Справа № 826/5536/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м.Київ К/800/2031/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Маслій В.І.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпром ЛТД» до Київської регіональної митниці Міндоходів про визнання протиправними дій, скасування картки відмови у митному оформленні товарів та рішення про коригування митної вартості,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпром ЛТД» звернулось з позовом до Київської регіональної митниці Міндоходів, в якому просило визнати протиправними дії щодо відмови у митному оформленні товарів, скасувати картки відмови у митному оформленні товарів від 22 березня 2013 року № 100270000/2013/40221 та рішення про коригування митної вартості від 22 березня 2013 року №100270000/2013/700195/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про безпідставність винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості та її визначення за резервним методом, оскільки ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Вважає, що прийняті відповідачем рішення про визначення митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України є протиправними та необґрунтованими.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

При винесенні рішення суд першої інстанції виходив із правомірності дій митного органу та обґрунтованості застосування відповідачем за результатами проведених консультацій із декларантом резервного методу визначення та обчислення митної вартості товару.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року задоволено частково апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпром ЛТД»; постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2013 року скасовано та прийнято нове рішення; адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпром ЛТД» задоволено частково; скасовано картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів Київської регіональної митниці Міндоходів від 22 березня 2013 року № 100270000/2013/40221 та рішення про коригування митної вартості товару Київської регіональної митниці Міндоходів від 22 березня 2013 року №100270000/2013/700195/2; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване неправомірністю коригування митницею митної вартості товару за резервним методом, оскільки позивачем надано митному органу документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України, відповідачем не доведено, що декларантом зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснений їх розрахунок чи надано документи, які містять розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів. Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у митному оформленні товарів, суд виходив із їх необґрунтованості.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Київська міжрегіональна митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2013 року.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що дії органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості товару та прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації є законними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства України.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпром ЛТД» на підставі укладеного з компанією INGRED GmbH (Німеччина) зовнішньоекономічного контракту від 30 жовтня 2012 року №RA4537 здійснювало імпорт в Україну лимонної кислоти (Citric Acid Monohydrate).

У березні місяці 2013 року компанією INGRED GmbH (Німеччина) здійснено поставку позивачу партії товару, вказаному у комерційному рахунку-фактурі (інвойсі) від 15 січня 2013 року №FLIQ121214C у кількості 25000 кг на загальну суму 20750 доларів США.

22 березня 2013 року позивачем з метою митного оформлення товарів подана до митниці митна декларація №100270000/2013/196311, відповідно до якої митна вартість визначена за ціною договору (контракту), тобто за основним (першим) методом визначення митної вартості товарів.

Для митного оформлення товарів декларантом подано митному органу: копію зовнішньоекономічного договору №RA4537 від 30 жовтня 2012; копію Специфікації №2/2 від 14 січня 2013 року до договору №RA4537 від 30 жовтня 2012; копію комерційного рахунку-фактури (інвойсу) №FLIQ121214С від 15 січня 2013 року; копію коносаменту №APLU 065555200 від 22 січня 2013 року; копію платіжного доручення в іноземній валюті №44 від 13 березня 2013 року; копію платіжного доручення в іноземній валюті №46 від 21 березня 2013 року; Міжнародну автомобільну накладну (CMR) №2691 від 21 березня 2013 року; Сертифікат про походження товару загальної форми ССРІТ 3 від 16 січня 2013 року.

Посилаючись на те, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять певні розбіжності, а саме: в платіжному дорученні від 04 березня 2013 року №42 в графі сума вказано 29800 доларів США, яка є вища ніж сума заявлена в інвойсі від 29 грудня 2012 року №FLIQ121214В-20750; згідно специфікації від 29 грудня 2012 року № 1/2 умовами оплати є переплата, а платіжне доручення на переплату видано пізніше ніж інвойс; на умовах поставки CIF не надано страхові документи, митним органом запропоновано декларанту надати додаткові документи, а саме: договір з третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи виробника товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару та сировини; виписку з бухгалтерської документації та інші, за наявності, платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (за бажанням декларанта).

На запит митного органу позивачем надано: комерційний інвойс, надісланий Weifang Ensign Indastry Co., Ltd на Ingred GMBH dsl від 29 грудня 2012 року, із зазначенням ціни в 760 дол.США, та загальної вартості в 19000 дол.США; копію прайс-листа вантажовідправника-виробника Weifang Ensign Indastry Co., Ltd від 14 березня 2013 року із зазначенням ціни, яка складає 760 дол. (CIF Odessa), станом на 29 грудня 2012 року; копію страхового сертифікату Marine Insurance Certificate №А1804548, виданого CHUBB Insurance (China) Company LTD від 04 січня 2013 року; копію експортної митної декларації країни відправлення №60117658 від 28 грудня 2012 року.

За результатами розгляду поданих позивачем документів, 22 березня 2013 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №100270000/2013/700195/2, відповідно до якого митна вартість визначена на підстав 6 (резервного) методу, в сумі 22000 доларів США, тобто на 1250 дол. США більше.

У рішенні зазначено, що попередні методи не застосовані: методи 2-а, 2-б - у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні товари; методи 2-в, 2-г - через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості. Процедура консультацій між митним органом та декларантом проведена. Митна вартість визначена за резервним методом, з урахуванням вимог ст.64 Митного кодексу України. (ВМД від 13 січня 2013 року №100270000/2013/269361 рішення МВ від 15 березня 2013 року №100270000/2013/700174/2.

Також 22 березня 2013 року митним органом позивачу видано картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100270000/2013/40221.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, яка підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За вказаними обставинами суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування основного методу відповідачем не спростовані; підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості судами не встановлено.

Рішення суду апеляційної інстанції щодо скасування рішення Київської регіональної митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 22 березня 2013 року №100270000/2013/700195/2 та картки відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22 березня 2013 року № 100270000/2013/40221 є правильним та підлягає залишенню без змін.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді