Справа № 2а/1570/2205/2011
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2011-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/2205/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2011 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.

при секретарі судового засідання: Мануліковій О.О.

за участю сторін:

від позивача представник - ОСОБА_1, за довіреністю

від відповідача представник - ОСОБА_2, за довіреністю

від прокуратури - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біла парфюмерія»до Південної митниці Державної митної служби України за участю прокуратури м. Одеси про визнання неправомірними дій відповідача щодо визначення митної вартості товарів згідно з рішенням про визнання митної вартості і товарів від 25.10.2010 року № 500000006/2010/51087/1 та відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, визнання недійсними рішення відповідача про визначення митної вартості товарів № 500000006/2010/510871/1 від 25.10.2010 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №500000006/0/500613 від 25.10.2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Біла парфюмерія»з позовом до Південної митниці Державної митної служби України про визнання дій щодо визначення митної вартості товарів неправомірними, визнання недійсним рішення відповідача про визначення митної вартості товарів № 500000006/2010/510871/1 від 25.10.2010 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №500000006/0/500613 від 25.10.2010 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно було відмовлено у прийнятті митної декларації позивача та винесені рішення про визначення митної вартості товарів № 500000006/2010/510871/1 від 25.10.2010 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №500000006/0/500613 від 25.10.2010 року, оскільки позивачем було достатньо надано доказів для визначення митної вартості імпортованих товарів за ціною договору купівлі-продажу цього товару.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в письмових запереченнях (а.с. 73-79).

Представник прокуратури у відкрите судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача судом по справі встановлені наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Біла парфюмерія»та компанією ТОВ «Свисс Арабіан Парфюмс Інд.»був укладений ексклюзивний контракт № 2 від 26.07.2010 року (а.с. 9-18), відповідно до якого ТОВ «Свисс Арабіан Парфюмс Інд.»виробляє та продає, а ТОВ «Біла парфюмерія»покупає товари парфюмерно-косметичного призначення, асортимент, коди та погоджена ціна якого зазначені у Глобальній специфікації, що є невідємною частиною даного контракту.

Відповідно до умов пункту 4 цього контракту до ціни товару входить тара, упакування, маркировка, фрахт, транспортні витрати, вантажно-розвантажувальні роботи в державі продавця, страхування. Відповідно до пункту 8 цього контракту, цей контракт вступає в силу з дати його підписання та діє до 26.07.2011 року.

В межах зазначеного контракту позивачем було ввезено на митну територію України товар-туалетна вода в скляних пляшечках, на підставі Інвойсу № 019740 від 27.07.2010 року загальною вартістю 32 302, 32 дол. США (а.с. 19-20).

Для здійснення митного оформлення зазначеного товару, позивачем була надана до Південної митниці декларація митної вартості від 13.10.2010 року № 500050001/2010/013698 (а.с. 83), в якій позивачем була зазначена ціна договору в іноземній валюті 32302, 32 дол. США, у гривнях 255508, 12 грн.

Судом встановлено, що Південною митницею не була прийнята вказана декларація та у графі «для відміток митного органу»було зазначено про необхідність надання додаткових документів для визначення митної вартості за першим способом визначення, а саме: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких), повязаних з виконанням умов договору (контракту), відповідна бухгалтерська документація, інформація зовнішньоторгівельних та біржевих організацій про вартість товару та/або сировини, рахунок-фактура від виконанвця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, або банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури, або довідку підприємства-перевізника, що здійснило перевезення, яка містить реквізити товаротранспортного документа, відомості про маршрут перевезення, розмір плати за надання транспортно-експедиційних послуг та підписи керівника і головного бухгалтера такого підприєства, або калькуляцію транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту (а.с. 84).

Із записом у графі «для відміток митного органу»декларації митної вартості про необхідність надання додаткових документів, був ознайомлений декларант 13 жовтня 2010 року, про що свідчить його підпис на зворотній стороні декларації митної вартості (а.с. 84).

Судом встановлено, що разом з листом від 21.10.2010 року № 21/10/1 (а.с. 32) позивачем були надані відповідчау витребувані документи частково, а саме: відповідна бухгалтерська документація на підтвердження передплати за імпортуємий товар, довідка ТППУ про вартість товару згідно з наданої інформації Центру Міжнародної комерційної інформації, що підтверджує заявлену митну вартість товару. Інші документи не були представлені, оскільки вони не мають місце і відповідно не повинні бути у імпортера.

