Справа № 821/2200/15-а
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2200/15-а

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Новокаховська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути несплачену податкову заборгованість у розмірі 966,55 грн.

Відповідно до змісту адміністративного позову позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до особових рахунків відповідача, станом на 17.04.2015 року обліковується загальний податковий борг по збору за провадження торговельної діяльності в сумі 966,55 грн. На даний час відповідачем не сплачено податковий борг.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Повістка про виклик до суду надсилалася на адресу відповідача, проте повернулася на адресу суду із відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістки у разі неможливості вручити її адресату чи відмова адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши адміністративний позов та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 зареєстровано в якості суб'єкта підприємницької діяльності без створення юридичної особи Виконавчим комітетом Дніпровської районної ради м. Херсона 18.03.2003 р. та внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач перебуває на обліку в ДПІ у м. Херсоні та обрав загальну систему оподаткування. На протязі 2014 р. ФОП ОСОБА_1 була платником збору за провадження деяких видів господарської діяльності 9дійсний в 2014 р.).

Також, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 було подано заяву до ДПІ у Бериславському районі Херсонської області на придбання торгового патенту за провадження такого виду підприємницької діяльності як торгівля тютюновими виробами через кіоск, який розташований за адресою: Херсонська область, м. Берислав, перехрестя вулиць 1-го травня та Урицького та отримано відповідний патент згідно положень ст. 267 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення зазначених спірних правовідносин).

Крім цього, судом встановлено, що за результатами здійснення фінансово господарської діяльності боржник станом на 17.04.2015 року обліковується податковий борг в сумі 966,55 грн. по збору за провадження деяких видів господарської діяльності, який виник за рахунок несплати узгодженого грошового зобов2язання нарахованого відповідно до податкової вимоги від 22.12.2014 р. №3090-25

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів сплати боргу в сумі 966,55 грн.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.4.1 ст.41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

В підпункті 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності: а) торговельна діяльність у пунктах продажу товарів; б) діяльність з надання платних побутових послуг за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; в) торгівля валютними цінностями у пунктах обміну іноземної валюти; г) діяльність у сфері розваг (крім проведення державних грошових лотерей).

Ставка збору за провадження торговельної діяльності та діяльності з надання платних послуг встановлюється сільськими, селищними та міськими радами (далі у цьому пункті - органами місцевого самоврядування) з розрахунку на календарний місяць у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати, установленої законом на 1 січня календарного року (далі - мінімальна заробітна плата), визначеному цим пунктом, з урахуванням місцезнаходження пункту продажу товарів та асортименту товарів, пункту з надання платних послуг та виду платних послуг. (пп. 267.3.1 п.267.3 ст. 267 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

Ставка збору за провадження торговельної діяльності (крім провадження торговельної діяльності нафтопродуктами, скрапленим та стиснутим газом із застосуванням пістолетних паливно-роздавальних колонок на стаціонарних, малогабаритних і пересувних автозаправних станціях, заправних пунктах) та діяльності з надання платних послуг встановлюється в таких межах: а) на території міста Києва та обласних центрів - від 0,08 до 0,4 розміру мінімальної заробітної плати; б) на території міста Севастополя, міст обласного значення (крім обласних центрів) і районних центрів - від 0,04 до 0,2 розміру мінімальної заробітної плати; в) на території інших населених пунктів - від 0,02 до 0,1 розміру мінімальної заробітної плати.

Ставки збору, визначені відповідно до цієї статті, округляються (менш як 50 копійок відкидається, а 50 копійок і більше округляється до однієї гривні). (пп. 267.3.9 п.267.3 ст. 267 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

У разі якщо пункти продажу товарів (надання послуг) розташовані в курортній місцевості або на території, прилеглій до митниці, інших пунктів переміщення через митний кордон, органи місцевого самоврядування, до бюджетів яких спрямовуються кошти від сплати збору, можуть прийняти рішення щодо збільшення ставки збору, встановленої в підпункті 267.3.2 цього пункту, але не більш як 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. (пп.267.3.2 п.167.3 ст. 267, пп.267.3.3 п.167.3 ст. 267 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно п. 59.1, п.59.4, п.59.5 статті 59 Податкового кодексу України, платник податків який не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, орган державної служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу .

Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення- рішення.

У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

22.12.2014 р. відповідачу направлена податкова вимога №3090-25 від 22.12.2014 року на суму 966,55 грн.

Податковим органом вживалися необхідні заходи щодо стягнення податкового боргу відповідно до діючого законодавства, але податковий борг не погашено.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не виконав обов'язку платника податку, передбаченого податковим законодавством, а саме, не сплатив у добровільному порядку самостійно нараховані зобов'язання в сумі 966,55 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача в сумі 966,55 грн. підтверджується наступними документами, а саме: розрахунком виникнення податкового боргу, витягом картки по особовому рахунку; податковою вимогою №3090-25 від 22.12.2014 року на суму 966,55 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача, слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (рнкпп НОМЕР_1) в доход місцевого бюджету м. Берислав (р/р №0040, код отримувача 37858658, ГУ ДКСУ в Херсонській області, МФО 852010, код податку 18040100) податковий борг по збору за провадження деяких видів господарської діяльності в сумі 966,55 грн. (Дев'ятсот шістдесят шість гривень 55 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8.2.3