Справа № 826/3344/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3344/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

04 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дтек Трейдінг» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, третя особа: Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального головно управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дтек Трейдінг» (далі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - Відповідач), третя особа: Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального головно управління ДФС (далі - Третя особа) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.12.2014 року №, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов»язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 86 240 463,00 грн та нараховані штрафні санкції у розмірі 21 560 115,75 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2015 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача, заперечення представника Позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідачем проведена камеральна перевірка податкової звітності з податку на прибуток Позивача (код 36511938) за ІІІ квартали 2014 року.

В ході проведення перевірки, контролюючим органом встановлено, що Позивач в порушення вимог Наказу Міністерства доходів і зборів України №872 від 30 грудня 2013 pоку, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 січня 2014 року за №103/24880, п.46.4 ст.46, пп.47.1.1 п.47.1 ст.47, п.48.1 ст.48 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755- . VI занижено податок на прибуток за III квартал 2014 року на 86 240 463,00 грн.

За результатами проведеної перевірки Відповідачем складено акт від 18.11.2014 року №1326/28-10-41-20/36511938, в якому зазначено, що Позивачем подано в електронному вигляді податкові декларації з податку на прибуток за І квартал 2014 року, І півріччя 2014 року та за III квартал 2014 року, а саме від 11.08.14 року №, від 10.11.14 року №, від 12.11.14 року №, від 10.11.14 року №, від 12.11.14 року №, від 10.11.14 року №.

На підставі вказаного акту Відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 03 грудня 2014 року №, яким Позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток на суму 107 800 578,00 грн, в тому числі 86 240 463 грн за основним платежем та 21 560 115,75 грн штрафної (фінансової) санкції.

15.12.2014 року Позивач звернувся до Відповідача зі скаргою про перегляд податкового повідомлення-рішення від 03.12.2014 року №.

За результатами розгляду поданої скарги, Відповідачем прийнято рішення від 12.02.2015 року №2772/6/99-99-10-01-04-25, яким податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16 Кодексу платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів.

Згідно з п.48.1 ст.48 Кодексу, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Пунктами 49.8, 49.10 статті 49 Кодексу визначено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Відповідно п.50.1 ст.50 Кодексу у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі, за результатами електронної перевірки) виявлені.

Пунктом 54.1 статті 54 Кодексу передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 Кодексу контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 123.1 статті 123 Кодексу передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення бюджетного відшкодування та або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач у І кварталі 2014 року за результатами своєї господарської діяльності отримав збиток, у зв'язку з чим подав до Відповідача наступну податкову звітність, що прийнята податковим органом: звітну Податкову декларацію з податку на прибуток за І квартал (квитанція від 11.08.2014 року №); звітну Податкову декларацію з податку на прибуток за півріччя (квитанція від 11.08.2014 року №); звітну Податкову декларацію з податку на прибуток за III квартали (квитанція від 07.11.2014 року №).

Через допущені помилки у раніше поданій податковій звітності Позивачем подано наступну податкову звітність: уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за І квартал із Додатком ЗП (квитанція від 10.11.2014 року №) із заповненими рядками 14,16 та додатком ЗП; уточнюючу Податкову декларацію з податку на прибуток за півріччя (квитанція від 10.11.2014 року №) із заповненими рядками 14,16 та додатком ЗП та звітну нову податкову декларацію з податку на прибуток за III квартали (квитанція від 10.11.2014 року №) із заповненою строкою 14 та додатком ЗП.

При поданні звітної нової податкової декларації з податку на прибуток за III квартали Позивач допустив помилку у рядку 16 «Податок на прибуток нарахований за результатами останнього календарного кварталу (звітного) податкового періоду» та відобразив значення - 86 240 463,00 грн.

При виявленні помилки Позивач подав наступну податкову звітність, що прийнято контролюючим органом: уточнюючу Податкову декларацію з податку на прибуток за І квартал із Додатком ЗП (квитанція від 12.11.2014 року №) із заповненням рядка 27; уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за півріччя (квитанція від 12.11.2014 року №) із заповненням рядка 15; уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за III квартали (квитанція від 24.11.2014 року №) із заповненням рядків 15 та 24.

Таким чином, в результаті самостійно виявлених помилок у податковій звітності щодо визначення розміру переплати (від'ємного значення) з податку на прибуток за рахунок сплачених авансових внесків за І квартал 2014 року Позивач подав уточнюючі декларації, що не призвело до жодного заниження податкових зобов'язань та втрат бюджету.

Так, при заповненні звітної податкової декларації з податку на прибуток за III квартали, що була предметом камеральної перевірки, замість строки 15 «Податок на прибуток за результатами попередньою звітного (податковою) періоду поточною року з урахуванням уточнень» показник у розмірі «-» 86 240 463,00 грн Позивач помилково поставив до рядка 16 «Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього календарного кварталу (звітного) податкового періоду».

Колегія суддів вважає, що така допущена помилка жодним чином не вплинула на розмір податкового зобов'язання з податку на прибуток за 3 квартал, оскільки до сплати нічого не визначається.

Зі змісту звітної нової податкової декларації з податку на прибуток за III квартали (квитанція від 10.11.2014 року №) та уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за III квартали (квитанція від 24.11.2014 року №) вбачається, що об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 7 Декларації) становить «-4 350 391 515,00 грн»; (рядок 13 ЗП) зменшення нарахованої суми податку - « 86 240 463,00 грн»; податок на прибуток за звітний податковий період (рядок 14) «- 86 240 463,00 грн».

Отже, вищезазначене жодним чином не вплинуло на вірність суми грошового зобов'язання, що підлягає сплаті, не призвело до фактичного невиконання податкового обов'язку та не потягло жодних негативних наслідків чи ненадходжень щодо бюджету України.

Зазначена обставина не заперечувалась представником Відповідача в судовому засіданні.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо заниження Позивачем податку на прибуток за ІІІ квартал 2014 року.

Відповідачем не були враховані дані декларацій Позивача з податку на прибуток за І-ІІІ квартал 2014 року та поданий уточнюючий розрахунок, що призвело до помилкових висновків акту перевірки та необґрунтованого винесення податкового повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток та нарахування штрафних санкцій у загальному розмірі 107 800 578,00 грн.

З акту перевірки та інтегрованої картки платника податку на прибуток Позивача вбачається, що в результаті подання уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2014 року від 12.11.14 року № в картці особового рахунку за кодом бюджетної класифікації 11021000 «податок на прибуток приватних підприємств» 12.11.14 року збільшено надміру сплачену суму податку на прибуток на 86 240 463,00 грн, у зв'язку із чим збільшилася сума переплати та станом на 24.11.2014 року у картці Позивача з урахуванням вказаної суми відображена переплата у сумі 215 865 419,00 грн.

У подальшому, в зв'язку із прийняттям податкового повідомлення рішення від 03 грудня 2014 року № , яким Позивачу було визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток на суму 107 800 578,00 грн, яку станом на 31.12.2014 року Відповідачем списано з картки платника податків.

Згідно п.п.1, 2 розділу 3 Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів від 05.12.2013 року № 765 нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають: зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником; зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобов'язань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; пеня на суму заниження податкового зобов'язання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; проценти за користування розстроченням (відстроченням).

Зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника.

Відомості, внесені податковим органом до баз даних, є податковою інформацією, що повинна відповідати принципу достовірності та відображати дійсний стан розрахунків платника з бюджетом.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що дії Відповідача щодо списання коштів за неузгодженим податковим повідомленням-рішенням є протиправними, оскільки наведені вище норми виключають можливість внесення змін до інформаційних баз даних податкового органу до моменту виникнення у платника податкового обов'язку (зокрема, до часу визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку).

Згідно ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 03.12.2014 року №, а тому оскаржуване рішення суб»єкта владних повноважень підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 05 серпня 2015 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.