Справа № 820/6073/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"05" серпня 2015 р. № 820/6073/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі Головуючого судді Спірідонов М.О.

розглянувши в письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Комунального закладу "Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7" Харківської обласної ради
про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Визнати протиправними дії Комунального закладу «Харківський спеціальний навчально- виховний комплекс №7" Харківської обласної ради щодо відмови, обґрунтованої листом № 453 від 26.05.2015 року, надати на інформаційний запит ОСОБА_1 від 20.05.2015 року № 1209 копій документів про розпорядження, витрачання бюджетних коштів.

2. Зобов'язати Комунальний заклад «Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7" надати ОСОБА_1 копії договорів, що укладені Відповідачем без застосування процедур державних закупівель ("прямі" договори), для постачання протягом, в тому числі, квітня-грудня 2015 року за кошти бюджету продуктів харчування:

- молоко та вершки, рідинні, оброблені (код 10.51.1 за ДКПП 016-2010),

- масло вершкове та молочні пасти ( код 10.51.3 за ДКПП 016-2010),

- сир сичужний та кисломолочний сир ( код 10.51.4 за ДКПП 016-2010),

- продукти молочні, інші (код 10.51.5 за ДКПП 016-2010),

- консерви та готові страви з м'яса, м'ясних субпродуктів чи крові (код 10.13.1 за ДКПП 016-2010),

- плоди й горіхи, оброблені та законсервовані (повидло, сухофрукти) (код 10.39.2 за ДКПП 016-2010).

3 Судові витрати покласти на Відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до Комунального закладу «Харківський спеціальний навчально - виховний комплекс №7" Харківської обласної ради із інформаційним запитам № 1209 від 20.05.2015 року про надання публічної інформації.

В інформаційному запиті позивач просив надати публічну інформацію у вигляді копій договорів на підставі яких Комунальний заклад «Харківський спеціальний навчально - виховний комплекс №7" Харківської обласної ради закуповує за бюджетні кошти продукти харчування у квітні-грудні 2015 року за кодами Державного класифікатора продукції та послуг 016-2010: 10.51.1 (молоко та вершки, рідинні, оброблені); 10.51.3 (масло вершкове та молочні пасти); 10.51.4 (сир сичужний та сир кисломолочний); 10.51.5 (продукти молочні, інші); 10.13.1 (консерви та готові страви з м'яса, м'ясних субпродуктів чи крові); 10.39.2 (повидло та сухофрукти).

Листом № 435 від 26.05.2015 р. Комунальний заклад «Харківський спеціальний навчально - виховний комплекс №7" Харківської обласної ради у задоволенні вище вказаного інформаційного запиту відмовив, посилаючись на те, що запитувана Позивачем інформація не є публічною, а також на те, що Інформацію, яку запитував Позивач у вигляді копії договорів, є інформацією з обмеженим доступом, тобто конфіденційна.

Позивач вважає, що дії Відповідача, які виразились у відмові надання відповіді на інформаційні запити про надання публічної інформації є противоправними, та такими, що порушують законне право Позивача на доступ до відкритої інформації.

В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розгляд справи провести за його відсутності в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду клопотання в якому проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд розгляд справи провести в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до звернувся до Комунального закладу «Харківський спеціальний навчально - виховний комплекс №7" Харківської обласної ради із інформаційним запитам № 1209 від 20.05.2015 року про надання публічної інформації.

В інформаційному запиті позивач просив надати публічну інформацію у вигляді копій договорів на підставі яких Комунальний заклад «Харківський спеціальний навчально - виховний комплекс №7" Харківської обласної ради закуповує за бюджетні кошти продукти харчування у квітні-грудні 2015 року за кодами Державного класифікатора продукції та послуг 016-2010: 10.51.1 (молоко та вершки, рідинні, оброблені); 10.51.3 (масло вершкове та молочні пасти); 10.51.4 (сир сичужний та сир кисломолочний); 10.51.5 (продукти молочні, інші); 10.13.1 (консерви та готові страви з м'яса, м'ясних субпродуктів чи крові); 10.39.2 (повидло та сухофрукти).

Листом № 435 від 26.05.2015 р. Комунальний заклад «Харківський спеціальний навчально - виховний комплекс №7" Харківської обласної ради у задоволенні вище вказаного інформаційного запиту відмовив, посилаючись на те, що Відповідач не є суб'єктом владних повноважень, тобто не повинен надавати публічну інформацію, а також на те, що Інформацію, яку запитував Позивач у вигляді копії договорів, є інформацією з обмеженим доступом, тобто конфіденційна.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовано спірні правовідносини суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Суд зазначає, що порядок здійснення та забезпечення права на доступ до інформації, що знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації" № 2939-VІ від 13.01.2011 року.

Так, згідно ст. 1 зазначеного вище Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 5 статті 6 Законом України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Статтею 19 Закону під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Статтею 12 зазначеного Закону визначено, що суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є, зокрема, запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень, розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації визнаються юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; - особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами (ч.3 статті 13 вказаного Закону).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації", право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Отже, законом можуть бути встановлені певні виключення при покладенні на розпорядників інформації обовязків по наданню та оприлюдненню інформації.

Виходячи з викладеного суд зазначає, що відповідач хоча і не є державним органом але він фінансується з Державного бюджету України.

Саме тому відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, здійснює владні управлінські функції (обов'язки) по отриманню бюджетних асигнувань, взяттю бюджетних зобов'язань та здійсненню витрат бюджету.

Бюджетне зобов'язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому (п.7 ч.1 ст.2 БК України).

Таким чином, укладання відповідачем угод на постачання продуктів харчування та продовольчої сировини є фактом взяття бюджетного зобов'язання, оскільки зазначені угоди укладаються в межах бюджетних асигнувань і оплата за які здійснюється з державного бюджету протягом бюджетного періоду.

Враховуючи викладене вище суд дійшов до висновку, що відповідач у взаємовідносинах із третіми особами щодо постачання продуктів харчування та продовольчої сировини виступав в якості розпорядника бюджетних коштів, а тому відповідно положень ч.5 ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до такої інформації не може бути обмежено.

Положеннями ч.4 ст.21 Закону України "Про інформацію" передбачено, що до інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості: 1) про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту; 2) про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей; 3) про стан здоров'я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення; 4) про факти порушення прав і свобод людини і громадянина; 5) про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб; 6) інші відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Враховуючи, що положення Закону України "Про доступ до публічної інформації" регулюються специфічний вид інформаційних відносин, а саме відносини щодо отримання і створення публічної інформації, то суд вважає, що такі норми є спеціальними нормами і підпадають під виключення п.6 ч.4 ст.21 Закону України "Про інформацію", як відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законодавства України.

Щодо позовних вимог, а саме: стосовно вимоги позивача надати завірені належним чином копії договорів на закупівлю продуктів харчування та специфікацій за квітень - грудень 2015 року з додатками до них то в цій частині позов також не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Запитувані позивачем копії документів відповідача стосуються його господарської діяльності, а не інформації щодо використання бюджетних коштів відповідачем.

У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 3 та 4 ст. 263 ГК України визначено, що господарсько-торговельна діяльність може здійснюватися суб'єктами господарювання в таких формах: матеріально-технічне постачання і збут; енергопостачання; заготівля; оптова торгівля; роздрібна торгівля і громадське харчування; продаж і передача в оренду засобів виробництва; комерційне посередництво у здійсненні торговельної діяльності та інша допоміжна діяльність по забезпеченню реалізації товарів (послуг) у сфері обігу. Господарсько-торговельна діяльність опосередковується господарськими договорами поставки, контрактації сільськогосподарської продукції, енергопостачання, купівлі-продажу, оренди, міни (бартеру), лізингу та іншими договорами.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Сторонами договору поставки можуть бути суб'єкти господарювання, зазначені у пунктах 1, 2 частини другої статті 55 цього Кодексу. Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частинами 1 та 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У ст. 655 ЦК України вказано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що законодавство встановлює чітке розуміння терміну договір, як підставу для можливості здійснення господарської діяльності, та не відноситься до інформації щодо використання бюджетних коштів.

Таким чином, суд аналізуючи наведене вище встановив, що надання угод та специфікацій до них відповідачем, в якості публічної інформації, позивачу, не передбачено законом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, в частині вимоги позивача надати завірені належним чином копії договорів на закупівлю продуктів харчування за квітень - грудень 2015 року з додатками до них, суд виходить з того, що відповідач при відмові в наданні договорів, які були укладені з квітня по грудень 2015 року діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 71 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, суд вважає позовні вимоги в частині надання завірених належним чином копії договорів на закупівлю продуктів харчування за квітень - грудень 2015 року з додатками до них необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Положеннями ч.1 ст.11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Комунального закладу "Харківський спеціальний навчально-виховний комплекс №7" Харківської обласної ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Спірідонов М.О.