Справа № 826/3506/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №826/3506/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бояринцева М.А. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

06 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт" до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві про скасування податкового повідомлення-рішення. Свої позовні вимоги мотивував тим, що позиція відповідача базується на необґрунтованому акті ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві №1587/26-57-22-02-09 від 10.10.13 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Євро Лізинг", , з питань повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток за період з 01.01.13 року по 01.10.13 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 травня 2015 року позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 01.10.2014 року № .

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, наказу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві від 28.08.14 р. №1015 та службового посвідчення КВ №114595 від 07.10.13 р. головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок банківських та небанківських фінансових установ управління податкового аудиту ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Стандарт" (2) з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Євро Лізинг", за період з 01.07.13 р. по 31.07.13 р., про що складено акт перевірки від 29.08.14 р. №1346/26-59-22-07/22907172.

Згідно акту встановлено, що відповідно інформації АІС "Податковий Блок" податковий кредит ТОВ "Стандарт" по взаємовідносинах з ТОВ "Євро Лізинг" з ПДВ за липень 2013 р. сформовано за рахунок податкових накладних від 16.07.13 р. на суму 3 099 292 (в т.ч. ПДВ 516 548, 67) грн. та 842 310 (в т.ч. 140 385, 0) грн. за договорами купівлі-продажу майнових прав від 16.07.13 р. КВ 33-1/07/2013, ОФ 02-1/07/201.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.07.13 р. по 31.07.13 р. встановлено його завищення на суму 656 933, 67 грн.

Суму податку на додану вартість по зазначених податкових накладених включено до складу податкового кредиту за липень 2013 р., відображено у реєстрі отриманих податкових накладних згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних.

До ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві надійшов акт ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві №1587/26-57-22-02-09 від 10.10.13 р. "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Євро Лізинг", , з питань повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток за період з 01.01.13 р. по 01.10.13 р."

Згідно вказаного акту у ТОВ "Євро Лізинг" відсутні об'єкти оподаткування по операціях з придбання робіт, товарів у підприємств у підприємств-постачальників та по операціях з продажу цих товарів (робіт, послуг) підприємствам-покупцям за травень 2013 р. в розумінні ст. 22, п.п. 48.5.1, п. 48.5, п. 48.7 ст. 48, ст. 134, п. 138.1 ст. 138, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Оскільки реальність вчинення господарських операцій між ТОВ "Євро лізинг" та його контрагентами відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, таким чином, у ТОВ "Євро Лізинг" не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

За результатами перевірки ТОВ "Євро Лізинг" встановлено відсутність фактичного надання послуг від зазначеного постачальника на адресу ТОВ "Стандарт" за липень 2013 р. та відсутність правочинів як таких, що спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

За висновками перевірки встановлено порушення ТОВ "Стандарт" п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п. 198.3 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті якого встановлено завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду всього у сумі 656 934 грн., у т.ч. за липень 2013 р. на суму 656 934 грн.

19.09.14 р. ТОВ "Стандарт" направило заперечення на акт перевірки, які розглянуті ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві з наданням відповіді від 29.09.14 р. за №24218/10/26-59-22-07, якою заперечення залишено без задоволення.

За результатами перевірки 01.10.14 р. ДПІ Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві винесено податкове повідомлення-рішення №, згідно якого ТОВ "Стандарт" нараховано 656 934 грн. завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Рішенням від 10.12.14 р. №2113/10/26-15-10-05-15 Головного управління Міндоходів у м. Києві залишене без змін податкове повідомлення-рішення № від 01.10.14 р. за результатами розгляду скарги платника від 10.10.14 р.

Рішенням від 14.02.15 р. №2923/6/99-99-10-01-01-25 Державної фіскальної служби України залишене без змін податкове повідомлення-рішення № від 01.10.14 р. за результатами розгляду скарги платника від 22.12.14 р.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, необхідно зазначити наступне.

Згідно ст. 75 Податкового кодексу України (в редакції станом на 29.08.14 р.), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно п. 78.5 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Згідно ст. 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

В даному випадку згідно змісту акту перевірки вона проведена саме на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, після скерування контролюючим органом письмового запиту від 03.07.14 р. №8571/10/26-59-22-07 та отримання відповіді з копіями первинних документів.

Копія наказу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві від 28.08.14 р. №1015 про проведення перевірки та повідомлення від 28.08.14 р. направлені позивачу поштою 28.08.14 р.

За таких обставин у суду наявні підстави для висновку про проведення контролюючим органом перевірки, за результатами якої складено акт перевірки від 29.08.14 р. №1346/26-59-22-07/22907172, з дотриманням вищевказаних вимог Податкового кодексу України.

Щодо висновків перевірки по суті необхідно зазначити таке.

Згідно п. 198.1 ст. 198, п. 198.2 ст. 198, п. 198.3 ст. 198, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 200.1 ст. 200, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно пп. 14.1.244 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, товари - матеріальні та нематеріальні активи, у тому числі земельні ділянки, земельні частки (паї), а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.

Відповідно ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Згідно вищевказаних положень ст. 198 Податкового кодексу України, в даному випадку до податкового кредиту позивачем віднесено операції з придбання товарів (майнових прав), що узгоджується з вимогами законодавства.

Згідно податкового повідомлення-рішення № від 01.10.14 р. відповідач дійшов висновку про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 656 934 грн. з тих підстав, що позивач неправомірно включив зазначену суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Вказаний висновок базується на припущенні про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Євро Лізинг".

Не можливо погодитися з вказаним висновком з таких підстав.

В даному випадку згідно договорів купівлі-продажу від 16.07.13 р. КВ 33-1/07/2013, ОФ 02-1/07/201 ТОВ "Євро Лізинг" продало, а ТОВ "Стандарт" придбало майнові права на нерухоме майно - об'єкт нерухомості, що будується за адресою: м. Київ, вул. Нагірна, 15, площею 93, 59 кв.м. загальною вартістю 842 310 грн. (в т.ч. ПДВ 140 385 грн.) та об'єкт нерухомості, що будується за адресою: м. Київ, вул. Нагірна, 15 загальною площею 218, 26 кв.м. загальною вартістю 3 099 292 грн. (в т.ч. ПДВ 516 548, 67 грн.).

Загальна вартість по обох об'єктах - 3 941 602 грн. (в т.ч. ПДВ 656 933, 67 грн.).

Реальність господарських операцій, крім укладених договорів, підтверджується актами приймання-передачі майнових прав, належним чином зареєстрованими податковими накладними, реєстром наданих та отриманих податкових накладних за липень 2013 р. та реєстру №19202052 від 19.08.13 р. про підтвердження податкового кредиту, податкової декларації з ПДВ позивача за липень 2013 р., розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за липень 2013 р., угод про зарахування зустрічних вимог від 17.07.13 р. та від 26.07.13 р., договором №1-11-С від 04.01.11 р. на поставку товарів (матеріалів) між позивачем та ТОВ "Євро Лізинг", довідки про відсутність претензій щодо виконання господарських зобов'язань між сторонами і іншими належними документальними доказами.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з аб. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

В даному випадку позивачем надано всі необхідні первинні документи, якими документовані вказані операції.

Оскільки в даному випадку предметом відчуження за договорами є майнові права (нематеріальний об'єкт), то висновок щодо достатності чи недостатності трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей, транспортних засобів тощо для здійснення господарської діяльності ТОВ "Євро Капітал", викладений в акті ДПІ у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві №1587/26-57-22-02-09 від 10.10.13 р. "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Євро Лізинг", , з питань повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток за період з 01.01.13 р. по 01.10.13 р.", та перенесений до акту перевірки від 29.08.14 р. №1346/26-59-22-07/22907172, не може бути прийнятий до уваги та визнаний обґрунтованим.

Крім того, позивачем надано суду копію листа ТОВ "Євро Лізинг" від 06.10.14 р. №306, згідно якого підтверджено відображення в податковому та бухгалтерському обліку товариства податкових зобов'язань та податкового кредиту за згідно договорів купівлі-продажу від 16.07.13 р. КВ 33-1/07/2013, ОФ 02-1/07/201.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідачем, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, не доведено правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 28 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 11 серпня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 06 серпня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.