Справа № 2-а-4900/11
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2011-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4900/11
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2011 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Муругова В.В., при секретарі Змієвській О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ММУ УДАІ УМВС України в Миколаївській області прапорщика міліції ОСОБА_2 та Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови інспектора ДПС роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області прапорщика міліції ОСОБА_2 по накладенню на нього адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Посилаючись на неправомірність дій працівника ДПС щодо доведення доказами наявності в його діях складу адміністративного правопорушення та щодо дослідження усіх істотних обставин справи, позивач просив скасувати постанову серії ВЕ1 № 010285 від 30.11.2011 року. Позивач при цьому заперечив вчинення з його боку правопорушення 30.11.2011 року та вказав на незаконність складення інспектором постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки інспектор не долучив до постанови доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення та не дослідив всіх суттєвих обставин справи, а позивач вказав, що не порушував ПДР.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач інспектор Якимовський В.А. до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про день. час та місце розгляду повідомлений вчасно та належним чином (за місцем роботи УДАІ УМВС України в Миколаївській області). Від відповідача не надійшло заперечень на позов.

Відповідач - УДАІ УМВС України в Миколаївській області не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в термін, достатній для явки до суду.

З огляду на те, що відповідачі субєкти владних повноважень, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи - суд ухвалив про розгляд справи на підставі наявних в ній доказів за відсутності відповідачів.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи (протокол про адміністративне правопорушення серії ВЕ1 № 212789 від 30.11.2011 року; постанову серії ВЕ1 №010285 по справі про адміністративне правопорушення від 30.11.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП), суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

В судовому засіданні встановлено, що 30 листопада 2011 року позивач був зупинений відповідачем інспектором ДПС, який відносно позивача склав протокол про адміністративне правопорушення, за порушення позивачем ПДР. Після цього інспектор виніс відносно нього постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП. В тексті постанови інспектор вказав, що 30.11.2011 року об 11.35 год. в м. Миколаєві ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ЗАЗ-1103 н.з. ВЕ6564АЕ, по пр-ту Героїв Сталінграду «Метро»не зупинився перед краєм проїзної частини та виїхав на перехрестя при ввімкненому забороняючому сигналі світлофора «жовтий».

У звязку з вказаним інспектор призначив позивачу адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальних межах, передбачених санкцією вказаної норми, - в розмірі 425 грн.

Пояснення ОСОБА_1, надані ним при розгляді справи в суді в тому, що він здійснив проїзд перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора, який дозволяє рух, - оцінені судом критично та розцінюються як намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно позивача, йому під підпис було розяснено його права за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, серед яких можливість заявлення клопотань, право участі в дослідженні доказів, наданні власних доказів та наданні пояснень по суті інкримінованого порушення.

При цьому, за загально-правовим принципом особа має добросовісно користуватись своїми правами, в тому числі і правом заявлення клопотань, надання доказів та інш.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі і у межах повноважень, обґрунтовано (з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення), добросовісно, своєчасно та інш.

Тобто, в такому випадку адміністративні суди при розгляді подібної категорії позовів, по-перше, перевіряють дотримання субєктом владних повноважень вказаних вище принципів та вимог, і тільки при виявленні порушень переглядають справу по суті, досліджуючи нові докази та інше.

Як слідує з тексту протоколу про адміністративне правопорушення позивач під підпис був ознайомлений про те, що розгляд справи буде проведено на місці зупинки та сам позивач у судовому засіданні підтвердив, що інспектор надав йому протокол для власноручного занесення до нього своїх письмових пояснень.

Проте, ОСОБА_1, достовірно знаючи, що справа розглядатиметься одразу на місці зупинки вніс запис про визнання своєї вини в інкримінованому порушенні, оскільки вчинив порушення по необережності, тим самим не зобовязуючи інспектора ДАІ перевіряти вже здобуті ним докази по справі чи досліджувати нові та додаткові обставини.

Посилання позивача на те, що він вніс до протоколу про адміністративне правопорушення запис про визнання своєї вини оскільки відповідач інспектор ДАІ погрожував вилучити у позивача посвідчення водія, визнані судом необґрунтованими, оскільки ст. 265-1 КУпАП передбачає можливість тимчасового вилучення посвідчення водія, лише за порушення, санкція яких передбачає позбавлення права керування, при цьому, санкція ст. 122 ч.2 КУпАП, за вчинення якої відносно позивача і складався протокол про адміністративне правопорушення, позбавлення прав не передбачає, крім того, таке повідомлення позивача про погрози інспектора вилучити у нього посвідчення водія нічим не підтвердженні, тому у позивача не було підстав для самооговору в протоколі про адміністративне правопорушення.

Тому суд приходить до висновку про відповідність описаної в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності дорожньої ситуації дійсним обставинам справи та визнання ОСОБА_1 своєї вини при складенні протоколу про адміністративне правопорушення при відсутності підстав для самооговору додатково підтверджує дійсність цих обставин.

У звязку з цим, при розгляді справи в суді не встановлено підстав для задоволення позову, оскільки судом встановлено, що інспектором ДАІ при винесенні постанови було дотримано передбачених у ч.3 ст. 2 КАС України принципів та досліджено достатньо доказів на спростування неаргументованих заперечень особи, відносно якої розглядалась справа про адміністративне правопорушення, тому постанова про притягнення позивача є законною та обґрунтованою, а дії інспектора ДПС по притягненню позивача до адміністративної відповідальності - правомірними.

Вказане є підставою для залишення постанови без змін, а позову без задоволення.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 70-73, 86, 158-161, 163, 167 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора ДПС ММУ УДАІ УМВС України в Миколаївській області прапорщика міліції ОСОБА_2 та Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови серії ВЕ1 №010285 від 30.11.2011 року про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВЕ1 №010285 від 30.11.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП залишити без змін.

Відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАС України постанова місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: