Справа № 825/1793/15-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1793/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

05 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубської О.А.
суддів Парінова А.Б., Беспалова О.О.
при секретарі судового засіданняНечай Ю.О.
за участю:
представника позивачаСоколенка Т.В.
представника відповідачаАнанко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Акура Оіл» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Акура Оіл» звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, в якому просили суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.02.2015 № та № .

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року зазначений адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини та надано не вірну правову оцінку діям відповідача щодо підстав та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

В судове засідання з'явився представник відповідача, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача до суду з'явився, проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «АКУРА ОІЛ» () зареєстровано виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 05.09.2012, взято на податковий облік ДПС від 06.09.2012 за № 11434 та перебуває на податковому обліку ДПІ у м. Чернігові, є платником податку на додану вартість, що підтверджується актом перевірки від 27.01.2015 № 126/15/38341143.

Посадовими особами ДПІ у м. Чернігові була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Акура Оіл» (код за ) з питань достовірності, повноти декларування залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, задекларованого в деклараціях з ПДВ за листопад 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 27.01.2015 № 126/15/38341143, де зазначено встановлені під час перевірки порушення ТОВ «Акура Оіл» вимог податкового законодавства, зокрема, перевіркою встановлено:

у ТОВ «Акура Оіл» на початок перевіряємого періоду наявна кредиторська заборгованість за придбані паливно-мастильні матеріали станом на 31.10.2014 у сумі 78566 691,75 грн.;

наявна розбіжність між податковим кредитом ТОВ «Акура Оіл» та податковими зобов'язаннями ТОВ «Азонтес» за жовтень 2014 року на суму ПДВ 1545990,65 грн. За листопад 2014 року ТОВ «Азонтес» не подано до ДПІ податкову звітність з податку на додану вартість;

ТОВ «Азонтес» не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.10.2014 № 166;

наявна розбіжність між податковим кредитом ТОВ «Акура Оіл» та податковими зобов'язаннями ТОВ «ТАНОВЕР» за листопад 2014 року на суму ПДВ 4039188,06 грн. ТОВ «ТАНОВЕР» не подано податкову декларацію з ПДВ за листопад 2014 року;

ТОВ «ТАНОВЕР» не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 30.11.2014 № 22.

наявна кредиторська заборгованість за придбані паливно-мастильні матеріали за розрахунками з ТОВ «ТАНОВЕР» станом на 31.11.2014 у сумі 35184280,69 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 09.02.2015 року:

№ , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 7751727,00 грн, у т.ч. за основним платежем 5167818,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2583909,00 грн;

№ , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 417361,00 грн.

За результатами адміністративного (досудового) оскарження, податкові повідомлення-рішення - залишено без змін, а скарги - без задоволення.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що вчинені позивачем господарські операції не є сумнівними, та відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються належними доказами, які містяться в матеріалах справи.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з наступних підстав.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пп. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «АКУРА ОІЛ» та ТОВ «Азонтес» було укладено договір поставки нафтопродуктів № НП-337 від 21.10.2014, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору та додаткових угод.

На суму податкових зобов'язань контрагентом ТОВ «Акура Оіл» виписано податкову накладну від 31.10.2011 № 166.

Крім того, суду надано податкові декларації (а. с. 137-151) та квитанції № 2 (а. с. 136).

Також, між ТОВ «АКУРА ОІЛ» та ТОВ «ТАНОВЕР» було укладено договори поставки нафтопродуктів № ТА-0022 від 06.11.2014, № ТА-0038 від 21.11.2014, відповідно до умов яких постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договорів та додаткових угод.

На суму податкових зобов'язань контрагентом ТОВ «Акура Оіл» виписано податкові накладні від 30.11.2014 № 22, від 30.11.2014 № 38.

Факт отримання придбаного у ТОВ «Азонтес» та ТОВ «ТАНОВЕР» товару підтверджується укладеними актами приймання-передачі нафтопродуктів.

Також, суду надано оборотно-сальдові відомості по рахунку 631, 281.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (пп. 201.6 ст. 201 ПК України).

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 ст. 206 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок, як попередня оплата (аванс).

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи первинні документи, судова колегія приходить до висновку, що вони повністю відповідають вимогам, встановлених до первинних документів, які пред'являються п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Крім того, на підтвердження наявності складських приміщень, автозаправних станцій, можливості здійснення господарської діяльності суду надано: договори суборенди/оренди автозаправних станцій (АЗС та АГЗС) від 02.06.2014 № 3955 (а. с. 76-77), від 02.06.2014 № 3958 (а. с. 74-75), від 01.10.2014 № 13-АЗС (а. с. 78-81), від 02.06.2014 № 69 (а. с. 82-84), від 02.06.2014 № 6-АЗС (а. с. 85-87), від 02.06.2014 № 1-АЗС (а. с. 88-90), від 02.06.2014 № 3948 (а. с. 91-92), від 02.06.2014 № 3953 (а. с. 93-94), від 02.06.2014 № 68 (а. с. 95-97), від 02.06.2014 № 32-АЗС (а. с. 98-100). Відповідно до умов даних договорів, ТОВ «Акура Оіл» прийняло в тимчасове платне користування на умовах оренди автозаправні станції разом із устаткуванням (майном).

