Справа № 826/12586/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 серпня 2015 року № 826/12586/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаВідділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
провизнання протиправними дій, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 08 червня 2015 року ВП №47756950,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі по тексту - третя особа), про визнання протиправними дій, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 08 червня 2015 року ВП №47756950.

Просила суд:

- визнати протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Цапенко Світлани Миколаївни по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.06.2015 ВП №47756950 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №1180, виданого 02.06.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В.;

- скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 08.06.2015 ВП №47756950 з примусового виконання напису нотаріуса №1180, виданого 02.06.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у державного виконавця не було підстав для відкриття виконавчого провадження у зв'язку з тим, що виконавчий напис нотаріуса був пред'явлений до виконання з порушенням строків, передбачених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», та на примусовому виконанні вже знаходиться оригінал виконавчого документу, тому у відкритті виконавчого провадження повинно було бути відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2015 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 30.07.2015.

Позивач в судове засідання 30.07.2015 не прибула, суду надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 30.07.2015 не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду належним чином повідомлений, суду надав заперечення щодо позову та матеріали виконавчого провадження ВП №47756950.

Представник третьої особи у судовому засіданні 30.07.2015 вказав, що позов вважає необґрунтованим, скільки Іпотекодержателем (стягувачем у виконавчому провадженні) публічним акціонерними товариством «Укрсоцбанк» в межах строку звернуто виконавчий напис нотаріуса до виконання щодо позивача у справі - солідарного Іпотекодавця, просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене та не прибуття позивача та представника відповідача у судове засідання, в судовому засіданні 28.07.2015 суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На примусове виконання виконавчого напису №1180, виданого 02.06.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В., про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить в рівних долях на праві приватної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, для задоволення вимог публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Цапенко С.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.06.2015 ВП №47756950 щодо боржника ОСОБА_1.

Позивач, вважаючи зазначену постанову відповідача протиправною, оскільки, на її думку, копію виконавчого напису нотаріуса було звернуто до виконання після спливу строку пред'явлення його до виконання, звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 N606-XIV (надалі по тексту - Закон N606-XIV).

Згідно частини 1 статті 6 Закону N606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до статті 1 Закону N606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 6 Закону N606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За приписами частини першої статті 17 Закону №606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Як уже зазначалося, перелік виконавчих документів за рішеннями, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою, визначено частиною другою статті 17 Закону №606-XIV. Цей перелік не є вичерпним.

Згідно з пунктом 4 цієї норми виконавчими документами, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою, є, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Підстави відкриття виконавчого провадження зазначені у статті 19 Закону №606-XIV, в якій вказано, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання регламентовані статтею 22 Закону №606-XIV.

Згідно пункту 2 частини першої вказаної статті Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Вказані норми повністю кореспондують приписам пункту 9.1 розділу 9 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, (далі по тексту - Порядок №296/5), згідно якого, виконавчий напис, за яким стягувачем або боржником є фізична особа, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом року з моменту вчинення виконавчого напису.

Пунктом 3 частини другої статті 22 Закону №606-XIV передбачено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

З системного аналізу викладеного вище вбачається, що виконавчий напис нотаріуса від 02.06.2014 може бути пред'явлений до виконання не пізніше 03.06.2015.

Позивач наголошує, що у оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження вказано, що документ про примусове виконання поданий 04.06.2015, тому у державного виконавця не було законних підставі для відкриття виконавчого провадження.

Суд вважає вказані доводи позивача необґрунтованими з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ВП №47756950, стягувач за підписом головного юрисконсульта публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Білецького М.О., звернувся 02.06.2015 за вих. № 08.305-186/10139 до відповідача з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса №1180 від 02.06.2014 про звернення стягнення на квартиру.

Згідно відбитку штампу вхідної кореспонденції відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, вказана заява відповідачем отримана 02.06.2015 вх.№947091.

Відповідно довідки про автоматичний розподіл виконавчого провадження між державними виконавцями відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, 03.06.2015 зазначене виконавче провадження призначене державному виконавцю Цапенко С.М.

Частиною першою статті 25 Закону №606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (частина друга статті 25 Закону №606-XIV).

Отже, у державного виконавця були наявні всі підстави для відкриття виконавчого провадження 08.06.2015 за виконавчим написом нотаріуса від 02.06.2014, що разом з відповідною заявою стягувача 02.06.2015 надійшов до відділу виконавчої служби, 03.06.2015 призначений державному виконавцю та отриманий ним 04.06.2015.

Щодо доводів позивача (боржника) про обов'язок державного виконавця відмовити у відкритті виконавчого провадження на підставі копії виконавчого документу, з огляду на те, що на виконанні у відповідача вже знаходиться вказаний виконавчій напис нотаріуса №1180 від 02.04.2014 стосовно боржника - іншого співвласника квартири, що є предметом іпотеки, ОСОБА_7 (ВП №47746863 від 04.06.2015), тобто вже відкрито виконавче провадження на підставі оригіналу виконавчого документа, суд вважає необхідним зазначити наступне.

У відповідності до пункту 3.4 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за N489/20802, на який посилається боржник, заява про відкриття виконавчого провадження подається до органу ДВС у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

Разом з тим, пунктом 7.5 розділу 7 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку №296/5 передбачено, що стягувачу видаються виконавчі написи на кожного боржника окремо відповідно до списку.

З огляду на вказане, суд вважає безпідставними вказані вище доводи позивача.

Слід також зазначити, що позивачем не надано суду жодного доказу, який би свідчив про наявність підстав, визначених нормами статті 26 Закону №606-XIV, для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, не надано доказів оскарження виконавчого напису нотаріуса, зокрема, визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні даного спору, розглянувши і оцінивши всі доводи сторін та третьої особи, з огляду на встановлені обставини, враховуючи зміст частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень та у спосіб, що встановлений нормами Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у даному випадку не стягуються.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук