Справа № 826/854/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року м. Київ К/800/21828/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Леонтович К.Г.,

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

секретаря Коцюрби В.М.,

за участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, представників: Київської міської державної адміністрації Свербиус М.Е., товариство співвласників багатоквартирного будинку „Комфорт" Донченка С.Ш.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі № 826/854/14 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа товариство співвласників багатоквартирного будинку „Комфорт" про часткове визнання нормативно-правового акту незаконним, протиправним, та таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили та нечинним, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа товариство співвласників багатоквартирного будинку „Комфорт", в якому просила визнати незаконним, протиправним, нечинним та таким, що не відповідає вимогам правових актів вищої юридичної сили - розпорядження виконавчого органу Київської міської державної адміністрації "Про внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)" від 19.07.2013 № 1227 в частині виключення позиції №116 з Тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлово-будівельних кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирних будинків та інших балансоутримувачів жилих будинків, уповноважених ними осіб або управителів жилих будинків, погоджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.04.2010 № 250.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив норми чинного законодавства, оскільки при затвердженні оскаржуваного розпорядження посилався на листи Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.11.2012р. №7/10-19373 та 26.04.2011 р. №7/15-4687, а також лист Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг від 10.09.2012 р. №№ 7/8-14514, 3214/02-11-05, які були відкликані та скасовані листом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.03.2014р. №7/13-3431.

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 11 листопада 2014 року позовні вимоги задоволені. Визнане незаконним розпорядження виконавчого органу Київської міської державної адміністрації „Про внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради" від 19.07.2013 р. №1227 в частині виключення позиції №116 з тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлово-будівельних кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирних будинків та інших балансоутримувачів жилих будинків, уповноважених ними осіб або управителів жилих будинків.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції та відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що пунктом 1 розпорядження Київської міської державної адміністрації „Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" від 12.04.2010 № 250 - погоджений тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі, під №116 для товариства співвласників багатоквартирного будинку „Комфорт" для будинку АДРЕСА_1, що становить 2,35 гривні за 1 кв.м. загальної площі квартири за місяць (з ПДВ). Пунктом 7 Змін до деяких розпоряджень Київської міської державної адміністрації, затверджених розпорядженням Київської міської державної адміністрації "Про внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)" від 19.07.2013 № 1227 - виключена позиція №116 з Тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлово-будівельних кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирних будинків та інших балансоутривачів жилих будинків, уповноважених ними осіб або управителів жилих будинків, погоджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.04.2010 № 250.

ОСОБА_1, як власник квартири та гаражного боксу буд. АДРЕСА_1, є суб'єктом правовідносин, у яких частково застосоване розпорядження КМДА, яким скасований погоджений розмір тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для товариства співвласників багатоквартирного будинку „Комфорт". Вказане розпорядження, як нормативно-правовий акт, було офіційно оприлюднене у газеті „Хрещатик" від 07.08.2013 №111.

Виходячи зі змісту статті „Відтепер вирішувати питання розміру і складових витрат на утримання будинку і прибудинкової території мешканці ОСББ та ЖБК зможуть самостійно" опублікованої на офіційному сайті Київської міської державної адміністрації, а також усіх документів, наданих судам попередніх інстанцій відповідачем, які передували прийняттю частково оскаржуваного рішення, підставою для його прийняття стали роз'яснення надані у листах Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.11.2012 р. № 7/10-19373 та 26.04.2011 року №7/15-4687 та листі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг від 10.09.2012 р. № № 7/8-14514, 3214/02-11-05.

Суть вказаних роз'яснень полягає у тому, що визначений загальними зборами ОСББ розмір внесків (платежів) на утримання будинку і прибудинкової території не потребує затвердження чи погодження органами державної влади чи місцевого самоврядування, а визначені законом мета і предмет діяльності ОСББ не передбачають провадження об'єднанням господарської діяльності, а тому ОСББ не є суб'єктом господарювання і не може бути виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до Закону України „Про житлово-комунальні послуги". З визначеного Законом України „Про житлово-комунальні послуги" переліку учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг (власник, споживач, виконавець, виробник) ОСББ може виступати лише у ролі споживача - як колективний замовник (абонент). Норми Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" є спеціальними відносно норм Закону України „Про житлово-комунальні послуги", зокрема й статті 29 "Особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку", оскільки положення статті 22 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначають порядок оплати комунальних послуг укладення відповідних договорів у багатоквартирних будинках, де створено ОСББ, а не в багатоквартирних будинках загалом. Відповідно, ОСББ слід керуватися в своїй діяльності саме нормами статті 22 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що вищенаведені листи, що містять роз'яснення з питань застосування законодавства України, видані поза межами повноважень Мінрегіонбуду України та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Оскаржуване розпорядження виконавчого органу Київської міської державної адміністрації „Про внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради" від 19.07.2013 №1227 в частині виключення позиції №116 з Тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлово-будівельних кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирних будинків та інших балансоутримувачів жилих будинків, уповноважених ними осіб або управителів жилих будинків, з урахуванням положення ч.8 ст.171 КАС України, є незаконним, оскільки порушує право позивача оплачувати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за тарифом, який встановлений (затверджений) уповноваженим на це органом місцевого самоврядування, рівень якого відповідає розміру економічно обґрунтованих витрат на виробництво вказаних послуг.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що товариство співвласників багатоквартирного будинку „Комфорт" не є суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу, та не є виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційного інстанції виходячи з наступного.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст.4 Закону України „Про ціни та ціноутворення" Кабінет Міністрів України визначає перелік продукції, товарів і послуг, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи на які затверджуються відповідними органами державного управління та визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 560 та згідно положень (п. 1) визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають зазначені послуги.

Статтею 10 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що вищим органом управління об'єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання відноситься, зокрема, затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту, а також визначення розмірів внесків та платежів членами об'єднання.

Відповідно ст.9 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" членом об'єднання може бути фізична чи юридична особа, яка є власником квартири (квартир) або приміщення (приміщень) у багатоквартирному будинку. Членство в об'єднанні є добровільним і може набуватися одночасно з створенням об'єднання при проведенні установчих зборів, а також індивідуально, на основі письмової заяви, в будь-який момент його існування.

Згідно статті 19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" відносини у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. При цьому, ч.3 ст.19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" визначено, що виробник послуг може бути їх виконавцем.

Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу відповідно до умов договору; виробником є суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги (ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги").

Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми колегія суддів приходить до висновків, що ОСББ та ЖБК, в тому числі, товариство співвласників багатоквартирного будинку „Комфорт" не є суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу, та не є виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг.

Таким чином, апеляційний суд вірно зазначив, що в діях відповідача відсутні порушення чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення.

ОСББ відповідно до Закону України „Про житлово-комунальні послуги" не може бути виробником або виконавцем житлово-комунальних послуг, а в свою чергу відповідно до пункту 3 статті 3 Господарського кодексу України лише здійснює господарче забезпечення (діяльність не господарюючих суб'єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб'єктів господарювання).

Разом з тим, чинне законодавство України не ставить право громадян на отримання пільг та субсидій на оплату житлово-комунальних послуг в залежність від того, проживають громадяни в будинку де створене ОСББ, чи в будинку, де його не створено.

Так, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13.11.2013 №860 „Про надання пільг та субсидій для відшкодування витрат на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій мешканцям житлових будинків, у яких створені об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (житлово-будівельні кооперативи)" передбачена можливість відшкодування пільг та субсидій виходячи з розміру внесків, визначених загальними зборами об'єднання співвласників багатоквартирного будинку лише в частині послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

В той же час, механізму чи процедури відшкодування пільг та субсидій на оплату інших послуг мешканцям житлових будинків, у яких створено ОСББ, виходячи з розміру внесків, визначених загальними зборами ОСББ, не передбачено.

Отже, згідно ст.4 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" основна діяльність об'єднання полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння (а не надання) членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Разом з тим, відповідно до статті 31 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" саме виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Таким чином, необхідно розмежовувати поняття „тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" та „внески членів ОСББ", оскільки вони включають в себе різний зміст і не можуть ототожнюватися, вживатися в одному значенні.

Так, згідно ст. 7 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" та ст. 28 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування наділенні повноваженнями щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги (зокрема, і тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій).

При цьому, тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюються для виконавців/виробників послуг відповідно ст.31 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", вимог Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869).

Крім того, тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - це вартість надання таких послуг, розрахована на основі економічно обґрунтованих планованих(нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість (п. 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869).

Відповідно ст. 31 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" до складу економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг включається інвестиційна складова - витрати на відшкодування інвестиційних ресурсів, залучених за інвестиційними програмами, та їх вартість.

Порядок розроблення, погодження і затвердження інвестиційних програм (комплекс заходів для підвищення рівня надійності та забезпечення ефективної роботи/експлуатації конструктивних елементів житлових будинків, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та зливо- каналізації і технічних пристроїв будинків, який містить зобов'язання виконавця/виробника щодо будівництва чи реконструкції або модернізації об'єктів у цій сфері, поліпшення якості послуг), що реалізуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних підприємств, установ та організацій, а також за рахунок кредитів, наданих під державні гарантії, порядок контролю за їх реалізацією, а також граничний рівень вартості інвестицій, які можуть залучатися за інвестиційними програмами, що включаються при розрахунку економічно обґрунтованих витрат, та граничний термін дії інвестиційних програм до моменту повного погашення зобов'язань за ними затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Розмір інвестиційної складової тарифу затверджується органом, уповноваженим здійснювати встановлення цін/тарифів.

При цьому, орган місцевого самоврядування встановлює тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання), тобто із врахуванням інвестиційної складової.

Київська міська державна адміністрація, як місцевий орган виконавчої влади, забезпечує реалізацію повноважень щодо виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади на території міста Києва.

Відповідно до положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого указом Президента України від 31.05.2011 № 633/2011, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної житлової політики та одним із основних завдань якого є порядок формування цін і тарифів на житлово-комунальні послуги для населення, які підлягають регулюванню, зокрема надає пропозиції Кабінету Міністрів України щодо: актів законодавства з питань організації діяльності місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування; розмежування повноважень місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування; адміністративно-територіального устрою; об'єднання територіальних громад; інформує та надає роз'яснення щодо здійснення державної політики у відповідних сферах тощо.

Так, здійснення державної політики - визначення повноважень органів виконавчої влади щодо формування, встановлення та застосування цін (стаття 5 Закону України „Про ціни та ціноутворення").

Вказаним спростовуються доводи позивача про те, що посадові особи Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України не повноважені підписувати листи від 15.08.2011 № 7/14-8961, від 19.03.2012 № 7/10-4357, від 01.10.2010 № 7/10-15750, від 10.09.2012 №№ 7/8-14514, 3214/02-11-05.

Виходячи з наведеного КМДА відповідно вимог діючого законодавства та в межах наданих повноважень прийняв оскаржуване рішення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: