Справа № 826/10554/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою відповідача - Адміністрації Державної прикордонної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання незаконним рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати незаконним рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України про відмову у виплаті грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію, передбаченої частиною 13 статті 37 Закону України «Про державну службу»;

- зобов'язати відповідача призначити та виплатити грошову допомогу у зв'язку з виходом на пенсію в сумі 19780 грн., як це передбачено частиною 13 статті 37 Закону України «Про державну службу»;

- стягнути с відповідача моральну шкоду у розмірі 40000 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2015 року позовні вимоги - задоволено частково:

визнано незаконним рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України про відмову у виплаті грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію, передбаченої частиною 13 статті 37 Закону України «Про державну службу»;

зобов'язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити та виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу у зв'язку з виходом на пенсію в порядку частини 13 статті 37 Закону України «Про державну службу».

у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити. Відповідач мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з 29 липня 1992 року по 13 грудня 2010 року позивач проходив військову службу на посадах офіцерського складу у Прикордонних військах України та Державній прикордонній службі України.

Наказом Голови Державної прикордонної служби України № 612 дск-ос від 23 листопада 2010 року позивач - підполковник, начальник фінансово-економічного відділення Інформаційного центру «Сімферополь» Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України, звільнений з військової служби в запас Збройних Сил України за пунктом «б» частини сьомої статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (за станом здоров'я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про обмежену придатність до військової служби).

Наказом Адміністрації Держприкордонслужби України № 97-ос від 02 березня 2011 року позивач був прийнятий на державну службу до Держприкордонслужби України.

Наказом Голови Державної прикордонної служби України № 90-ос від 18 лютого 2014 року позивач був звільнений з державної служби за його ініціативою у зв'язку з інвалідністю та виходом на пенсію відповідно до частини першої статті 38 та статті 39 Кодексу законів про працю України.

12 березня 2014 року позивач звернувся до Начальника управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України із зверненням стосовно ініціювання питання виплати йому грошової допомоги в порядку частини 13 статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу».

24 березня 2014 року Листом №15/507 позивачу повідомлено, що з метою визначення правомірності виплати допомоги у розмірі десяти посадових окладів, відповідно до 13 статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу», підготований запит до Національного агентства України з питань державної служби щодо отримання роз'яснень про наявність підстав для виплати вказаної допомоги.

06 квітня 2014року позивач звернувся із повторним зверненням, за результатами розгляду якого листом №15/683 від 28 квітня 2014 року відповідачем повідомлено про те, що зважаючи на певні суперечності у законодавстві України, з метою визначення правомірності виплати допомоги у розмірі десяти посадових окладів відповідно до ч. 13 статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу», додатково направлено запит до Міністерства соціальної політики України щодо отримання роз'яснень про наявність підстав для виплати вказаної допомоги.

04 травня 2014року позивачем подано скаргу на дії та бездіяльність посадових осіб Управління інформації (щодо виплати грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію), за результатами якої 27 травня 2014 року Листом №15/Л-2455 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для виплати позивачеві грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію, передбаченої ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись з таким вирішенням порушених питань, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Згідно з ч. 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу», державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

У Рішенні Конституційного Суду України № 11-рп/2013 від 26 листопада 2013 року зазначено, що грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів виплачується державному службовцю за умов виходу на пенсію з посади державного службовця та наявності страхового стажу, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років. Жодних додаткових умов для виплати грошової допомоги державному службовцю у разі виходу його на пенсію в частині тринадцятій статті 37 Закону України «Про державну службу» не встановлено.

Грошова допомога, передбачена вказаним законодавчим положенням, має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця та припиненням цієї роботи у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця. Тому розірвання трудового договору з державним службовцем з підстав, визначених у пункті 2 частини першої статті 40 Кодексу (зокрема, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи), не може нівелювати право державного службовця на отримання зазначеної грошової допомоги за умови наявності стажу державної служби не менше 10 років.

Отже, державний службовець у разі дострокового (не раніше ніж за півтора року до встановленого законодавством строку) виходу на пенсію державного службовця на підставі пункту 2 частини першої статті 40 Кодексу у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я та неможливістю переведення, за його згодою, на іншу роботу відповідно до частини другої статті 40 Кодексу, за наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, як і інші державні службовці, які виходять на пенсію з посад державних службовців після досягнення віку, зазначеного в частині першій статті 37 Закону № 3723, має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо незаконності рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України про відмову у виплаті грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію, передбаченої частиною 13 статті 37 Закону України «Про державну службу».

Належним способом захисту порушених прав є зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачу грошову допомогу у зв'язку з виходом на пенсію в порядку ч.13 статті 37 Закону України «Про державну службу».

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 40000 грн.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Проте, позивачем належним чином не підтверджено втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями або бездіяльністю відповідача.

Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 05.08.2015 р.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.