Справа № 813/5896/13-а
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2015 року №813/5896/13-а

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чижук М.М.,

представника позивача Січеславського І.А.,

представника відповідача Хмура Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоянівнасіння» до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стоянівнасіння» (надалі - ТзОВ «Стоянівнасіння») звернулося у липні 2013 року до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області, в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення № від 01.04.2013 року та № від 20.06.2013 року.

Свої позовні вимоги в даній справі позивач обґрунтовує тим, що на його думку, оспорювані ним податкові повідомлення-рішення не відповідають фактичним обставинам справи та були прийняті контролюючим органом із порушенням норм матеріального права й суперечать чинному законодавству України.

Так, позивач відзначає, що внаслідок проведеної перевірки податковим органом було зроблено висновок про безтоварність і нереальність ряду задокументованих господарських операціях із контрагентами позивача, а також зроблено висновок про інші порушення позивачем податкового законодавства при здійсненні своєї діяльності. У зв'язку з чим, ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС було прийнято податкові повідомлення-рішення, якими збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток, податку на додану вартість, а також застосовано до позивача фінансові (штрафні) санкції.

Проте, позивач стверджує, що такі висновки й рішення податкового органу є помилковими, оскільки його операції з усіма контрагентами носили реальний і товарний характер, а також він не допускав інших порушень податкового законодавства, що в достатньому обсязі доводиться наявними первинними документами та підтверджується іншими доказами.

А тому, на переконання позивача, відповідач не надав належної правової оцінки дійсній суті та змісту його правовідносин із контрагентами, не дослідив первинних документів, бухгалтерських й облікових документів позивача, не врахував інших доказів і обставин, які однозначно вказують на правомірність дій позивача та відсутність з його сторони порушень чинного податкового законодавства, в зв'язку з чим оспорювані рішення є протиправними.

Так, позивач зазначає, що висновки податкового органу про безтоварність операцій між ним і ТзОВ «Дельта Преміум Ресурс» та TзOB «ТК Оріон-Трейд» щодо реалізації зернових є безпідставними та ґрунтуються лише на припущеннях і на формальних підходах до аналізу діяльності платника податків. ТзОВ «Стоянівнасіння» вказує на те, що незначні недоліки в оформленні окремих первинних документів не впливають на суть здійснених господарських операцій, дають можливість їх ідентифікувати. Також позивач звертає увагу на те, що стверджуючи про безтоварність операцій ТзОВ «Стоянівнасіння» із його контрагентами, відповідач не провів зустрічну звірку постачальника та покупця зернових, перевізників. Окрім цього, позивач указує на дійсне використання ним дизпалива в господарській діяльності товариства, що було пов'язане з роботою обладнання й техніки, що належать позивачу, та що здійснювалося на підставі належних первинних і облікових документів, відповідно до законодавчих норм.

Позивач стверджує, що під час проведення перевірки та в подальшому, під час судового розгляду даної справи, ним було надано усі належним чином оформлені первинні бухгалтерські, облікові та податкові документи, які засвідчують реальність його господарської діяльності та правомірність здійсненого ним податкового обліку, що в свою чергу унеможливлює висновок про заниження грошових зобов'язань позивача як платника податків.

Ураховуючи наведене, позивач переконаний, що контролюючим органом було прийнято протиправні податкові повідомлення-рішення № від 01.04.2013 року та № від 20.06.2013 року, а тому їх слід скасувати.

Відповідач проти позовних вимог заперечив та вказав на законність оспорюваних податкових повідомлень-рішень. На переконання відповідача, проведеною перевіркою було зібрано достатньо обґрунтованих свідчень про те, що ряд господарських операцій позивача з контрагентами, які хоча й були відображені позивачем в податковому обліку, однак фактично не мали місце. Окрім цього, відповідач стверджує, що позивачем було також допущено безпідставне списання дизельного палива, що не було оформлено належними документами та не обґрунтовується виробничою метою діяльності позивача.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач вважає, що позивачем у результаті порушення приписів податкового законодавства було безпідставно занижено податкові зобов'язання з податку на прибуток і податку на додану вартість, а тому, висновки та рішення податкового органу були обґрунтованими й законними, у зв'язку з чим підстави для скасування податкових повідомлень-рішень № від 01.04.2013 року та № від 20.06.2013 року відсутні.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 року, позов ТзОВ «Стоянівнасіння» було задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 20.06.2013 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання за основним платежем на суму 91 883,00 грн., штрафних санкцій на суму 22 970,75 грн., усього на загальну суму 114 853,75 грн., а в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятими рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, сторони звернулися із касаційними скаргами до Вищого адміністративного суду України.

Відповідач, не погоджуючись із вищевказаними рішеннями судів та оскарживши їх у касаційному порядку, просив скасувати їх у частині задоволення позовних вимог із мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю. Позивач же просив скасувати ті ж рішення з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права і направити справу на новий розгляд.

Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.04.2015 року касаційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області було задоволено частково, а касаційну скаргу ТзОВ «Стоянівнасіння» задоволено. Указаною ухвалою суду касаційної інстанції скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2013 року й ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 року в частині відмови у задоволенні позову ТзОВ «Стоянівнасіння» та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 року залишено без змін.

Ухвалою від 30.04.2015 року дану справу було прийнято суддею Сасевичем О.М. до свого провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, письмових поясненнях, скаргах. Загалом, позивач просив суд позов задовольнити повністю й скасувати податкові повідомлення-рішення № від 01.04.2013 року та № від 20.06.2013 року в частині, яка не була скасована попередніми судовими рішеннями в даній справі.

Представники відповідача проти позову заперечили, надали пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях, письмових поясненнях, скаргах, вважають, що позивачем було допущено порушення податкового законодавства, у зв'язку з чим у частині позовних вимог, які не були задоволені попередніми судовими рішеннями в даній справі, просить відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «Стоянівнасіння» зареєстроване як юридична особа 22.03.1996 року Радехівською районною державною адміністрацією та є платником податку на додану вартість, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №200032710 від 16.03.2012 року. Більш того, видами діяльності названого підприємства, згідно з відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, післяурожайна діяльність, інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, вантажний автомобільний транспорт, складське господарство.

У період із 15.02.2013 року по 07.03.2013 року ДПС у Львівській області та ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС було проведено планову виїзну перевірку ТзОВ «Стоянівнасіння» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 01.07.2012 року по 31.12.2012 року, з інших податків за період з 01.10.2011 року по 31.12.2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 31.12.2012 року.

За результатами проведеної перевірки було складено акт №30/22-40/02778330 від 15.03.2013 року, у якому зафіксовано, зокрема, наступні порушення податкового законодавства, допущені ТзОВ «Стоянівнасіння» у своїй діяльності:

1)п.п. 44.1, 14.1.56, 14.1.202, 135.4.1, 135.5.4, 137.1, 137.4, 138.4 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 527 418,00 грн., в т.ч. за ІІІ квартал 2012 року на 84 664,00 грн., за IV квартал 2012 року 442 754,00 грн.;

2)п.п. 14.1.191, 185.1, 186.1, 186.2, 187.1, 188.1, 194.1, 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6, 200.1, 201.6, 201.4, 201.1 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 423 014,02 грн., в т.ч.: за липень 2012 року на 131 605,00 грн., за грудень 2012 року на 315 106,00 грн.

У зв'язку з чим, на підставі акту №30/22-40/02778330 від 15.03.2013 року, ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.04.2013 року щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток (+527 418 грн.) та штрафними санкціями (263 709 грн.) й податкове повідомлення-рішення № від 01.04.2013 року щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (+423 014 грн.) та штрафними санкціями (211 507 грн.).

ТзОВ «Стоянівнасіння» не погодилося з рішеннями податкового органу та оскаржило такі податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Рішеннями ДПС у Львівській області №2278/10/10-2005/160 від 05.06.2013 року податкове повідомлення-рішення № від 01.04.2013 року було залишено без змін, а податкове повідомлення-рішення № від 01.04.2013 року скасоване в частині нарахування штрафних санкцій по податку на додану вартість в сумі 82 782,75 грн. та збільшено основний платіж по податку на додану вартість на суму 91 883,00 грн.

З огляду на вказане, на підставі рішення ДПС у Львівській області, прийнятого в ході адміністративного оскарження, ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС було винесено податкове повідомлення-рішення № від 20.06.2013 року щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (+514 897 грн.) та штрафними санкціями (128 724,25 грн.).

Однак, не погодившись із такими податковими повідомленнями-рішеннями № і №, позивач звернувся з даним позовом до суду.

У зв'язку з чим, суд відзначає, що відповідно до вимог п.п.14.1.56 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на час спірних правовідносин), доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно п.п.14.1.191 Податкового кодексу України, постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Підпунктом 14.1.202 пункту 14.1 ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Відповідно до вимог п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п.п.135.4.1 п.135.4 ст.135 Податкового кодексу України, дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

Підпунктом 135.5.4 пункту 135.5 ст.135 Податкового кодексу України передбачено, що інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до вимог п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України, дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг. Датою отримання доходів, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є звітний період, у якому такі доходи визнаються згідно з цією статтею, незалежно від фактичного надходження коштів (метод нарахувань), визначений з урахуванням норм цього пункту та статті 159 цього Кодексу.

Згідно п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться зокрема, процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, і визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 ст.139 Податкового кодексу України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до вимог п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а)придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б)придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в)отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г)ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до вимог п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи викладене, для підтвердження даних податкового обліку необхідно брати до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

У той же час, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Стоянівнасіння» було задокументовано ряд господарських операцій із ТзОВ «Дельта Преміум Ресурс», змістом яких було постачання від останнього до позивача зернових.

Так, 20.08.2012 року між ТзОВ «Дельта Преміум Ресурс» і позивачем було укладено договір №09-02/12, за умовами якого ТзОВ «Дельта Преміум Ресурс» (Постачальник) продає, а ТзОВ «Стоянівнасіння» (Покупець) купує жито гр. Б українського походження врожаю 2011 року загальною кількістю 1390,00 тонн.

Згідно п.4.5 цього договору №09-02/12 від 20.08.2012 року, поставка партії жита в кількості 1390,00 тонн повинна супроводжуватись обміном сторонами наступними документами: накладною Постачальника на партію продукції; податковою накладною Постачальника; рахунком-фактурою на партію продукції; товарно-транспортною накладною; карткою аналізу зерна, виданою зерновим складом Постачальника; датою поставки продукції вважається дата підписання товарно-транспортної накладної на продукцію при розвантаженні з автомобільного транспорту Постачальника.

Доводячи реальність виконання вказаного вище договору поставки №09-02/12, позивачем було представлено:

- видаткові накладні №170 від 23.08.2012 року на 391,81 тонн зерна на суму 607305,50 грн., в т.ч. ПДВ 101217,58 грн., №175 від 01.09.2012 року на 367,80 тонн на суму 570090,00 грн., в т.ч. ПДВ 95015,00 грн., №180 від 15.09.2012 року на 588,27 тонн на суму 911818,50 грн., в т.ч. ПДВ 151969,75 грн., №207 від 12.10.2012 року на 37,78 тонн на суму 58559,00 грн., в т.ч. ПДВ 9759,83 грн.;

- товарно-транспортні накладні №1 від 21.08.2012 року, №2 від 21.08.2012 року, №3 від 22.08.2012 року, №4 від 21.08.2012 року, №5 від 22.08.2012 року, №6 від 22.08.2012 року, №7 від 23.08.2012 року, №8 від 23.08.2012 року, №9 від 23.08.2012 року, №10 від 23.08.2012 року, №11 від 23.08.2012 року, №12 від 30.08.2012 року, №13 від 30.08.2012 року, №14 від 30.08.2012р., №15 від 30.08.2012 року, №16 від 30.08.2012 року, №17 від 31.08.2012 року, №18 від 31.08.2012р., №19 від 31.08.2012 року, №20 від 31.08.2012 року, №21 від 31.08.2012 року, №1 від 06.09.2012р., №2 від 06.09.2012 року, №3 від 10.09.2012 року, №4 від 11.09.2012 року, №5 від 12.08.2012 року, №6 від 13.08.2012 року, №7 від 13.08.2012 року, №8 від 13.08.2012 року, №9 від 13.08.2012 року, №10 від 14.08.2012р., №11 від 14.08.2012 року, №12 від 14.08.2012 року, №13 від 14.08.2012 року, №12-10-1 від 12.10.2012 року, №12-10-1 від 12.10.2012 року, №15-09-02 від 15.09.2012 року, №15-09-03 від 15.09.2012 року, №15-09-01 від 15.09.2012 року;

- також представлено картки аналізу зерна №11 від 23.08.2012 року, №12 від 01.09.2012 року, №13 від 15.09.2012 року, №14 від 12.10.2012 року та складені реєстри товарно-транспортних накладних на прийняте зерно і насіння за серпень-жовтень 2012 року.

Окрім цього, між цими ж особами (ТзОВ «Дельта Преміум Ресурс» і ТзОВ «Стоянівнасіння») були укладені договори поставки №02-02/12 від 09.07.2012 року, №04-02/12 від 18.07.2012 року, №06-02/12 від 26.07.2012 року, №08-02/12 від 03.08.2012 року, №03/02/12 від 18.07.2012 року, №05-02/12 від 26.07.2012 року, відповідно до умов яких ТзОВ «Дельта Преміум Ресурс» зобов'язується поставити ТзОВ «Стоянівнасіння» кукурудзу в кількості 2147,91 тонн.

Доводячи реальність виконання вказаних вище договорів поставки кукурудзи, позивачем було представлено:

- видаткові накладні №140 від 10.07.2012 року на 380,50 тонн на суму 552486,00 грн., в т.ч. ПДВ 92081,00 грн., №143 від 19.07.2012 року на 438,22 тонн на суму 644183,40 грн., в т.ч. ПДВ 107363,90 грн., від №144 19.07.2012 року на 449,64 тонн на суму 664343,10 грн., в т.ч. ПДВ 110723,85 грн., №156 від 28.07.2012 року на 212,32 тонн на суму 318480,00 грн., в т.ч. ПДВ 53080,00 грн., №157 від 28.07.2012 року на 415,68 тонн на суму 604814,40 грн., в т.ч. ПДВ 100802,40 грн., № 161 від 04.08.2012 року на 251,55 тонн на суму 387952,99 грн., в т.ч. ПДВ 64658,83 грн.;

- податкові накладні №12 від 10.07.2012 року на суму 552486,00 грн., в т.ч. ПДВ 92081,00 грн., №15 від 19.07.2012 року на суму 644183,40 грн., в т.ч. ПДВ 107363,90 грн., №16 від 19.07.2012 року на суму 664343,10 грн., в т.ч. ПДВ 110723,85 грн., №30 від 28.07.2012 року на суму 318480,00 грн., в т.ч. ПДВ 53080,00 грн., №31 від 28.07.2012 року на суму 604814,40 грн., в т.ч. ПДВ 100802,40 грн., №5 від 04.08.2012 року на суму 387952,99 грн., в т.ч. ПДВ 64658,83 грн.;

- залізничні накладні від 09.07.2012 року, від 19.07.2012 року, від 19.07.2012 року, від 28.07.2012 року, від 04.08.2012 року;

- товарно-транспортні накладні від 14.07.2012 року, від 15.07.2012 року, від 16.07.2012 року, від 24.07.2012 року, від 25.07.2012 року, від 04.08.2012 року, від 06.08.2012 року, від 07.08.2012 року, від 08.08.2012 року, від 09.08.2012 року, від 10.08.2012 року, від 11.08.2012 року;

- платіжні доручення: №623 від 06.07.2012 року, №638 від 09.07.2012 року, №656 від 11.07.2012 року, №666 від 12.07.2012 року, №673 від 13.07.2012 року, №705 від 17.07.2012 року, №760 від 25.07.2012 року, №777 від 26.07.2012 року, №783 від 27.07.2012 року, №801 від 31.07.2012 року, №815 від 02.08.2012 року, №816 від 02.08.2012 року, №818 від 03.08.2012 року, №834 від 08.08.2012 року, №837 від 09.08.2012 року, №882 від 16.08.2012 року, №913 від 21.08.2012 року, №915 від 22.08.2012 року, №922 від 23.08.2012 року, №957 від 03.09.2012 року, №960 від 04.09.2012 року, №974 від 06.09.2012 року, №998 від 11.09.2012 року, №999 від 11.09.2012 року, №1053 від 21.09.2012 року, №1084 від 27.09.2012 року, №1119 від 09.10.2012 року, №1253 від 07.11.2012 року, №1257 від 07.11.2012 року, №1272 від 12.11.2012 року, №1281 від 13.11.2012 року, №1284 від 14.11.2012 року, №1288 від 15.11.2012 року, №1289 від 16.11.2012 року, №1305 від 19.11.2012 року, №1321 від 21.11.2012 року, №1335 від 22.11.2012 року, №1351 від 23.11.2012 року, №1432 від 20.12.2012 року, №1447 від 25.12.2012 року, №1462 від 28.12.2012 року, №1 від 03.01.2013 року, №13 від 11.01.2013 року, №44 від 23.01.2013 року, №52 від 25.01.2013 року, №75 від 01.02.2013 року, №85 від 06.02.2013 року, №405 від 17.05.2013 року, №455 від 03.06.2013 року.

Проте, незважаючи на оформлення зазначених вище документів, які спрямовані на підтвердження поставки жита та кукурудзи від ТзОВ «Дельта Преміум Ресурс» і ТзОВ «Стоянівнасіння» та покликані обґрунтовувати реальність таких операцій, суд приходить до переконання, що вони містять дефекти й недоліки, котрі ставлять під сумнів товарність операцій і вказують на формальне їх складення з метою досягнення учасниками таких правовідносин певних податкових вигод, що було також відображено у матеріалах перевірки, за наслідком якої складено акт №30/22-40/02778330 від 15.03.2013 року.

Так, ТзОВ «Стоянівнасіння» не надано пояснень щодо того, ким із представників ТзОВ «Стоянівнасіння» отримувалось зерно, не надано договорів на поставку жита, згідно з отриманими видатковими накладними №175 від 01.09.2012 року, №180 від 15.09.2012 року, №207 від 12.10.2012 року на загальну суму 1540467,5 грн., в тому числі ПДВ 256744,58 грн., відсутня податкова накладна № ПН-16 від 19.07.2012 року на загальну суму 664343,1 грн., в тому числі ПДВ 110723,85 гри., акти списання отриманого зерна, а також рахунки-фактури та картки аналізу зерна, видані зерновим складом постачальника на кожну партію поставки жита та кукурудзи.

У представлених товарно-транспортних накладних перевізником указується ТзОВ «Вентранс ЛТД», проте підписи водіїв та печатка вказаного перевізника відсутні, що свідчить про те, що дані товарно-транспортні накладні оформлялись зі значними недоліками.

На підтвердження фактів приймання-передачі продукції за кількістю ТзОВ «Стоянівнасіння» до перевірки надано копії залізничних накладних на перевезення кукурудзи загальною кількістю 2147,91 тонн, в яких відправником та одержувачем вказано не учасників правовідносин щодо поставки зерна, а ТзОВ «Радотранс», ТзОВ «Транспортні потоки». При цьому, на вказаних документах відсутні печатки відправника, одержувача, відмітки залізниці про вибуття та прибуття на станцію, відсутні рахунки-фактури по кожній партії продукції. Більш того, позивачем не було належними й допустимими доказами обґрунтовано участь таких осіб (ТзОВ «Радотранс», ТзОВ «Транспортні потоки») у процесі виконання договорів із поставки зерна.

Також, підтверджуючи транспортування зерна кукурудзи зі залізничної станції до складу ТзОВ «Стоянівнасіння» позивачем надано копію актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 з перевезення автотранспортом зерна кукурудзи в кількості 1294,01 тонн (яке було відображено, як отримане від ТзОВ «Дельта Преміум Ресурс» по маршруту Радехів-Стоянів). Однак, суд відзначає, що вказані акти складені та підписані раніше від дати фактичного прибуття кукурудзи на станцію призначення, вказаної у залізничній накладній.

Таким чином, надані для перевірки документи породжують обґрунтований сумнів у реальності задокументованих ними операцій, містять істотні розбіжності та дефекти, а відтак у свою чергу не можуть вважатися належним і достовірним підтвердженням фактів транспортування та приймання-передачі жита в кількості 1385,66 тон та кукурудзи в кількості 2147,91 тон від ТзОВ «Дельта Преміум Ресурс» до ТзОВ «Стоянівнасіння». У зв'язку з чим, слід дійти висновку про безтоварність і нереальність зазначених операцій між указаними особами.

Окрім того, ТзОВ «Стоянівнасіння» було задокументовано ряд господарських операцій із ТзОВ «ТК Оріон-Трейд», змістом яких було постачання останньому позивачем продукції зернових культур.

Так, відповідно до умов договору №18/04-30-01 від 18.04.2012 року та додатка №4 від 15.08.2012 року, ТзОВ «Стоянівнасіння» зобов'язувалося реалізувати ТзОВ «ТК Оріон-Трейд» жито подрібнене.

Доводячи реальність виконання вказаного вище договору №18/04-30-01, позивачем було представлено:

- видаткові накладні від 17.08.2012 року №РН-0000258 на 32,22 тонн на суму 51552,00 грн., в т.ч. ПДВ 8592,00 грн., від 21.08.2012 року №РН-0000264 на 25,60 тонн на суму 40960,00 грн., в т.ч. ПДВ 6826,67 грн., від 22.08.2012 року №РН-0000265 на 20,46 тонн на суму 32736,00 грн., в т.ч. ПДВ 5456,00 грн., від 22.08.2012 року №РН-0000266 на 36,46 тонн на суму 58336,00 грн., в т.ч. ПДВ 9722,67 грн., від 23.08.2012 року №РН-0000267 на 110,22 тонн на суму 176352,00 грн., в т.ч. ПДВ 29392,00 грн., від 23.08.2012 року №РН-0000269 на 20,34 тонн на суму 32544,00 грн., в т.ч. ПДВ 5424,00 грн., від 23.08.2012 року №РН-0000270 на 211,98 тонн на суму 339168,00 грн., в т.ч. ПДВ 56528,00 грн., від 24.08.2012 року №РН-0000271 на 177,30 тонн на суму 283680,00 грн., в т. ч. ПДВ 47280,00 грн., від 27.08.2012 року №РН-0000274 на 20,340 тонн на суму 32544,00 грн., в т.ч. ПДВ 5424,00 грн., від 30.08.2012 року №РН-0000280 на 185,74 тонн на суму 297184,00 грн., в т.ч. ПДВ 49530,67 грн., від 31.08.2012 року №РН-0000282 на 109,79 тонн на суму 175664,00 грн., в т.ч. ПДВ 29277,33 грн., від 01.09.2012 року №РН-0000283 на 74,81 тонн на суму 119696,00 грн., в т.ч. ПДВ 19949,33 грн., від 03.09.2012 року №РН-0000284 на 19,04 тонн на суму 30464,00 грн., в т.ч. ПДВ 5077,33 грн., від 08.09.2012 року №РН-0000293 на 72,53 тонн на суму 116048,00 грн., в т.ч. ПДВ 19341,33 грн., від 11.09.2012 року, №РН-0000297 на 75,91 тонн на суму 121456,00 грн., в т.ч. ПДВ 20242,67 грн., від 12.09.2012 року №РН-0000300 на 37,94 тонн на суму 60704,00 грн., в т.ч. ПДВ 10117,33 грн., від 14.09.2012 року №РН- 0000303 на 149,80 тонн на суму 239680,00 грн., в т.ч. ПДВ 39946,67 грн., від 15.09.2012 року №РН-0000305 на 143,96 тонн на суму 230336,00 грн., в т. ч. ПДВ 38389,33 грн., від 16.09.2012 року №РН-0000306 на 108,13 тонн на суму 173008,00 грн., в т.ч. ПДВ 28834,67 грн., від 29.09.2012 року №РН-0000326 на 37,78 тонн на суму 60448,00 грн., в т.ч. ПДВ 10074,67 грн.;

- податкові накладні №32 від 17.08.2012 року, №38 від 21.08.2012 року, №39 від 22.08.2012 року, №40 від 22.08.2012 року, №42 від 23.08.2012 року, №44 від 23.08.2012 року, №45 від 23.08.2012 року, №46 від 24.08.2012 року, №49 від 27.08.2012 року, №55 від 30.08.2012 року, №57 від 31.08.2012 року, №1 від 01.09.2012 року, №2 від 03.09.2012 року, №12 від 08.09.2012 року, №15 від 11.09.2012 року, №18 від 12.09.2012 року, №21 від 14.09.2012 року, №23 від 15.09.2012 року, №24 від 16.09.2012 року, №45 від 29.09.2012 року;

- товарно-транспортні накладні №268256 від 23.08.2012 року, №268257 від 23.08.2012 року, №268258 від 23.08.2012 року, №268259 від 23.08.2012 року, №268260 від 23.08.2012 року, №268261 від 23.08.2012 року, №268262 від 24.08.2012 року, №268263 від 24.08.2012 року, №268264 від 24.08.2012 року, №268265 від 24.08.2012 року, №268266 від 25.08.2012 року, №268271 від 30.08.2012 року, №268272 від 30.08.2012 року, №268273 від 30.08.2012 року, №268274 від 30.08.2012 року, №268275 від 30.08.2012 року, №268277 від 31.08.2012 року, №268278 від 31.08.2012 року, №268279 від 31.08.2012 року, №268282 від 01.09.2012 року, №268283 від 01.09.2012 року, №268292 від 08.09.2012 року, №268293 від 08.09.2012 року, №268300 від 11.09.2012 року, №268301 від 11.09.2012 року, №268304 від 12.09.2012 року, №268307 від 14.09.2012 року, №268308 від 14.09.2012 року, №268309 від 14.09.2012 року, №268310 від 14.09.2012 року, №268312 від 15.09.2012 року, №268313 від 15.09.2012 року, №268314 від 15.09.2012 року, №268315 від 15.09.2012 року, №268316 від 16.09.2012 року, №268317 від 16.09.2012 року, №268318 від 16.09.2012 року, №268336 від 29.09.2012 року, №268267 від 27.08.2012 року, №268250 від 23.08.2012 року, №268255 від 23.08.2012 року, №268253 від 23.08.2012 року, №268249 від 22.08.2012 року, №268252 від 23.08.2012 року, №268248 від 22.08.2012 року, №268236 від 17.08.2012 року, №268251 від 23.08.2012 року, №268244 від 21.08.2012 року.

Відповідно до договору №18/04-30-01 від 18.04.2012 р. та додатка №4 від 15.08.2012 року, ТзОВ «Стоянівнасіння» реалізувало ТзОВ «ТК Оріон-Трейд» також жито подрібнене.

Доводячи реальність виконання такого договору поставки, позивачем було представлено:

- видаткові накладні від 01.07.2012 року №РН-0000199 на 100,20 тонн, від 02.07.2012 року №РН-0000201 на 179,87 тонн, від 03.07.2012 року №РН-0000202 на 27,01 тонн, від 03.07.2012 року №РН-0000203 на 41,64 тонн, від 03.07.2012 року №РН-0000204 на 62,94 тонн, від 05.07.2012 року №РН-0000205 на 30,00 тонн, від 05.07.2012 року №РН-0000206 на 7,85 тонн, від 10.07.2012 року №РН-0000208 на 23,78 тонн, від 11.07.2012 року №РН-0000209 на 148,76 тонн, від 11.07.2012 року №РН-0000210 на 27,42 тонн, від 13.07.2012 року №РН-0000211 на 107,92 тонн, від 13.07.2012 року №РН-0000212 на 64,78 тонн, від 14.07.2012 року №РН-0000213 на 58,45 тонн, від 14.07.2012 року №РН-0000214 на 267,61 тонн, від 15.07.2012 року №РН-0000215 на 37,21 тонн, від 15.07.2012 року №РН-0000216 на 180,58 тонн, від 16.07.2012 року №РН-0000217 на 33,64 тонн, від 16.07.2012 року №РН-0000218 на 91,58 тонн, від 17.07.2012 року №РН-0000219 на 37,25 тонн, від 18.07.2012 року №РН-0000220 на 34,92 тонн, від 23.07.2012 року №РН-0000222 на 420,70 тонн, від 24.07.2012 року №РН-0000223 на 24,45 тонн, від 24.07.2012 року №РН-0000224 на 229,76 тонн, від 25.07.2012 року №РН-0000225 на 203,15 тонн, від 01.08.2012 року №РН-0000232 на 188,24 тонн, від 02.08.2012 року №РН-0000234 на 132,70 тонн, від 03.08.2012 року №РН-0000236 на 32,14 тонн, від 03.08.2012 року №РН-0000238 на 204,78 тонн, від 03.08.2012 року №РН-0000239 на 69,46 тонн, від 04.08.2012 року №РН-0000240 на 38,68 тонн, від 06.08.2012 року №РН-0000242 на 38,16 тонн, від 07.08.2012 року №РН-0000244 на 25,66 тонн, від 07.08.2012 року №РН-0000245 на 95,17 тонн, від 08.08.2012 року №РН-0000246 на 119,14 тонн, від 09.08.2012 року №РН-0000248 на 34,84 тонн, від 10.08.2012 року №РН-0000249 на 31,86 тонн, від 11.08.2012 року №РН-0000252 на 29,60 тонн, від 14.08.2012 року №РН-0000253 на 30,28 тонн, від 23.08.2012 року №РН-0000268 на 23,28 тонн, від 28.08.2012 року №РН-0000276 на 16,57 тонн, від 28.08.2012 року №РН-0000275 на 14,08 тонн, від 29.08.2012 року №РН-0000277 на 12,97 тонн, від 30.08.2012 року №РН-0000279 на 30,00 тонн, від 31.08.2012 року №РН-0000281 на 20,83 тонн, від 03.09.2012 року №РН-0000285 на 16,40 тонн, від 03.09.2012 року №РН-0000286 на 14,62 тонн, від 04.09.2012 року №РН-0000287 на 15,05 тонн, від 04.09.2012 року №РН-0000288 на 17,53 тонн, від 07.09.2012 року №РН-0000291 на 88,33 тонн, від 08.09.2012 року №РН-0000292 на 126,36 тонн, від 11.09.2012 року №РН-0000296 на 84,45 тонн, від 12.09.2012 року №РН-0000299 на 64,98 тонн, від 13.09.2012 року №РН-0000301 на 18,87 тонн, від 13.09.2012 року №РН-0000302 на 8,30 тонн, від 14.09.2012 року №РН-0000304 на 32,84 тонн, від 18.09.2012 року №РН-0000311 на 82,00 тонн, від 19.09.2012 року №РН-0000312 на 9,94 тонн, від 20.09.2012 року №РН-0000315 на 17,92 тонн, від 21.09.2012 року №РН-00003І6 на 74,65 тонн, від 24.09.2012 року №РН-0000319 на 36,32 тонн, від 24.09.2012 року №РН-0000320 на 20,51 тонн, від 25.09.2012 року №РН-0000321 на 63,46 тонн, від 26.09.2012 року №РН-0000322 на 29,34 тонн, від 27.09.2012 року №РН-0000323 на 47,36 тонн, від 28.09.2012 року №РН-0000324 на 19,44 тонн, від 29.09.2012 року №РН-0000325 на 32,74 тонн, від 02.10.2012 року №РН-0000328 на 27,10 тонн, від 02.10.2012 року №РН-0000329 на 26,16 тонн, від 02.10.2012 року №РН-0000330 на 19,82 тонн, від 03.10.2012 року №РН-0000331 на 19,98 тонн, від 03.10.2012 року №РН-0000332 на 26,64 тонн, від 03.10.2012 року №РН-0000333 на 24,90 тонн, від 04.10.2012 року №РН-0000334 на 27,60 тонн, від 06.10.2012 року №РН-0000336 на 25,33 тонн, від 06.10.2012 року №РН-0000337 на 25,78 тонн, від 01.10.2012 року №РН-001716 на 20,46 тонн;

- податкові накладні №20 від 14.07.2012 року, №21 від 15.07.2012 року, №24 від 16.07.2012 року, №31 від 23.07.2012 року, №32 від 24.07.2012 року, №33 від 24.07.2012 року, №34 від 25.07.2012 року, №2 від 01.08.2012 року, №4 від 02.08.2012 року, №8 від 03.08.2012 року, №9 від 03.08.2012 року, №14 від 07.08.2012 року, №15 від 07.08.2012 року, №17 від 08.08.2012 року, №19 від 09.08.2012 року;

- товарно-транспортні накладні від 14.07.2012 року, від 15.07.2012 року, від 16.07.2012 року, від 24.07.2012 року, від 25.07.2012 року, від 04.08.2012 року, від 06.08.2012 року, від 07.08.2012 року, від 08.08.2012 року, від 09.08.2012 року, від 10.08.2012 року, від 11.08.2012 року.

Проте аналіз указаних документів у сукупності зі змістом документованих за ним операцій також указує на їх нереальний характер.

Так, на підтвердження транспортування від ТзОВ «Стоянівнасіння» до ТзОВ «ТК Оріон-Трейд» готової продукції (жита подрібненого загальною кількістю 1199,29 тонн) до перевірки надано ряд товарно-транспортних накладних, в яких перевізником вказано ТзОВ «Вентранс ЛТД» без зазначення його коду за ЄДРПОУ, не вказано кому із представників ТзОВ «ТК Оріон-Трейд» та згідно з якими довіреностями передавалось відвантажена продукція, відсутні підписи водіїв та відтиски печатки самого перевізника, що свідчить про значні недоліки в їх оформленні.

До перевірки не представлено також товарно-транспортних накладних на перевезення до с.Тараканів Рівненської області решти 186,38 тонн жита подрібненого, проданого ТзОВ «ТК Оріон-Трейд».

У наданих до перевірки товарно-транспортних накладних щодо перевезення жита подрібненого, перевізниками за якими визначені ТзОВ «Ірина», ПП Мовчан, ПП Чорнописький, ПП Підгурський, ПП Заставний, ПП Гнатів, відсутні підписи водіїв та печатки таких перевізників, у них не вказано кому із представників ТзОВ «ТК Оріон-Трейд» та згідно з якими довіреностями передавалась відвантажена кукурудза подрібнена. У всіх наданих до перевірки товарно-транспортних накладних не вказано кому із представників ТзОВ «ТК Оріон-Трейд» та згідно з якими довіреностями передавалась відвантажена кукурудза подрібнена.

Таким чином, надані позивачем документи також не можуть вважатися належними й допустимими доказами, які підтверджують здійснення господарських операцій та їх пов'язаність із господарською діяльністю позивача.

Окрім цього, суд звертає увагу на встановлену податковим органом неможливість реального здійснення позивачем задокументованих операцій із поставки подрібненого жита та кукурудзи, зважаючи на відсутність у нього устаткування, достатнього для переробки зернових з метою отримання продукції в тих обсягах, постачання якої ним декларується. Зокрема, наявне у ТзОВ «Стоянівнасіння» дробильне обладнання за своєю потужністю не може забезпечити подрібнення зернової сировини у тих обсягах і в той період, який випливає з облікових документів позивача, що також задокументовано в акті перевірки №30/22-40/02778330 від 15.03.2013 року.

Також, суд бере до уваги відомості, надані органами ДАІ, щодо транспортних засобів, які були задокументовані як засоби транспортування зернової продукції, згідно зі спірними операціями позивача.

Так, відповідно до листа Управління Державтоінспекції ГУ УМВС України у Львівській області №6435зп від 04.10.2013 року: номерний знак ВС 0783 BE виданий автомобілю RENAULT TRAFIC (2003), максимальні вантажопідйомність якого не дозволяє здійснити перевезення кукурудзи вагою 32640 кг; номерний знак НОМЕР_4 видано автомобілю VOLKSWAGEN PASSAT (1999), максимальна вантажопідйомність якого не дозволяє здійснити перевезення кукурудзи вагою 24510 кг; номерний знак НОМЕР_1 виданий автомобілю OPEL COMBO С 1.7 D (2002), максимальна вантажопідйомність якого не дозволяє здійснити перевезення кукурудзи вагою 38650 кг; номерний знак НОМЕР_4 видано автомобілю VOLKSWAGEN PASSAT (1999), максимальна вантажопідйомність якого не дозволяє здійснити перевезення кукурудзи вагою 32000 кг, також додатково повідомлено, що номерний знак НОМЕР_2 не видавався.

Відповідно до листа Управління Державтоінспекції ГУ УМВС України у Тернопільській області №13/6946 від 26.09.2013 року: номерний знак НОМЕР_3 виданий автомобілю ВАЗ 210700 20 (2007), максимальні вантажопідйомність якого не дозволяє здійснити перевезення кукурудзи вагою 33320 кг; номерний знак НОМЕР_5 виданий автомобіля ЗАЗ 110 308 (2010), максимальна вантажопідйомність якого не дозволяє здійснити перевезення жита вагою 38150 кг; номерний знак НОМЕР_6 виданий автомобілю HYUNDAI MATRIX (2010), максимальна вантажопідйомність якого не дозволяє здійснити перевезення жита вагою 36,780 т; номерний знак НОМЕР_6 виданий автомобілю HYUNDAI MATRIX (2010), максимальна вантажопідйомність якого не дозволяє здійснити перевезення жита вагою 36680 т; номерний знак НОМЕР_6 виданий автомобілю HYUNDAI MATRIX (2010), максимальна вантажопідйомність якого не дозволяє здійснити перевезення жита вагою 38230 т; номерний знак НОМЕР_6 виданий автомобілю HYUNDAI MATRIX (2010), максимальна вантажопідйомність якого не дозволяє здійснити перевезення жита вагою 37940 т; номерний знак НОМЕР_6 виданий автомобілю HYUNDAI MATRIX (2010), максимальна вантажопідйомність якого не дозволяє здійснити перевезення жита вагою 38050 т; номерний знак НОМЕР_5 виданий автомобілю ЗАЗ 110308 44 (2010), максимальна вантажопідйомність якого не дозволяє здійснити перевезення жита вагою 37780 кг.

Окрім того, суд відзначає, що протягом періоду, що перевірявся, ТзОВ «Стоянівнасіння» придбавало дизельне паливо у МПП «Ірена» на підставі договору №1 купівлі-продажу від 01.01.2012 року та у ПрАТ «Автотехсервіс» на підставі договору купівлі-продажу №08/061 від 08.06.2012 року.

Згідно з даними бухгалтерського обліку по рахунку 203 «Паливо» за період з 01 липня по 31 грудня 2012 року, ТзОВ «Стоянівнасіння» придбано дизельного палива на загальну суму без ПДВ 550500,64 грн., яке повністю було списане в цьому ж періоді наступним чином: 433367,77 грн. (у т.ч. 73415,25 грн. у IV кварталі 2012 року) на рахунок 23 «Виробництво», 41313,37 грн. (у IV кварталі 2012 року) - рахунок 91 «Загальновиробничі витрати» з подальшим списанням на рахунок 23 «Виробництво», 75819,50 грн. (у IV кварталі 2012 року) на рахунок 93 «Витрати на збут» та включено до витрат по податковому обліку. Станом на початок та кінець вказаного періоду сальдо по бухгалтерському рахунку 203 «Паливо» відсутні.

Проте, первинні документи надані позивачем на обґрунтування такого списання пального на роботу сушильної установки та автомобілів ГАЗ-53 (які переобладнані на дизельний двигун), а саме: лімітно-забірні картки, накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, накладні на переміщення хлібопродуктів у межах підприємства, акти списання дизпалива не узгоджуються та не відповідають вимогами Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України №43 від 10.02.1998 року. Окрім того, переобладнання автомобілів ГАЗ-53 на дизельний двигун замість бензинового не підтверджено належними та допустимими доказами, зазначеними в Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року, яким встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків та який є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Окрім того, судом критично оцінюються доводи позивача щодо використання як зернової добавки до жита та кукурудзи пшениці в кількості 1301,706 тонн, що свідчить, на його переконання, про реалізацію такої пшениці на суму 1869003,52 грн.

Так, слід відзначити, що в номенклатурі товарів/послуг продавця, видаткових накладних, виданих позивачем вказано - кукурудза подрібнена, жито подрібнене. Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно наказу Міністерства фінансів України №1379 від 01.11.2011 року «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», у разі коли частка товару/послуги не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів зазначається в додатку до податкової накладної (додаток 1) і в повній вартості враховується у податковій накладній та загальних податкових зобов'язаннях (додаток 1 виписується у двох примірниках, з яких оригінал видається покупцю товарів/послуг, а копія залишається у продавця товарів/послуг).

Відповідно відсутність в номенклатурі товарів/послуг продавця, податкових накладних виданих позивачем - пшениці та відсутність зазначеного додатку 1, (згідно реєстру документів за ІІ півріччя 2012 року, долученого до матеріалів справи) спростовують вищевказані доводи позивача.

Суд, вирішуючи спір у дані справі й беручи до уваги її попередній розгляд судами першої, апеляційної та касаційної інстанції, відзначає наступне.

Так, відповідно до приписів ст.ст.223, 227, 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд або скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення. При цьому, нове рішення ухвалюється судом касаційної інстанції, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. На новий розгляд же справа скеровується в разі порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, при новому розгляді справи слід встановити ті дійсні обставини спірних правовідносин, які не були встановлені при попередніх розглядах, що в свою чергу вимагає належного доказування таких фактичних обставин, в порядку й спосіб, які визначені Кодексом адміністративного судочинства України.

Так, згідно зі ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

При цьому, суд відзначає, що хоча ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень (а саме таким є предмет даного спору) обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного, проте, це не звільняє й інші сторони адміністративного процесу від обов'язку доказування в інших аспектах, а зокрема, позивач, стверджуючи про реальність своєї господарської діяльності, також повинен довести такі обставини належними й допустимими доказами, - що в результаті надасть суду можливість ухвалити законне рішення, яке базуватиметься на повно й достовірно встановлених обставинах справи.

Однак, ТзОВ «Стоянівнасіння», оскаржуючи рішення суду першої й апеляційної інстанцій у касаційному порядку та після направлення даної справи на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду, не було подано жодних нових доказів, які на противагу встановленим податковим органом обставинам і фактам, обґрунтовано доводили би реальність і товарність спірних господарських операцій і правомірність здійсненого позивачем податкового обліку власної діяльності. При цьому, на переконання суду, наведені Сокальською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області аргументи є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують доводи позивача, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України.

У даному ж випадку суд, враховуючи наявні матеріали справи та встановлені дійсні обставини справи, приходить до висновку, що ТзОВ «Стоянівнасіння» було допущено порушення податкового законодавства, занижено податкові зобов'язання з податку на прибуток і податку на додану вартість, а відтак, податкові повідомлення-рішення № від 01.04.2013 року та № від 20.06.2013 року (в не скасованій рішеннями судів у даній справі №813/5896/13-а частині) були прийняті ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС правомірно та обґрунтовано.

У зв'язку з чим, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Стоянівнасіння», які розглядаються у справі №813/5896/13-а при новому розгляді, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст.7-14, 18, 19, 69-72, 86, 128, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 07 серпня 2015 року.