Справа № 2а-2292/12/0970
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" липня 2015 р. м. Київ К/800/42491/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Маринчак Н.Є., Сірош М.В.,

при секретарі Ігнатенко О.В.,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області (далі - Інспекція)

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2014

у справі № 2а-2292/12/0970

за позовом приватного підприємства "Міськдорбуд" (далі - Підприємство)

до Інспекції

про визнання недійними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Судове засідання проведено за участю представників:

позивача - не з'явились,

відповідача - Кумко О.Д.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року Підприємство звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати недійсними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.04.2012 № , № та № , а також від 27.06.2012 № .

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.10.2012 у позові відмовлено з посиланням на доведення податковим органом фактів вчинення платником правопорушень у сфері оподаткування, зафіксованих в акті перевірки.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2014 назване рішення суду першої інстанції скасовано; позов задоволено повністю; оспорювані податкові повідомлення-рішення визнано протиправними та скасовано. У прийнятті цієї постанови суд апеляційної інстанції виходив з того, що при формуванні даних податкового обліку у перевіреному періоді платником не було допущено порушень правил оподаткування.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду зі спору.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне частково задовольнити розглядувані касаційні вимоги з урахуванням такого.

Як встановили суди, оспорювані податкові повідомлення-рішення були прийняті Інспекцією за наслідками проведення невиїзної позапланової документальної перевірки Підприємства з питань правильності визначення, повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинам з приватним підприємством «Експрес-котедж», приватним підприємством «Леді-ІФ», товариством з обмеженою відповідальністю «Холдинг інвестиційна компанія «Прикарпаття», приватним підприємством «Львівресурс», товариством з обмеженою відповідальністю «Станіславський будівельний альянс» за період з 01.01.2009 по 31.12.2011, оформленої актом від 27.03.2012 № 1359/22-3/34622850.

Вирішуючи даний спір по суті, суди обох попередніх інстанцій вдалися до правового аналізу обставин, які були встановлені податковою перевіркою та слугували підставою для донарахування платникові оспорюваних сум податкових зобов'язань з ПДВ, з податку на прибуток, з податку з доходів фізичних осіб, а також штрафних санкцій за порушення платником касової дисципліни.

При цьому суди залишили поза увагою той факт, що зазначену податкову перевірку було здійснено на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК), який пов'язує проведення податкової перевірки з отриманням постанови суду (ухвали суду) про призначення перевірки або постанови органу дізнання, слідчого, прокурора, винесеної ними відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у їх провадженні.

Згідно ж з пунктом 86.9 статті 86 ПК (у редакції, що діяла на час проведення розглядуваної податкової перевірки) у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки не приймається до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду. Матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність.

В силу пункту 58.4 статті 58 ПК у разі коли судом за результатами розгляду кримінальної справи про злочини, предметом якої є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена рішенням суду, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена рішенням суду, забороняється до набрання законної сили рішенням суду у справі або винесення постанови про закриття такої кримінальної справи за нереабілітуючими підставами.

Отже, наведені законодавчі положення свідчать на користь висновку про те, що у разі призначення податкової перевірки відповідно до кримінально-процесуального закону податкове повідомлення-рішення, прийняте контролюючим органом до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі, є протиправним в силу його передчасності; у такому разі правовий аналіз обставин, покладених в основу прийняття податкового повідомлення-рішення, не здійснюється.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскільки пункт 86.9 статті 86 та підпункт 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК не конкретизують коло осіб, щодо яких може бути призначено документальну позапланову перевірку за наявності відповідної постанови компетентної особи, винесеної в порядку кримінально-процесуального законодавства, то відповідну документальну перевірку за постановою слідчого, прокурора, органу дізнання чи суду може бути проведено щодо будь-яких осіб; у зв'язку з цим правила пункту 86.9 статті 86 ПК поширюються на порядок оформлення результатів документальних позапланових перевірок щодо будь-яких осіб, якщо такі перевірки були проведені на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.11 статті 78 ПК, тобто в межах кримінально-процесуального законодавства чи законодавства про оперативно-розшукову діяльність.

Отже, у даному разі з огляду на підстави призначення податкової перевірки Підприємства для прийняття правильного по суті спору рішення судам слід було встановити, у рамках якої саме кримінальної справи було призначено таку податкову перевірку та перевірити наявність (або відсутність) судового рішення у відповідній кримінальній справі.

Натомість суди вдалися до дослідження та надання правової оцінки викладеним в акті перевірки обставинам щодо порушення платником правил оподаткування, тим самим проігнорувавши положення пункту 86.9 статті 86 ПК щодо статусу таких матеріалів перевірки.

З урахуванням викладеного Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне скасувати ухвалені у справі судові акти та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції для з'ясування підстав спірної перевірки, встановлення статусу її матеріалів та прийняття за наслідками цього правильного та вмотивованого рішення з урахуванням наведених вказівок та висновків касаційного суду.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області задовольнити частково.

2. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.10.2012 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2014 у справі № 2а-2292/12/0970 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:Н.Є. Маринчак
М.В. Сірош