Справа № 2а-4083/10/0970
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2010 р. Справа № 2a-4083/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

судді Скільського І.І.,

при секретарі Бурді М.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну

справу

за позовом Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості у сумі 75069,41 грн.,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2010 року Державна податкова інспекція в м.Івано-Франківську (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 75069,41 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення статі 9 Закону України «Про систему оподаткування», пп. 5.3.1. п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»станом на 07.09.2010 року не сплачено податковий борг в розмірі 75069,41 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав вказаних в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоча про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендоване).

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію від 30.09.2004 року відповідач зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем та взятий на облік у ДПІ в м.Івано-Франківську.

15.08.2008 року між відповідачем та Івано-Франківською міською радою Івано-Франківської області укладено договір оренди земельної ділянки, (б/н, номер державної реєстрації 35) для обслуговування станції технічного обслуговування та автомийки.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Законом України Про систему оподаткування визначені види податків і зборів (обовязкових платежів), що справляються на території України. Відповідно до п.3 ч.1 ст.9 Закону України «Про систему оподаткування»платник податків повинен сплачувати належні суми податків і зборів (обовязкових платежів). Обов'язок фізичної особи щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів) припиняється зі сплатою податку, зборів (обовязкових платежів) або його скасуванням, а також у разі смерті платника податків.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про плату за землю»від 03.07.1992 року, використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар (стаття 5 Закону).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про плату за землю»підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

В статті 14 даного Закону зазначено, що платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Платник податків має право подавати щомісячно нову звітну податкову декларацію, що не звільняє його від обов'язку подання податкової декларації до 1 лютого поточного року, у тому числі і за нововідведені земельні ділянки, що не звільняє від обов'язку подання податкової декларації протягом місяця з дня виникнення права на нововідведену земельну ділянку, протягом 20 календарних днів місяця наступного за звітним.

Відповідно до статті 15 даного Закону власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з ст.17 Закону України «Про плату за землю»від 03.07.1992 року № 2535-Х-111 податкове зобов»язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Статтею 19 даного Закону передбачено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за угодою сторін у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності).

Платежі за землю зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України для плати за землю (стаття 20 Закону).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про плату за землю»контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється органами державної податкової служби.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем подано податкові декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2009 рік, 2010 рік, відповідно до яких за 2009 рік, нараховано орендну плату згідно договору у розмірі 83 707,20 грн., з них 13 951,20 грн., несплачено та за 2010 рік нараховано 88 645,92 грн., з них 51 710,12 грн. не сплачено.( а.с.10-13).

Крім того, 02.08.2010 року відповідачем подано податковий розрахунок збору за спеціальне водокористування в частинівикористання води, в тому числі використання води теплоелектростанціями з прямоточною системою водоспоживання, та використання поверхневих і підземних вод, які входять до складу напоїв з 30.04.2010 по 30.06.2010 року, згідно якого за 9 місяців 2010 року нараховано збір за спеціальне водокористування за 2010 рік в розмірі 52,15 грн., з них 30,79 грн. несплачено.

Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами2181-III від 21.12.2000 року в статті 1 визначив податковий борг (недоїмка) як податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Штрафна санкція (штраф) це плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

Згідно п.17.1.1 ст.17 Закону України Про порядок погашень зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум (п.17.3 ст.17 даного Закону).

Відповідно до п.п.16.4.1. п.16.4 ст.16 згаданого Закону на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності) нараховується пеня із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі, а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ.

Положенням п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами встановлено, що податкове зобовязання платника податків, нараховане контролюючим органом, вважається узгодженим в день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків його апеляційного узгодження і відповідно до п.п.5.3.2 п.5.2 ст.5 Закону повинно бути сплачено платником податків на протязі 10-ти календарних днів, наступних за днем узгодження. Узгоджена сума податкового зобовязання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Як встановлено судом, на виконання ст.6 та на підставі підпункту 17.1.7. пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами ДПІ в м.Івано-Франківську надіслано податкову вимогу форми „Ф1 від 03.02.2009 року №1/1131/2876/10/24-250/897 на суму 5970,75 грн., та другу податкову вимогу форми „Ф2 від 10.03.2009 року №2/2206 на суму 13027,10 грн., які відповідачем залишено без виконання. Факт отримання податкових вимог підтверджується копіями повідомлень про вручення поштових відправлень ( а.с.16,17).

Судом встановлено, що відповідачу згідно ст.16 Закону України „Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами нараховано пеню в розмірі 9 377,30 гривень.

Таким чином, станом на 07.09.2010 року за відповідачем рахується заборгованість з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2009 рік, 2010 рік та із збору за спеціальне водокористування за 2010 рік в загальному розмірі 75069,41 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість № 460 від 08.09.2010 року виданою ДПІ в м.Івано-Франківську. ( а.с.9).

Оскільки, відповідачем не була порушена процедура апеляційного узгодження податкового зобовязання, то сума вказаних податкових зобовязань відповідача, у відповідності до пункту 5.2 статті 5 Закону України Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»є узгодженою.

Відповідно до підпункту 6.2.1. пункту 6.2. статті 6 зазначеного Закону передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Відповідно до п.п. 3.1.1 ст.3 вказаного Закону, активи платників податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкових зобовязань виключно за рішенням суду. Враховуючи положення п.1.7.ст.1 Закону України „Про порядок погашення зобов`язань платників податків перд бюджетами та державнии цільовими фондами, активами платника податків є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належатть юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Доказів сплати податкового боргу відповідач суду не представив. Загальна сума податкового боргу становить 75069,41 грн.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути за рахунок активів боржника з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (76000, вул.Курінного Чорноти, 3/1, м.Івано-Франківськ, ідентифікаційний код НОМЕР_1) в дохід державного бюджету податковий борг у сумі 75 069 (сімдесят п`ять тисяч шістдесят дев`ять) гривень 41 копійку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

Постанова в повному обсязі складена 22.12.2010 року