Справа № 2а-1670/8702/11
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2011-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/8702/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Соколенка Ф.Ф.,

при секретарі Яремин Н.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Муравйова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення Комісії облвійськкомату та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Зіньківського районного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення стутусу учасника бойових дій відповідно до пункту 11 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ухвалою Зіньківського районного суду від 03 жовтня 2011 року відкрито провадження у даній справі.

На підставі частини 2 статті 18, статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України Зіньківським районним судом прийнято рішення про передачу справи за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

27 жовтня 2011 року ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

29 листопада 2011 року в судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, а саме просив суд визнати протиправним і скасувати рішення Комісії облвійськкомату по визначенню учасників бойових дій (учасників війни) по ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову у встановленні йому статусу учасника бойових дій від 26.04.2011 та зобов`язати Комісію облвійськкомату по визначенню учасників бойових дій (учасників війни) по ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинити дії щодо визнання його учасником бойових дій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пунктом 11 частини 1 статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту від 22.10.1993 року закріплено, що учасниками бойових дій визнаються особи, які були залучені командуванням військових частин, державними і громадськими організаціями до розмінування полів і об`єктів народного господарства, та особи, які на мінних тральщиках брали участь у траленні бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час.

Посилаючись на вказану норму Закону, позивач вважає, що відповідач дійшов до неправомірного висновку про неможливість визнання його учасником бойових дій, оскільки в період з 06.08.1983 по 24.02.1990 він проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді начальника 3-го відділення та неодноразово наказами Зіньківського районного військового комісаріату був назначений відповідальним за знешкодження вибухо-небезпечних предметів (далі-ВНП) на території Зіньківського району, що зобов`язувало його до безпосередньої участі у діях по знешкодженню ВНП.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив мотивуючи це тим, що рішення Комісії облвійськкьмату є правомірним, оскільки ОСОБА_1 до складу груп розмінування наказами військового комісара не призначався, безпосередню участь у роботі груп розмінування не брав. Згідно наказу Головнокомандуючого Сухопутними військами від 09.07.1974 року, Директиви начальника Головного штабу Збройних Сил України від 30.12.1992 року представники військових комісаріатів в групи розмінування не залучались. Аргументуючи вищевикладеним, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши позивача та представника відповідача дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючих висновків.

Судом встановлено, що в період з 06 серпня 1983 року по 24 лютого 1990 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Зіньківському райвійськкоматі на посаді начальника 3-го відділення. В даний час є пенсіонером Міністерства Оборони України.

25.01.2011 року ОСОБА_1 звернувся до Військового комісаріату ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою про визнання його учасником бойових дій .

27.01.2011 Військовий комісаріат ІНФОРМАЦІЯ_4 направив документи по ОСОБА_1 до Полтавського обласного військового комісаріату для розгляду і прийняття рішення відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війти, гарантії їх соціального захисту».

За результатами розгляду вказаної заяви, Комісією облвійськкомату по визначенню учасників бойових дій (учасників війни) по ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято рішення, оформлене протоколом № 7329 від 24.02.2011, відповідно до якого документи по цій заяві направлені на доопрацювання згідно пункту 8 Положення.

04.04.2011 ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно направив документи по ОСОБА_1 до Полтавського обласного військового комісаріату для розгляду і прийняття рішення відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війти, гарантії їх соціального захисту ».

При повторному розгляді вказаної заяви, Комісією облвійськкомату по визначенню учасників бойових дій (учасників війни) по ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято рішення, оформлене протоколом № 7338 від 26.04.2011, яким позивачу відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 11 статті 6 Закону.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистувід 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі Закон) визначено правовий статус учасника бойових дій.

Відповідно до пункту 11 статті 6 Закону учасниками бойових дій є особи, які були залучені командуванням військових частин, державними і громадськими організаціями до розмінування полів і об`єктів народного господарства, та особи, які на мінних тральщиках брали участь у траленні бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час.

Порядок визнання осіб учасниками бойових дій у Збройних Силах України визначається Положенням про комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 08.04.2009 № 158(в редакції діючій на момент виникнення правовідносин;надалі-Положення).

Відповідно до пунктів 6, 8, 9 Положення на Комісії військового комісаріату Автономної Республіки Крим, обласних та Київського міського військових комісаріатів покладається вирішення питань про визначення учасників бойових дій відповідно до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з числа осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на обліку у військових комісаріатах. Комісії приймають рішення щодо визнання громадян учасниками бойових дій військовослужбовців, які брали участь у розмінуванні або траленні бойових мін на підставі документів:

- витягу з наказу командира військової частини про призначення до групи розмінування (тралення бойових мін);

- витягу з наказу командира військової частини про виїзд у складі групи на розмінування (тралення бойових мін);

- акта на виконання робіт із розчистки місцевості (територіальних і нейтральних вод) від вибухонебезпечних речовин (бойових мін).

За відсутності через незалежні від заявника причини необхідних документів, які підтверджують його право на отримання статусу учасника бойових дій, дозволяється брати до уваги показання свідків (не менше двох), які в період, що потребує підтвердження, проходили військову службу чи працювали разом із заявником та яких визнано учасниками бойових дій.

Виходячи з вище зазначених нормативно правових актів суд вважає, що для надання правового статусу учасника бойових дій особі, які брали участь у розмінуванні, якщо такі дії дійсно мали місце, необхідна бути доведена сукупність таких юридичних фактів:пред`явлення витягу з наказу командира військової частини про призначення до групи розмінування (тралення бойових мін); витягу з наказу командира військової частини про виїзд у складі групи на розмінування (тралення бойових мін); акта на виконання робіт із розчистки місцевості (територіальних і нейтральних вод) від вибухонебезпечних речовин (бойових мін). За відсутності через незалежні від заявника причини вищезазначених документів, які підтверджують його право на отримання статусу учасника бойових дій, дозволяється забезпечити показання свідків (не менше двох), які в період, що потребує підтвердження, проходили військову службу чи працювали разом із заявником та яких визнано учасниками бойових дій.

Позивачем не надано Комісії облвійськкомату у даному випадку обов`язкових для визнання учасником бойових дій документів. Натомість позивачем надано до суду акти № 45, 55, 59 (а.с.10-12)зі змісту яких вбачається, що під час виявлення (виїмки), знешкодження ВНП він був присутній в якості представника воєнкомата, але до складу членів команди не входив. А також надано витяги з наказів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.03.1987 № 21, військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 04.01.1988, ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.12.1988 № 88, з яких слідує, що начальника 3-го відділення ОСОБА_1 призначено відповідальним за знешкодження ВНП на території району, облік та звітність, але жодних даних про призначення позивача до групи розмінування чи про виїзд позивача у складі цієї групи на розмінування вони не містять.(а.с. 7-9)

Таким чином, рішення Комісії облвійськкомату є правомірним, оскільки ОСОБА_1 не надано документів на підставі яких можна прийняти рішення про надання статусу участника бойових дій.

Позивачем разом із позовною заявою було надано письмові поясненя свідків: учасників бойових дій майора у відставці ОСОБА_2 та полковника у відставці ОСОБА_3 , які разом із ОСОБА_1 проходили службу в Зіньківському райвійськкоматі.

З пункту 9 Положення слідує, що дані пояснення дозволяється брати до уваги Комісії облвійськкомату при вирішенні питання про визначення учасників бойових дій, за умови відсутності через незалежні від заявника причини вищезазначених документів, які підтверджують його право на отримання статусу учасника бойових дій. З протоколів засідань (а.с.60,62) вбачається, що Комісія вказаних свідків не опитувала, оскільки відсутність документів передбачених пунктом 8 Положення сумнівів у Комісії в прийнятті рішення про відмову ОСОБА_1 не викликали. Тому суд дійшов висновку, що ці пояснення не можуть слугувати доказами у даній справі.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено відсутність підстав для надання позивачеві статусу учасника бойових дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення Комісії облвійськкомату та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 12 грудня 2011 року.

Суддя Ф.Ф. Соколенко