Справа № 821/868/15-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/868/15-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.

суддів Запорожана Д.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмово провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Фідіс» до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.03.2015 року №№ 000672200, 000682200,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Фідіс» (далі - позивач, або ПП «Фідіс») звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, або ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області), в якому позивач просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.03.2015 року №№ 000672200, 000682200.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року вказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, наголошуючи, зокрема, на правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень.

В судове засідання представник позивача не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення повісток про виклик до суду (а.с.135, 138-141), причини неприбуття суду не відомі.

Представник відповідача у судове засідання, також, не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення повісток про виклик до суду (а.с.136, 141), причини неприбуття суду не відомі.

Згідно вимог ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Крім того, відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а також враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, - дійшла висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.12.2014 року відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Фідіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за 2013 рік та з податку на додану вартість за лютий 2013 року по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ПП «Полтава-Проект-Монтаж», за результатами якої складено акт від 19.12.2014 року № 459/21-03-22-06/36580708.

У висновку акту перевірки зазначено, що встановлено порушення з боку позивача: п. 185.1 ст. 185, п.п. 198.1, 198.2, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту, що призвело до заниження суми податку на додану вартість у лютому 2013 року на суму ПДВ 666,67 грн.; пп. 138.8.1 п. 138.1 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п.п. 144.1, 144.3 ст. 144, п. 146.5 ст. 146 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013 рік у сумі 633 грн.

Висновки відповідача про порушення ПП «Фідіс» податкового законодавства ґрунтуються на змісті акту ДПІ у м. Полтава ГУ Міндоходів у Полтавській області від 10.04.2013 року № 437/22.5-10/35295110 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Полтава-Проект-Монтаж» з питань правомірності проведення господарських відносин із платниками податків за період лютий 2010 року - лютий 2013 року» та листа ГУ ДФС у Херсонській області від 04.11.2014 року № 201/7/21-22-22-07-17, в якому зазначено перелік СГД Херсонської області, які формували схемний податковий кредит від ризикових підприємств, в яких керівником та засновником значиться громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3. Даний громадянин під час опитування заперечував своє відношення до фінансово-господарської діяльності підприємств. ДПІ у м. Херсоні зазначає, що оскільки зустрічною звіркою неможливо підтвердити реальність проведених господарських операцій, тому неможливо підтвердити і реальність операцій між позивачем та ПП «Полтава-Проект-Монтаж», а валові витрати та податковий кредит не мають реального товарного характеру.

Також, відповідач вказує на те, що акт виконаних робіт складено з порушенням вимог законодавства, так як не містить повної інформації щодо виконання робіт (послуг): не вказано місце виконання робіт, посади та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність оформлення та інші дані, які б давали можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснені господарської операції.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області винесено податкові повідомлення-рішення від 04.03.3015 року: № 000672200, яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 833,67 грн., з яких за основним платежем - 666,67 грн., за штрафними санкціями - 167 грн.; № 000682200, яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на прибуток на 791 грн., з яких за основним платежем - 633 грн., за штрафними санкціями - 158 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ПП «Фідіс» звернулось до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що первинними документами спростовуються виявлені під час перевірки позивача порушення, а тому прийнятті на підставі таких висновків перевірки рішення із визначенням відповідних зобовязань та штрафних санкцій є неправомірними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, видами діяльності ПП «Фідіс» є вантажний автомобільний транспорт (49.41), інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (52.29), надання інших індивідуальних послуг (96.09).

З метою здійснення господарської діяльності, позивач 12.06.2012 року уклав Договір на надання транспортних послуг № ДГ-10 з ТОВ «Сканрок», відповідно до п. 1.1 якого цей договір визначає взаємовідносини між Перевізником (ПП «Фідіс»), які виникають при організації і здійсненні за заявками Замовника (ТОВ «Сканрок») міжміських перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Пунктами 2.2, 2.3 зазначеного Договору визначено, що Перевізник зобов'язаний забезпечувати подачу справних транспортних засобів під завантаження у строк, вказаний у заявці Замовника, своєчасно інформувати Замовника про транспортні засоби, які надаються для перевезення вантажів (тип і марка автомобіля, номерні знаки автомобіля і причепа, П.І.П. водія).

В подальшому, для належного виконання вищевказаних договірних зобов'язань, позивач 13.02.2013 року уклав з ПП «Полтава-Проект-Монтаж» Договір про надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування № ФІ-0000009, згідно якого Експедитор (ПП «Фідіс») доручає, а Перевізник (ПП «Полтава-Проект-Монтаж») приймає на себе зобов'язання щодо забезпечення доставки вантажів автомобільним транспортом по території України згідно заявок Експедитора (п. 1.1).

