Справа № 825/2296/15-а
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 серпня 2015 року Чернігів Справа № 825/2296/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи Воронецької Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Глушкової Лариси Сергіївни, треті особи - Публічне акціонерне товариство - «Ерстебанк», Публічне акціонерне товариство - «Фідобанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Глушкової Лариси Сергіївни, треті особи - Публічне акціонерне товариство - «Ерстебанк», Публічне акціонерне товариство - «Фідобанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» про визнання протиправними дій.

У судовому засіданні 06.08.2015 судом поставлено питання про закриття провадження у справі, оскільки дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Позивач у судовому засіданні 06.08.2015 проти закриття провадження у справі заперечував.

Представник відповідача у судове засідання 06.08.2015 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Представники третіх осіб - Публічного акціонерного товариства - «Ерстебанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» у судове засідання 06.08.2015 не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства - «Фідобанк» у судовому засіданні 06.08.2015 зазначила, що оскільки позивач просить визнати неправомірними саме дії державного виконавця, а не стягувача, то він має вказати, які конкретні норми закону порушені державним виконавцем. З адміністративного позову вбачаться, що фактично мова йде не про порушення закону державним виконавцем, а позивач фактично заперечує щодо особи стягувача. У свою чергу, спори з приводи правочину щодо відступлення прав за кредитним договором є спорами про право і не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства України. Таким чином, вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши учасників судового процесу, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі з огляду на наступне.

Так, гарантоване статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право на суд, крім іншого, передбачає право особи на розгляд її справи судом, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 статті 181 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, бездіяльності державної виконавчої служби та передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушені їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При визначенні юрисдикції такого спору суд має виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною 2 статті 17 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV), крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною 4 статті 82 Закону № 606-XIV передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Так, у розумінні статті 8 Закону № 606-XIV сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. До сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби належать також їх представники за законом чи договором.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Даний висновок суду співпадає із позицією Вищого адміністративного суду України викладеною у Пленумі від 13.12.2010 № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (із змінами та доповненнями).

Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2010 Дніпровським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист по справі № 6-975/10 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 02.07.2015 відкрито виконавче провадження №48002522 з примусового виконання виконавчого листа № 6-975/10, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 15.10.2010. Позивач є боржником у цьому виконавчому провадженні.

Наведені обставини свідчать, що позивачем, який є стороною виконавчого провадження, оскаржується дія посадової особи державної виконавчої служби, вчинені (прийняті) у виконавчому провадженні №48002522 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва.

Приймаючи до уваги наведене та, враховуючи положення статті 181 КАС України, статті 82 Закону № 606-XIV, суд приходить до висновку про те, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а захист порушених прав та інтересів позивача, як сторони у виконавчому провадженні №48002522, має здійснюватися за правилами цивільного судочинства в порядку, визначеному Розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільного процесуального кодексу України, у суді загальної юрисдикції.

Зокрема, як передбачено частиною 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права свободи.

Відповідно до частини 2 статті 384 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Таким чином, Цивільним процесуальним кодексом України встановлений порядок, згідно з яким скарги на дії чи бездіяльність державної виконавчої служби при виконанні постановлених відповідно до цього кодексу рішень розглядається судом, яким був виданий виконавчий документ.

Таким судом є Дніпровський районний суд м. Києва, тому саме до цього суду, у порядку цивільного судочинства і має звернутися позивач.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 157, 160, 165, 181, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Глушкової Лариси Сергіївни, треті особи - Публічне акціонерне товариство - «Ерстебанк», Публічне акціонерне товариство - «Фідобанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» про визнання протиправними дій - закрити.

Роз'яснити позивачу, що спір, за вирішенням якого він звернувся, належить до цивільної юрисдикції, а справа має розглядатися Дніпровським районним судом м. Києва як судом, який видав виконавчий документ.

Роз'яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Порядок апеляційного оскарження ухвали суду, передбачений статтями 185-186 КАС України.

Суддя: В.В. Падій