На підтвердження здійснення перевезень нафтопродуктів ТОВ «Торговий дім «КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС» позивачем надано товарно-транспортні накладні (а. с. 153-167), в яких у графі «Вантажоодержувач» вказано адресу орендованих автозаправних станцій.

Крім того, на підтвердження факту реалізації придбаних нафтопродуктів на орендованих автозаправних станціях позивач надав змінні звіти по АЗС та Х-звіти, та паливні ваучери (а. с. 171-185).

Відповідність придбаних нафтопродуктів державним стандартам підтверджується сертифікати відповідності (а. с. 168-170).

Перевезення придбаних у ТОВ «Азонтес» та ТОВ «ТАНОВЕР» нафтопродуктів відбувалось за рахунок контрагентів позивача відповідно до умов укладених договорів на нафтобази ПАТ «Дніпронафтопродукт», з яким ТОВ «Акура Оіл» уклало договір зберігання № 4131 від 21.07.2014 (а. с. 118-119), а також надано протокол узгодження ціни до даного договору (а. с. 123).

Згідно із умовами цього договору зберігач зобов'язується приймати та зберігати нафтопродукти та інші товарно-матеріальні цінності (товар), які передаються поклажодавцем і повернути їх поклажодавцеві у схоронності за першою його вимогою (п.п. 1.1).

Крім того, твердження податкового органу про те, що відсутність товарно-транспортних накладних (ненадання належним чином завірених ТТН на транспортування товару придбаного у ТОВ «Тановер» та ТОВ «Азонтес» до перевірки) є свідченням того, що господарські відносини фактично не відбувалися, колегія суддів апеляційної інстанції до уваги не приймає та розцінює критично, оскільки товарно-транспортні накладні не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників) під час здійснення транспортування вантажу.

При цьому, товарно-транспортні накладні надано перевізником, а не ТОВ «Азонтес» та ТОВ «ТАНОВЕР», оскільки перехід права власності на ПММ відбувався за місцем його зберігання.

Транспортування нафтопродуктів від зберігача на орендовані автозаправні станції відбувалось за рахунок позивача, що підтверджується укладеним між ТОВ «Акура Оіл» та ТОВ «Торговий дім «КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС» договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № 62 від 01.06.2014 (а. с. 124-126), а також актом здачі-прийомки виконаних робіт № АР-0002207 від 30.11.2014 (а. с. 127), реєстром до акту виконаних робіт (а. с. 128-133).

Відповідно до умов даного договору перевізник зобов'язується доставляти ввірений йому для перевезення вантаж (нафтопродукти, вода для калібрування резервуарів АЗС) до пункту призначення та видавати його особі, яка має право на отримання вантажу, а також здійснювати відкачування й зливання нафтопродуктів, а замовник зобов'язується оплатити послуги перевезення та відкачування і/або зливання в повному обсязі та в порядку, який передбачений цим договором.

Крім того, позивачем було надано докази оплати за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № 62 від 01.06.2014 та за договором зберігання № 4131 від 21.07.2014.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені у бухгалтерському та податковому обліку позивача.

Разом з цим, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем доведено та належними доказами підтверджено наявність господарської мети при укладенні вказаних договорів.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції не може залишити поза увагою посилання податкового органу, як на підставу недійсності правочинів позивача з контрагентами, на наявність кредиторської заборгованості за придбані паливно-мастильних матерів; не надання під час перевірки копій сертифікатів відповідності або свідоцтво про визнання іноземного сертифіката та копії паспортів якості на товар, придбаний у ТОВ «Азонтес» та ТОВ «ТАНОВЕР»; документи що підтверджують транспортування ПММ по ланцюгу від ТОВ «Азонтес» та ТОВ «ТАНОВЕР» - ПАТ «Дніпронафтопродукт» - АЗС ТОВ «Акура Оіл»; акти приймання нафти та/або нафтопродукту за якістю та за кількістю; інформації щодо проведення розрахунків із ТОВ «Азонтес» та ТОВ «ТАНОВЕР», а також на наявність податкової розбіжності, що виникла у зв'язку з неподанням ТОВ «Азонтес» та ТОВ «ТАНОВЕР» за листопад 2014 року податкових декларацій з ПДВ, оскільки ТОВ «Азонтес» та ТОВ «ТАНОВЕР» не були задекларовані податкові зобов'язання за вказані періоди та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних вищезазначені податкові накладні, виписані покупцю ТОВ «Акура Оіл». Крім того, відповідач зазначає, що за даними АІС «Податковий блок» встановлено, що ТОВ «Азонтес» та ТОВ «ТАНОВЕР» відсутні за місцезнаходженням.

З даного приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що контрагенти позивача на момент вчинення правочинів та складання податкових накладних були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку та мали свідоцтва про реєстрацію платників податку на додану вартість, а тому твердження відповідача щодо неможливості здійснення господарських операцій позивачем із ТОВ «Азонтес» та ТОВ «ТАНОВЕР» у зв'язку з незнаходженням його за своїм місцезнаходженням не заслуговують на увагу.

При цьому, згідно укладених договорів поставки між ТОВ «АКУРА ОІЛ» з ТОВ «Азонтес» та ТОВ «ТАНОВЕР», товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів; та /або АЗС покупця (ІНКОТЕРМС - 2010).

Тобто, на момент укладання договорів поставки паливо-мастильні матеріали вже знаходилися в резервуарах нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт», тому інформацією ТОВ «АКУРА ОІЛ» щодо того, яким чином паливо-мастильні матеріали були доставлені контрагентом до резервуарів нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт», ТОВ «АКУРА ОІЛ» не зобов'язане володіти.

Щодо розбіжності між податковим кредитом ТОВ «Акура Оіл» та податковими зобов'язаннями ТОВ «Азонтес» за жовтень 2014 року суд апеляційної інстанції зауважує, що вказаний період не був предметом дослідження даної перевірки, що вбачається з акту перевірки (а. с .11), документи щодо даного періоду не надавались, оскільки не витребовувались відповідачем, жовтень 2014 року був предметом дослідження іншої перевірки і не має відношення до даної справи, оскільки не є предметом розгляду даної справи.

Разом з цим, на переконання колегії суддів, наявність у позивача актів за формами № 5-НП та № 14-НК не є обов'язковою, оскільки з аналізу Розділу 5 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, і відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України № 281/171 від 20.05.2008 вбачається, що вказані акти складаються у разі нестачі нафти або нафтопродуктів і зберігається відповідно до пп. 5.2.12 Інструкції на підприємстві де зберігаються нафтопродукти.

При цьому, Розділ 6 Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України № 271/121 передбачає, що акт за формою № 14-НК складається у разі встановлення невідповідності якості нафти або нафтопродуктів вимогам нормативних документів.

Наявність кредиторської заборгованості за придбані паливно-мастильних матерів на час перевірки спростовуються наданими суду додатковими угодами, що наявні у матеріалах справи, відповідно яких покупець здійснює оплату товару шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника до 31.12.2015.

У відповідності до п.п. 5.1. п.п. 5.2. п. 5. вищезазначених договорів поставки покупець здійснює оплату за товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акту приймання передачі товару або інших документів. Оплата здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку, або на інших умовах, передбачених діючим законодавством України.

У зв'язку з тим, що постачальником товару рахунки щодо сплати за придбані паливо-мастильні матеріали не виставлялись, а також згідно з додатковими угодами, які були укладені між ТОВ «Азонтес», ТОВ «Тановер» та ТОВ «АКУРА ОІЛ» кінцевий термін сплати не настав, у зв'язку з чим останній і не провів розрахунки з постачальником.

У відповідності до п.п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

У зв'язку з тим, що ТОВ «АКУРА ОІЛ» отримало товари раніше ніж сплатило за нього кошти та отримало всі необхідні первинні бухгалтерські документи, то це не може слугувати підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість.

Крім того, чинним законодавством встановлено індивідуальна відповідальність, тобто за порушення законодавства, а саме неподання ТОВ «Азонтес», ТОВ «Тановер» податкових декларацій, позивач не має нести відповідальність за можливі протиправні дії його контрагента.

Водночас, доводи відповідача щодо неможливості здійснення контрагентом позивача фінансово - господарської діяльності у зв'язку з відсутністю у нього необхідних умов для здійснення господарської діяльності щодо купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей та надання послуг чи здійснення робіт в силу відсутності відповідного персоналу, транспортних засобів, приміщень та матеріальних ресурсів колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки чинним цивільним та господарським законодавством дійсність і реальність договорів та правомірність виданих за ними, зокрема, податкових накладних не обумовлені наявністю у постачальника (продавця) матеріальних та трудових ресурсів для здійснення такої діяльності.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить із презумпції добросовісності платників податків та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презумується, що дії платника податків, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, які містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірними.

Подання платником податків до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо контролюючий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, які містяться у таких документах.

Доводи контролюючого органу про отримання платником податків необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватися на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника податків, зокрема, на формування податкового кредиту.

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо формування відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких податкових накладних, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено факт здійснення господарських операцій належними первинними документами, дослідженими апеляційної інстанцій, копії яких наявні в матеріалах справи та які відповідають як за змістом, так і за своєю формою вимогам чинного законодавства, тому, бюджетне відшкодування можливе за наявності належних документів, що підтверджують правомірність формування сум податкового кредиту платника податку.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі, які фактично продубльовані з заперечень на позовну заяву та акту перевірки, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Акура Оіл» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 5 серпня 2015 року

.

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.