Розглянувши надані позивачем документи, Південною митницєю було прийнято рішення № 500000006/2010/510871/1 від 25.10.2010 року (а.с. 24-26) про визначення митної вартості товарів за методом № 3, за сумою вартості товару за одиницю 3, 6000 дол. США, за загальною сумою 84 485, 70 дол. США. Підставаю прийняття такого рішення стало неможливість визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у звязку з тим, що поднані декларантом додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість роблять неможливим перевірку її обчислення у відповідності до вимог ПКМУ від 20.12.2006 року № 1766. У звязку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів та за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом, було обрано метод визначення митної вартості № 3 на підставі оформлення аналогічних товарів за ВМД від 27.08.2010 року № 50004001/10/5514 та від 19.10.2010 року № 500060701/10/20082 (а.с. 173-229). Вказане рішення було отримано декларантом 25 жовтня 2010 року, про що свідчить підпис його представника.

На підставі вказаного рішення Південною митницею була виписана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 500000006/0/500613 від 25.10.2010 року, в якій зазначено, що митна декларація не може бути прийнята з таких причин: коригування митної вартості, вимоги виконання яких полягає у поданні ВМД з виправленнями згідно вимог картки відмови (а.с. 27-28). Картка відмови також була отримана представником позивача.

Судом встановлено, що позивач зкориствався правом отримання дозволу на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобовязання шляхом сплати до державного бюджету суми податків та зборів згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, про що свідчить лист ТОВ «Біла парфюмерія»від 14.10.2010 року № 14/10/1 (а.с. 33) та лист Південної митниці від 19.10.2010 року № 15/28-05/10968 (а.с. 34), та відповідно позивачем була подана ВМД з коригуванням вартості за методом № 3 (а.с. 29-31).

Також судом встановлено, що позивачем була подана на адресу Південної митниці заява від 26.11.2010 року № 26/11/1 (а.с. 35) з проханням переглянути раніше подані документи для підтвердження заявленої митної вартості. За результатами розгялду цього листа, листом від 22.12.2010 року № 15/28-05/14360 (а.с. 36) Південна митниця запросила у позивача сертифікат про походження товару та калькуляцію фірми виробника товару, які були надані позивачем разом з листом від 14.01.2011 року № 14/01/1 (а.с. 37, 39-47).

За результатами розгляду наданих документів листом від 18.01.2011 року № 15/28-05/598 (а.с. 38) Південою митницею було відмовлено позивачу у застосуванні митної вартості заявленої декларантом.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних відносин, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначені Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 40 Митного кодексу України, усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України підлягають митному контролю. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг таких процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до цього Кодексу, інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Основні вимоги до здійснення митними органами контролю за правильністю визначення митної вартості товарів визначає Порядок здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 р. N 339 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до статті 41 Митного кодексу України шляхом проведення перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 р. N 1766, усного опитування посадових осіб підприємств і громадян, а також консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на вартість товарів, митного огляду товарів для визначення характеристик, які впливають на рівень їх митної вартості, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.

Основні засади визначення митної вартості товару врегульовані розділом 11 Митного Кодексу України (надалі МК України).

Відповідно до ст. 259 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Статтею 260 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 262 МК України, митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Статтею 264 МК України передбачено, що заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що митна вартість заявлена позивачем шляхом надання до Південної митниці декларації митної вартості від 13.10.2010 року № 500050001/2010/013698 (а.с. 83), в якій позивачем була визначена митна вартість за ціною договору в іноземній валюті 32302, 32 дол. США, у гривнях 255508, 12 грн., за методом визначення № 1.

Умови та механізм декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, подання декларантом відомостей для їх підтвердження визначені положеннями Постанови Кабінету Міністрів України № 1766 від 20.12.2006 року, якою затверджений Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження.

Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що декларант самостійно заповнює декларацію митної вартості, за винятком граф, призначених для відміток митниці.

Пунктом 7 Порядку визначений перелік обовязкових документів, що додаються декларантом на підтвердження заявлених ним відомостей про визначення митної вартості.

Зі змісту п. 11 Порядку вбачається, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Відповідно до п. 13, 14 Порядку декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується. У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставлення свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості. Якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Судом встановлено, що Південною митницею були витребувані у позивача додаткові документи для визначення митної вартості за першим способом визначення, а саме: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких), повязаних з виконанням умов договору (контракту), відповідна бухгалтерська документація, інформація зовнішньоторгівельних та біржевих організацій про вартість товару та/або сировини, рахунок-фактура від виконанвця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, або банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури, або довідку підприємства-перевізника, що здійснило перевезення, яка містить реквізити товаротранспортного документа, відомості про маршрут перевезення, розмір плати за надання транспортно-експедиційних послуг та підписи керівника і головного бухгалтера такого підприємства, або калькуляцію транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по мтній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту (а.с. 84).

Листом від 21.10.2010 року № 21/10/1 (а.с. 32) позивачем були надані відповідчау витребувані документи частково, а саме: відповідна бухгалтерська документація на підтвердження передплати за імпортуємий товар, довідка ТППУ про вартість товару згідно з наданої інформації Центру Міжнародної комерційної інформації, що підтверджує заявлену митну вартість товару, а інші документи не були представлені через їх відсутність. Також листом від 14.01.2011 року № 14/01/1 (а.с. 37, 39-47) позивачем були надані витребувані відповідачем сертифікат про походження товару та калькуляція фірми виробника товару.

За результатами додатково поданих документів, відповідачем було відмовлено позивачу у застосуванні митної вартості заявленої декларантом.

Проаналізуваши вищеприведені норми чинного законодавства та досліджені докази у справі у сукупності, суд прийшов до висновку, що у діях та прийнятих рішеннях Південної митниці відсутні порушення вимог законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 267 МК України митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач просив надати додаткові документи для визначення митної вартості, які у повному обсязі позивачем не були надані.

Посилання представника позивача на те, що відсутність певних документів, зокрема договору з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких), повязаних з виконанням умов договору (контракту), рахунок-фактура від виконанвця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, перелічені митним органом, не є підставою для відмови у застосуванні митної вартості за ціною договору, не приймаються судом до уваги, оскільки надані позивачем документи не містять повної розшифровки, які саме показники (матеріал, робота, послуги та інше) та їх вартість входять до загальної вартості товару. Наявні в матеріалах справи документи щодо визначення вартості товару не піддаються обєктивному обчисленню.

Статтею 264 МК України передбачено, що заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ст. 265 МК України, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості. Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Тому, суд приходить до висновку, що вимоги відповідача щодо надання додаткових документів для обчислення вартості товару були правомірними, вчиненими в межах повноважень, наданих Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 266 МК України, якщо митна вартість товару не може бути визначена за методом 1, згідно з положеннями ст. 267 МК України, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості, відповідно до вимог 268 та 269 МК України.

З матеріалів справи вбачається, що не було можливості визначити ціну товару за другим методом, оскільки була відсутня інформація про ідентичні товари, тому був застосований наступний за ним метод № 3.

Як вбачається з рішення про визначення митної вартості товару, метод № 3 було обрано за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом. Вказаний метод передбачає визначення митної вартості товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Визначення митної вартості товарів за вказаним методом передбачено ст. 269 МК України, відповідно до якої у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 267 та 268 цього Кодексу, за митну вартість береться вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються такі ознаки: якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку; країна походження; виробник.

Судом не беруться до уваги посилання представника позивача на порушення відповідачем послідовності застосування методів визначення митної вартості за необгрунтованістю та недоведеністю цих осбставин.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідач довів в судовому засіданні, що оскаржувані дії та рішення вчинені та прийняті обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин та в межах повноважень, наданих законом.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Враховуючи відсутність документально підтверджених судових витрат відповідача, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, керуючись ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

На підставі вищевикладеного, відповідно до положень Митного кодексу України, керуючись ст.ст. 2,4,71, 158-163, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністюТовариства з обмеженою відповідальністю «Біла парфюмерія»до Південної митниці Державної митної служби України за участю прокуратури м. Одеси про визнання неправомірними дій відповідача щодо визначення митної вартості товарів згідно з рішенням про визнання митної вартості і товарів від 25.10.2010 року № 500000006/2010/51087/1 та відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, визнання недійсними рішення відповідача про визначення митної вартості товарів № 500000006/2010/510871/1 від 25.10.2010 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №500000006/0/500613 від 25.10.2010 року відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений 07 вересня 2011 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно

Суддя Л.Р. Юхтенко