На виконання умов цього Договору ПП «Полтава-Проект-Монтаж» надало позивачу у лютому 2013 року транспортні послуги з перевезення вантажу по маршруту Київ-Дніпропетровськ на загальну суму 4000 грн., з яких ПДВ - 666,67 грн., що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.02.2013 року № ОУ-210.

Оплату отриманих послуг здійснено у безготівковій формі у повному обсязі згідно платіжного доручення від 14.03.2013 року № 955 на підставі рахунку-фактури від 14.02.2013 року № 210.

Матеріали справи, також, містять копії належним чином завіреної податкової накладної, отриманої позивачем від постачальника послуг - ПП «Полтава-Проект-Монтаж», яка, в тому числі, підтверджує факт здійснення вищевказаної господарської операції та дає ПП «Фідіс» право на включення податку на додану вартість до складу ціни товару та є необхідною умовою для формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

На підтвердження використання отриманих транспортних послуг у власній господарській діяльності позивачем до суду надано рахунок - фактуру від 14.02.2013 року № СФ-000001013, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.02.2013 року, податкову накладну від 14.02.2013 року № 78, товарно-транспортну накладну від 14.02.2013 року, з яких слідує повне виконання позивачем своїх зобов'язань стосовно перевезення вантажу для ТОВ «Сканрок» згідно договору від 12.06.2012 року № ДГ-10, яке здійснено ПП «Полтава-Проект-Монтаж».

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем під час розгляду справи підтверджено належними доказами фактичність отримання послуг від контрагента-постачальника - ПП «Полтава-Проект-Монтаж», а також їх подальше використання у власній господарській діяльності.

Доводи апелента викладені в поданій апеляційній скарзі та які покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень рішень про те, що в даних позивачем первинних документах, складених за результатами виконання зазначеного Договору, відсутня вказівка на місце надання послуг та посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та інші дані, які б давали можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснені господарської операції, спростовуються наданим позивачем, як під час проведення оскаржуваної перевірки, так і до суду, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.02.2013 року № ОУ-210, який містить підписи керівників підприємств, які скріплені печатками з відображенням ідентифікаційних кодів ЄДРПОУ ПП «Фідіс» та ПП «Полтава-Проект-Монтаж», у ньому вказано які саме послуги надано (транспортні послуги), маршрут слідування (Київ-Дніпропетровськ), автомобіль, який здійснював перевезення (МАН АЕ7479ВХ/АЕ3863ХО), підстава надання послуги (дог. заявки ФІ-00644).

Тобто, зі змісту зазначеного акту, складеного за результатами виконання вказаного Договору, можливо ідентифікувати контрагентів, зміст та обсяг проведених господарських операцій.

Вказана у зазначеному акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) інформація щодо маршруту слідування та реквізитів автомобіля-перевізника відповідає даним зазначеним у товарно-транспортній накладній від 14.02.2013 року.

Що стосується посилань апелянта, як на підставу для висновків про порушення позивачем вимог ПК України при формуванні валових витрат та податкового кредиту по господарським операціям з ПП «Полтава-Проект-Монтаж», на акт ДПІ у м. Полтава ГУ Міндоходів у Полтавській області від 10.04.2013 року № 437/22.5-10/3529510 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Полтава-Проект-Монтаж» з питань правомірності проведення господарських операцій із платниками податків за період з лютого 2010 року по лютий 2013 року», колегія суддів зазначає, що з вказаного акту вбачається, що відносини між позивачем та ПП «Полтава-Проект-Монтаж» під час проведення вказаної зустрічної звірки не досліджувались. Вказаний акт про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Полтава-Проект-Монтаж» не містить висновків по операціям з ПП «Фідіс».

В свою чергу, колегія суддів наголошує, що Податковий кодекс України не ставить право на податковий кредит в залежність від обов'язкового підтвердження декларування відповідної суми податкових зобов'язань контрагентом. Податок на додану вартість є непрямим податком і сплачується при придбанні товару (послуги) не безпосередньо до бюджету, а постачальнику товарів (послуг). І лише у такого постачальника товарів (послуг), який у складі вартості проданого товару (послуги) отримав податок на додану вартість, виникають зобов'язання стосовно сплати податку до бюджету. При цьому, покупець товарів (послуг) не може нести відповідальність за постачальника. Відповідно, несплата податку на додану вартість постачальником сама по собі не є підставою для зменшення податкового кредиту зазначеного податку товариству, яке віднесло до податкового кредиту суму податку на додану вартість, сплачену в ціні товару.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Можливі ж порушення податкового законодавства з боку контрагента позивача при здійсненні господарських операцій в ланцюзі постачання з третіми особами для зниження об'єкту оподаткування, доказів чого податковим органом до суду надано не було, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про відсутність фактичного здійснення ПП «Полтава-Проект-Монтаж» господарських операцій для ПП «Фідіс» та відсутність у позивача, як покупця послуг, права на валові витрати та податковий кредит, а тому не можуть бути підставою для позбавлення позивача права формувати валові витрати та податковий кредит по господарських операціях з цим контрагентом.

Також, для того, щоб стверджувати про відсутність поставок в ланцюгу, податковий орган в першу чергу повинен був встановити тотожність товару, який переміщувався за цим ланцюгом, але акт перевірки таких даних не містить. Більш того, податковим органом не враховано, що ПП «Полтава-Проект-Монтаж» надавались позивачу транспортні послуги, а не поставлявся товар.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що діючим законодавством, не передбачено і не визначено обов'язку підприємства встановлювати ланцюг суб'єктів підприємницької діяльності, з якими контрагенти такого підприємства мали договірні відносини, а також підприємству не надано право вимагати від його контрагентів такої інформації.

Це відповідає практиці Верховного Суду України у подібних правовідносинах. Так, у постанові від 11.12.2007 року по справі № 21-1376во06 Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Така позиція, також, узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Також, колегія суддів зазначає, що у разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями та їх постачальниками, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, позивач та його контрагент на момент укладання та виконання спірного Договору були зареєстровані в ЄДР, знаходились на податкову обліку в ДПІ, мали свідоцтво платника податку на додану вартість, що не заперечується відповідачем, а також відображено в акті оскаржуваної перевірки.

Окрім викладеного, як встановлено судом апеляційної інстанції, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2013 року, визнано неправомірними дії Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області Державної податкової служби щодо формування в акті № 437/22.5-10/35295110 від 10.04.2013 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Полтава-Проект-Монтаж» (податковий номер 35295110) з питань правомірності проведених господарських відносин із платниками податків за період: за лютий 2010 року - лютий 2013 року» висновків: «Проведеною звіркою ПП «Полтава-Проект-Монтаж» неможливо підтвердити реальність проведених господарських відносин із платниками податків за лютий 2010 року - лютий 2013 року. Проведеною звіркою ПП «Полтава-Проект-Монтаж» документально не підтверджено господарські відносини із покупцями та постачальниками за лютий 2010 року - лютий 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта, як на підставу для визначення позивачу податкових зобовязань з податку на прибуток та додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій з цих податків, оскаржуваними податковими повідомленнями рішеннями, на висновки акту ДПІ у м. Полтава ГУ Міндоходів у Полтавській області від 10.04.2013 року № 437/22.5-10/3529510 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Полтава-Проект-Монтаж» з питань правомірності проведення господарських операцій із платниками податків за період з лютого 2010 року по лютий 2013 року».

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності посилань відповідача на лист ГУ ДФС у Херсонській області від 04.11.2014 року № 201/7/21-22-22-15, яким встановлено формування схемного податкового кредиту від ризикових підприємств, де керівником та засновником значиться громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3, який під час опитування заперечував реєстрацію підприємств, оскільки ОСОБА_3 зареєстровано керівником ПП «Полтава-Проект-Монтаж» 28.03.2013 року, тобто, після здійснення господарських операцій між позивачем та ПП «Полтава-Проект-Монтаж», що мали місце у лютому 2013 року, і керівником якого на той час був ОСОБА_4 Саме з ОСОБА_4 укладався договір про надання послуг з транспортно-експедиційного обслуговування від 13.02.2013 року № ФІ-0000009, саме ОСОБА_4 виписувалися рахунок-фактура від 14.02.2013 року № 210, податкова накладна від 14.02.2013 року № 210 та підписувався акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 14.02.2013 року № ОУ-210. Тому зміна після отримання послуг одного керівника підприємства (ОСОБА_4О.) на іншого (ОСОБА_3), який, на думку відповідача, здійснював фіктивне підприємництво, жодним чином не впливає на правомірність формування ПП «Фідіс» податкового кредиту та витрат за наслідками здійснення господарської операції за участю попереднього керівника (ОСОБА_4О.).

З огляду на вищевикладене, оскільки висновок податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства ґрунтується лише на висновках акту про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, а так само під час апеляційного розгляду справи, відповідачем не надано доказів, які б спростовували або ставили під сумнів надані представником позивача первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. В апеляційній скарзі апелянт посилається лише на ті висновки, які викладено в акті перевірки, що став підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Натомість, вказаним висновкам, як зазначено вище, судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Фідіс» до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.03.2015 року №№ 000672200, 000682200 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: Л.П. Шеметенко