значить умовам самого контракту, так як згідно пункту 6 контракту 15 від 22.10.2012 року специфікація є невід'ємною частиною контракту; наявні розбіжності в адресі банка-бенефіцеара в специфікації № 14 від 18.07.2014 року та в платіжному дорученні в іноземній валюті № 044 від 11.09.2014 року; бухгалтерську виписку № 172 від 18.09.2014 року по взаєморозрахункам з нерезидентом являє собою лист підприємства інформативного характеру.

У відповідності до ст. 53 МК України, 16.07.2014 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

26.09.2014 року декларантом додатково надано: заява про купівлю іноземної валюти № 044 від 09.09.2014 року; банківське платіжне повідомлення SWIFT від 11.09.2014 року; лист від ПАТ «КБ «Хрещатик» № 81/07-537 від 03.09.2014 року; лист від ПАТ «КБ «Хрещатик» № 81/07-571 від 19.09.2014 року; прайс лист виробника товару за липень 2014 року; копії митної декларації країни відправлення від 09.08.2014року № 4332506; висновок Запорізької ТПП №ОИ-533 від 22.09.2014року; комерційні пропозиції від іншого виробника від 09.07.2014 року; від 16.07.2014року; цінова інформація з інтернет ресурсу від 25.09.2014 року; інформація про стан обмінного курсу валют з офіційного джерела за 2014 рік; лист про цінову інформацію на даний товар № 174 від 26.09.2014 року.

Незважаючи на подані документи, Запорізькою митницею було відмовлено в прийнятті митної декларації та прийнято рішення про визначення митної вартості за резервним методом згідно вимог ст. 59 МК України № 112050000/2014/000356/1.

Товар випущено у вільний обіг за МД № 112050000/2014/021656 від 26.09.2014 року.

Крім того, на виконання вище зазначеного контракту сторони уклали Специфікацію №15 від 20.05.2014 року, якою визначили поставку арахісу бланшированого в ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2013 року в кількості 76 тн. за ціною 1023,50 дол.США за тону. Загальна вартість товару за специфікацією складає 77786 дол.США на умовах безвідкличного документального непідтвердженого акредитиву за пред'явленням (а.с.19).

04.11.2014 року до митного посту «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці ФОП ОСОБА_1 була подана для оформлення електронна митна декларація №112050000/2014/024236 на товар - арахіс сирий бланширований в ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2013 року в кількості 76 тн. за ціною 1023,50 дол.США за тону, митна вартість якого визначена позивачем за ціною контракту.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару позивачем подано митному органу: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 17.10.2012 року № 112/2012/0000126; СMR 276289 від 02.11.2014; коносамент від 09.10.2014 року № ZIMURQL 6011196; платіжне доручення № 052 від 22.10.2014 року; бухгалтерську виписку 183 від 23.10.2014 року; інвойс RSIPL/098/14-15; пакувальний лист б/н від 26.09.2014 року; страховий поліс F689689119 від 26.09.2014 року; зовнішньоекономічний контракт № 15 від 22.10.2012 року; специфікацію № 15 від 18.07.2014 року; Угоду № 8 від 08.09.2014 року; дозволи різних видів супутнього контролю; фітосанітарний сертифікат від 03.10.2014 року № 52РС559648; сертифікат про походження товару № 26658 від 04.10.2014 року; лист ПАТ «КБ «Хрещатик» № 81/07 від 29.09.2014 року; сертифікат якості 125677А від 15.10.2014 року; фумігаційний сертифікат 261935 від 30.09.2014 року; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних платежів від 24.10.2014 року.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару та містять розбіжності: відповідно до специфікації від 08.09.2014 року № 15 до контракту від 22.10.2012 року № 15 банком-кореспондентом є: Deutsche bank Ag Frankfurt/Main, Germany-the main clearing bank, натомість у платіжному дорученні від 22.10.2014 року № 052 банком-посередником є: JP Morgan Chase Bank New York, USA; до митного оформлення декларантом було надано страховий поліс, в якому зазначено у т.ч. податок на обслуговування по 70,01 дол.США. документ, підтверджуючий, що вищезазначені суми податку на обслуговування включено до вартості товару, митниці не надано; бухгалтерська виписка по взаєморозрахункам з нерезидентом являє собою лист підприємства інформативного характеру.

У відповідності до ст. 53 МК України, 04.11.2014 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

04.11.2014 року декларантом додатково надано: лист від ПАТ «КБ «Хрещатик» від 29.10.2014 року № 81 /07-634; виписку з бухгалтерської документації №183 від 23.10.2014 року; прайс лист виробника товару за вересень 2014 року; копію митної декларації країни відправлення від 26.09.2014року № 5232727; висновок Запорізької ТПП №ОИ-636 від 31.10.2014року; комерційні пропозиції від іншого виробника від 08.09.2014 року; від 09.09.2014 року; цінову інформацію з інтернет ресурсу від 31.10.2014 року; інформацію про стан обмінного курсу валют з офіційного джерела за 2014 рік; лист про цінову інформацію на даний товар №188 від 03.11.2014 року.

Незважаючи на подані документи, Запорізькою митницею було відмовлено в прийнятті митної декларації та прийнято рішення про визначення митної вартості за резервним методом згідно вимог ст. 59 МК України № 112050000/2014/000412/1.

Товар випущено у вільний обіг за МД № 112050000/2014/021656 від 26.09.2014 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи по суті було встановлено відсутність у митниці правових підстав для надсилання декларанту письмових вимог щодо подання додаткових документів, та достатність поданих позивачем документів для митного оформлення товару та відповідач всупереч встановленому частиною другою статті 71 КАС України обов'язку не надав суду достатніх і безперечних доказів правомірності прийняття рішень про коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступниї підстав.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012 року.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п'ятою ст. 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої ст. 53 МК України вбачається, що цим кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. 3.16 та п.6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою ст. 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої ст. 53, частин 1, 2, 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом першої інстанції встановлено, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару №112050000/2014/020384 від 10.09.2014 року, № 112050000/2014/021507 від 25.09.2014 року та № 112050000/2014/024236 від 04.11.2014 року були подані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України.

Вказана обставина відповідачем в апеляційній скарзі не заперечувалась та не спростовувалась.

Проте, на думку відповідача, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, документи, які надані позивачем до митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Так, Запорізькою митницею при перевірці документів, поданих для оформлення за митними деклараціями виявлено, що відповідно до специфікації від 20.05.2014 року № 12 до контракту від 22.10.2012 року № 15 банком-кореспондентом є: Deutsche bank Trust Company Americas, New York, USA, натомість у платіжному дорученні від 04.09.2014 року № 041 банком-посередником зазначений: JP Morgan Chase Bank New York, USA; відповідно до специфікації від 18.07.2014 року № 14 до контракту від 22.10.2012 року №15 банком-кореспондентом є: Deutsche bank Trust Company Americas, New York, USA, натомість у платіжному дорученні від 11.09.2014 року № 044 банком-посередником зазначений: JP Morgan Chase Bank New York, USA; та відповідно до специфікації від 08.09.2014 року № 15 до контракту від 22.10.2012 року № 15 банком-кореспондентом є: Deutsche bank Ag Frankfurt/Main, Germany-the main clearing bank, натомість у платіжному дорученні від 22.10.2014 року № 052 банком-посередником зазначений: JP Morgan Chase Bank New York, USA.

Судом першої інстанції встановлено, що стосовно даної розбіжності позивачем до митниці було подано відповідні листи ПАТ «КБ «Хрещатик» від 09.09.2014 року №81/07-552, від 19.09.2014 року № 81/07-571 та від 29.10.2014 року № 81/07-634.

Крім того, посилання апелянта на ту обставину, що при перевірці документів, поданих для оформлення за митними деклараціями, виявлено, що на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару до митних декларацій при митному оформленні декларантом було надано страхові поліси, в яких зазначено у т.ч. податок на обслуговування. Документи, підтверджуючі, що вищезазначені суми податку на обслуговування включено до вартості товару, митниці не надано.

Колегія суддів звертає увагу, що заявлені партії товару поставлялись на умовах CIF Одеса, що передбачає включення до ціни товару вартості страхування і фрахту. При цьому, всі документи, що підтверджують вартість фрахту та страхування додавались до основного пакету документів, визначеного ч. 2 ст. 53 МК України.

Щодо посилання апелянта на ту обставину, що бухгалтерська виписка являє собою лист інформативного характеру, то позивачем до митниці були подані додаткові документи для підтвердження числового обрахунку заявленої митної вартості.

Крім того, щодо розбіжності про невідповідність умовам контракту дати завантаження, то колегія суддів зазначає що даний факт не впливає на числові значення складових митної вартості товарів та не підтверджує обраний метод її визначення у розумінні статті 53 Митного кодексу України.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 МК України і не створювали підстав для виникнення у митниці обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як зазначалось вище, відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Апелянтом відповідно до ст.71 КАС України не доведено наявність обставин, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, для витребування додаткових документів у позивача при митному оформленні товарів.

Отже, витребування Запорізькою митницею додаткових документів у позивача здійснено за відсутності визначених законом правових підстав.

Тому, не подання, або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює, наразі для позивача, негативних наслідків, оскільки разом із деклараціями митної вартості були подані всі, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України документи, які давали змогу Запорізькій митниці достовірного та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний № 26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Проте, колегія суддів зазначає, що не дивлячись на відсутність у митниці правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів, позивачем подавались такі додаткові документи для підтвердження числового обрахунку заявленої митної вартості, а також письмові пояснення.

Вказані документи в повному обсязі виконують вимоги митниці щодо подання додаткових документів та висновків щодо ціни товару, проте вони відповідачем не були прийняті до уваги. При цьому, в оскаржуваних рішеннях відповідачем не наведено обґрунтування причин неприйняття митницею додаткових документів.

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено частинами першою, другою статті 55 МК України.

В оскаржуваних рішеннях митного органу зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації.

Частина друга ст. 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Відповідно до частини першої статті 33 МК України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене МК України.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості, Запорізькою митницею у графі 33 спірних рішень, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо, та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

У зв'язку з протиправністю винесених рішень про коригування митної вартості, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність скасування карток відмови в прийнятті митної декларації № 112050000/2014/00574, № 112050000/2014/00605 та №112050000/2014/00691.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Запорізькою митницею ДФС не доведено правомірність прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року у справі № 808/1486/15 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2015 року у справі № 808/1486/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак