Справа № 2-а-4694/11
Суддя: Кириленко Т. В.
Дата ухвалення: 2011-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/1709/11
ун. № 2-а-4694/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2011 року

Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, третя особа: Прокуратура м. Києва про перерахунок та виплату грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить зобовязати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат зробити перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня та привести її у відповідність зі ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», посилаючись на те, що рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008р. визнано такими, що не відповідають Конституції України /є неконституційними/ положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема щодо виплати разової грошової допомоги у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом України про Державний бюджет України, а тому виплата йому даної допомоги у розмірах, визначених Постановами Кабінету Міністрів є безпідставною.

Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат проти позову заперечує, посилаючись на те, що разова щорічна допомога до 5 травня виплачується позивачеві відповідно до чинного законодавства, зокрема, Постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2011р. № 341, в якій встановлено розміри виплат разової грошової допомоги на 2011р.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно посвідчення серії г № 354348 від 09 грудня 1996р. має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих .

Статтею 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998р. № 367-ХІУ статтю 12 (Пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них) вищевказаного нормативного акту було доповнено частиною 4, згідно якої щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. Законом України від 4.07.2002року № 52-ІУ частину 4 статті 12 було визнано частиною 5 зазначеної статті.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги здійснюють до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Посилання відповідача на те, що розмір вказаної допомоги на 2011 рік був визначений Постановою Кабінету Міністрів від 04.04.2011р. № 341, яка також є чинною та у відповідності до якої позивачеві була виплачена дана допомогу суд вважає безпідставним, оскільки Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», чинний на час проведення виплати, має вищу юридичну силу.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати розмір разової грошової допомоги до 5 травня, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, ч. 3 ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсій за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для розміру разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру разової допомоги саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобовязання відповідача нарахувати недоплачену допомогу у визначеній ним грошовій сумі, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на якого законодавством покладені такі зобовязання.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивач про відшкодування моральної шкоди, оскільки законом в даному випадку її виплата не передбачена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 64, 152 Конституції України, ст.ст. 12, 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 9, 69-71, 94, 158-163, 183-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат протиправною.

Зобовязати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік у розмірі, передбаченому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за винятком виплаченої суми допомоги.

В решті позову відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя