Справа № 804/6135/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2015 р. Справа № 804/6135/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Турлакової Н.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства Криворіжгаз про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -
Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства Криворіжгаз з позовними вимогами про: - стягнення з Публічного акціонерного товариства Криворіжгаз на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції в розмірі 816710,68 грн.; - стягнення з відповідача на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 816,71 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач не забезпечив працевлаштування інвалідів у відповідній кількості та не сплатив вчасно адміністративно-господарські санкції за не здійснення працевлаштування інвалідів, в результаті чого порушено вимоги ст.19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та завдано значної шкоди державним інтересам.
Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення проти позову з проханням відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, відповідач у встановлений строк і належним чином протягом 2014 року подавав відповідну звітність форми 3-ПН до Криворізького міського центру зайнятості, повідомляючи про наявність робочих місць для інвалідів. При цьому Криворізького міського центру зайнятості до відповідача на роботу не направлялося жодного інваліда. На підприємстві виконаний норматив щодо створення робочого місця для інвалідів у кількості 23 місць. Таким чином, вимоги чинного законодавства покладені на підприємство ним виконані. А обовязок пошуку, підбору та направлення на роботу інвалідів та інших осіб, які потребують соціального захисту, чинним законодавством України покладений на державну службу зайнятості та її територіальні органи.
Позивач до суду не зявився про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі його представників.
Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Ухвалою суду від 01.07.2015р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на Публічне акціонерне товариство Криворіжгаз покладається обовязок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно розрахунку суми позову загальна сума заборгованості відповідача складає 817527,39 грн., з яких сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості 23 особи 816710,68 грн., пеня 816,71 грн.
Згідно наданих відповідачем та досліджених судом копій Звітності інформації про попит на робочу силу (вакансії) для працевлаштування інвалідів за формою № 3-ПН, із них 23.06.2014р. 3 вакантних місця; 23.07.2014р. - 3 вакантних місця; 22.08.2014р. - 3 вакантних місця; 18.09.2014р. 3 вакантних місця для працевлаштування інвалідів; 15.10.2014р. у кількості 3 вакансій; 13.11.2014р. 4 вакантних місця; 11.12.2014р. 4 вакантних місця для працевлаштування інвалідів. Копії звітності містяться в матеріалах справи.
Згідно листа № 20/5043 від 18.07.2014р. Голові правління Криворізької територіальної первинної організації УТОС ОСОБА_1, копія якого наявна в матеріалах справи, відповідач звернувся з проханням посприяти останнім у працевлаштуванні осіб з обмеженими фізичними можливостями, та направити на заявлені підприємством вакансії слюсар з експлуатації та ремонту підземних газопроводів, осіб з обмеженими фізичними можливостями.
У своїй Відповіді № 01/14 від 29.07.2014р. Голова правління Криворізької територіальної первинної організації УТОС ОСОБА_1 повідомила, що інваліди, які обліковуються в організації бажання працевлаштовуватися на підприємстві відповідача не виявили.
Згідно Роздруківки з газети «Червоний гірник» №50, відповідач подавав оголошення про наявність вакансії Слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування, копія якої наявна в матеріалах справи.
На виконання вимог Ухвали суду від 08.06.2015р. про витребування доказів, Криворізький міський центр зайнятості повідомив, що 15.10.2014р. та 23.06.2014р. Публічне акціонерне товариство Криворіжгаз подавало до Криворізького міського центру зайнятості інформацію про вакансії у працевлаштуванні інвалідів на посаду Слюсар з експлуатації та ремонту підземних газопроводів 1 робоче місце, та слюсар з експлуатації та ремонту газового устаткування - 1 робоче місце.
Згідно ч. 2 ст.17 Закону України Про основні соціальні захищеності інвалідів в Україні підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.
Частиною 3 ст.18 Закону передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 19 вказаного Закону, в редакції станом на час спірних правовідносин встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.
Порядок реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, строки подання йому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, контролю за виконанням нормативів робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо їх реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, подачі щорічного звіту, а також надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подання ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування.
Згідно зі статтею 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Статтею 1 Закону України Про реабілітацію інвалідів в Україні від 06.10.2005 №2961-IV визначено, що робоче місце інваліда - місце або виробнича ділянка постійного або тимчасового знаходження особи у процесі трудової діяльності на підприємствах, в установах і організаціях; спеціальне робоче місце інваліда - окреме робоче місце або ділянка виробничої площі, яка потребує додаткових заходів з організації праці особи з урахуванням її індивідуальних функціональних можливостей, обумовлених інвалідністю, шляхом пристосування основного і додаткового устаткування, технічного обладнання тощо.
Згідно до статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. В силу частини 3 статті 18-1 цього Закону державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.
Згідно п.4 ч.3 ст.50 Закону України Про зайнятість населення роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
На виконання зазначеної норми, наказом Міністерства соціальної політики України затверджено Порядок подання форми звітності №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), яким передбачено подання до центру зайнятості форми №3-ПН не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії.
Абзацом 3 п.2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70, передбачено, що інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Міністерством праці України за погодженням з Держкомстатом.
Відповідно до п.п.2, 4 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №70, роботодавці сплачують суму адміністративно-господарських санкцій відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) за місцем їх державної реєстрації як юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, до 15 квітня року, що настає за роком, в якому відбулося порушення нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів. Обчислення суми адміністративно-господарських санкцій проводиться роботодавцями самостійно згідно з порядком заповнення звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів, затвердженим Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Порушення строків сплати суми адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку за кожний календарний день прострочення. Порядок нарахування пені та встановлення строку її сплати затверджуються Мінпраці.
Згідно з ч.1 ст.217 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.
Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, згідно статті 218 Господарського кодексу України, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Частиною 2 наведеної статті встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавством, при наявності в діях субєкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.
Відтак, при вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.
Відповідно до п. 4.4 рекомендацій Президії Вищого адміністративного суду України від 14.04.2008 року № 07.2-10/2 при розгляді зазначеної категорії справ адміністративним судам потрібно встановлювати такі обставини: - створення робочих місць відповідно до встановленого нормативу; - інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад); - спрямування центрами зайнятості інвалідів до роботодавців та випадки безпосереднього звернення інвалідів до роботодавців з питань працевлаштування; - причини не працевлаштування роботодавцями інвалідів.
Так як встановлено судом згідно матеріалів справи, на підтвердження вжиття відповідачем заходів передбачених чинним законодавством по створенню умов для працевлаштування інвалідів (створення робочих місць) та заходів щодо інформування органів, зазначених в статті 18 цього Закону, останнім надано копії звітів про попит на робочу силу (вакансії) для працевлаштування інвалідів за формою № 3-ПН, із них 23.06.2014р. 3 вакантних місця; 23.07.2014р. - 3 вакантних місця; 22.08.2014р. - 3 вакантних місця; 18.09.2014р. 3 вакантних місця для працевлаштування інвалідів; 15.10.2014р. у кількості 3 вакансій; 13.11.2014р. 4 вакантних місця; 11.12.2014р. 4 вакантних місця для працевлаштування інвалідів.
Проте суд звертає увагу, що на підприємстві відповідача за 2014 рік було 23 вакантних місця на працевлаштування інвалідів.
Крім того, згідно відповіді Криворізького міського центру зайнятості на ухвалу суду від 08.06.2015р., відповідач надавав останньому інформацію про вакансії для працевлаштування інвалідів лише 23.06.2014р. - 1 вакантне місце для працевлаштування інваліда (слюсар з експлуатації та ремонту газового устаткування) та 15.10.2014р. - 1 вакантне місце для працевлаштування інваліда (слюсар з експлуатації та ремонту підземних газопроводів).
Таким чином відповідачем не надано доказів виконання обовязку зі створення робочих місць для працевлаштування інвалідів в кількості 23 робочих місця, призначених для працевлаштування на підприємство інвалідів і не зайнятих ними, передбаченого ч. 3 ст.18 Закону у тому числі зі створення спеціальних робочих місць, з умовами праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, та надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів.
Враховуючи зазначене суд дійшов висновку що відповідач, не здійснив передбачених чинним законодавством заходів щодо створення умов для працевлаштування інвалідів та заходів щодо інформування органів, зазначених в статті 18 цього Закону, про наявну можливість на підприємстві для працевлаштування інвалідів, чим позбавив вказані органи можливості виконати свій обов'язок стосовно безпосереднього працевлаштування інвалідів, а тому він повинен нести відповідальність за допущене у сфері господарювання правопорушення.
Як зазначено вище ч.2 ст.18 ГК передбачено, що учасник господарських відносин несе відповідальність, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, проте вищевказане відповідачем не спростовано.
Таким чином, за 23 робочих місць, призначених для працевлаштування на підприємство інвалідів і не зайнятих ними, відповідач до 15.04.2015 року повинен був сплатити адміністративно-господарські санкції в розмірі 816710,68 грн. Зазначена сума заборгованості та пеня в сумі 816,71 грн. підтверджується розрахунком суми позову по сплаті адміністративно-господарських санкцій.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що відповідачем недобросовісно виконані вимоги чинного законодавства щодо організації працевлаштування інвалідів на підприємстві, адміністративно-господарські санкції та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій нараховані позивачем правомірно, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
Адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства Криворіжгаз про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Криворіжгаз на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 816710, 68 грн. (вісімсот шістнадцять тисяч сімсот десять гривень шістдесят вісім копійок).
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Криворіжгаз на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 816, 71 грн. (вісімсот шістнадцять гривень сімдесят одна копійка).
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_2