Справа № 804/7953/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2015 р. Справа № 804/7953/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом приватного підприємства «Науково - виробнича фірма «Кароліна» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, -
Приватне підприємство «Науково - виробнича фірма «Кароліна» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що контролюючим органом проведено перевірку та складено акт без належних правових підстав. Позивач не погоджується результатами перевірки та вважає, що формування в акті перевірки висновку про не підтвердження факту реального вчинення господарських операцій з контрагентами є протиправним.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення, в яких зазначено, що перевірка приватного підприємства «Науково - виробнича фірма «Кароліна» проведена правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заслухавши пояснення, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку приватного підприємства «НВФ «Кароліна» щодо документального підтвердження господарських відносин з контрагентами за серпень 2013 року.
За результатами перевірки складено акт від 03.12.2013 року №1337/22-03/13469980, у висновках якого встановлено порушення позивачем статті 185 Податкового кодексу України в частині відсутності обєкта оподаткування податком на додану вартість по ланцюгу постачання ТОВ «Група компаній «Альтернатива» - ПП «НВФ «Кароліна» - ТОВ «Брилліон» - ПЕВКП «Промтехсервіс» - ПАТ «Запоріжтрансформатор» - ПАТ «Уманьфермаш» - ТОВ «ДВ «Нафтогазобудівна компанія» у серпні 2013 року; пп.14.1.201 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту в серпні 2013 року у сумі 39 083,00 грн. в частині придбання товару у ТОВ «Група компаній «Альтернатива»; п. 181.1 ст.181, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму податкових зобов'язань всього у сумі 39 083,00 грн., в частині реалізації ТОВ «Брилліон», ПЕВКП «Промтехсервіс», ПАТ «Запоріжтрансформатор», ПАТ «Уманьфермаш», ТОВ «ДВ «Нафтогазобудівна компанія», придбаного у ТОВ «Група компаній «Альтернатива» товару, що не призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ за серпень 2013 року.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Підпунктом 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України закріплено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
У відповідності до пункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Отже, згідно чинного законодавства дії по проведенню перевірок є частиною процесу реалізації податковим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством. Тобто, наказ про проведення перевірки є, перш за все, посвідченням дій посадових осіб від імені державного органу, результатом яких є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для платника податків.
Згідно пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Підстави проведення документальної позапланової невиїзної перевірки встановлені пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Посилаючись на незаконність видання наказу №369 від 19.11.2013 року про призначення перевірки, позивач зазначає, що на відповідний запит відповідача про витребування документів по взаємовідносинам з ТОВ «ГК «Альтернатива» за серпень від 21.10.2013 року №6907/10-04-66-15-01-20 приватне підприємство «НВФ Кароліна» своєчасно надало відповідь №01-04/11/13 від 04.11.2013 року та належним чином завірені документи.
При цьому приписами підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що на запит контролюючого органу платник податків окрім надання документів повинен надати пояснення, яких в свою чергу позивачем надано не було.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наказ №369 від 19.01.2013 року було видано у зв'язку із наявністю підстав, визначених наведеною нормою Податкового кодексу України.
Пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Таким чином, надіслання у розумінні цієї норми передбачає направлення адресатові (платникові податків) листа з повідомленням про вручення. Тобто для факту надіслання достатньою є передача податковим органом відповідного виду поштової кореспонденції на пошту, тоді як подальше вручення (отримання) адресатом (платником) такого листа є окремою дією, яка не впливає на можливість розпочати проведення перевірки.
Судом встановлено, що на виконання наведених приписів відповідачем було складено наказ від 19.11.2013 року №369 та повідомлення від 19.11.2013 року, які направлено рекомендованою кореспонденцією на адресу посадових осіб позивача.
Згідно пункту 79.3 статті 79 Податкового кодексу України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.
У звязку з чим суд приходить до висновку, що документальна позапланова невиїзна перевірка проведена без порушень норм діючого законодавства, за наявності обставин та з дотриманням умов, що надають право на проведення такої перевірки.
В силу пункту 6 розділу І вказаного Порядку встановлено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.
У пункті 6 розділу II даного Порядку закріплено, яким чином складається висновок акта документальної перевірки.
Суд зауважує, що висновки, зроблені в акті перевірки, ніяким чином не порушують права та інтереси позивача, оскільки акт перевірки не є актом індивідуальної дії (рішення, дія якого поширюється на конкретну особу), і його висновки не тягнуть за собою ніяких юридичних наслідків. При цьому закон не ставить правомірність дій органу податкової інспекції щодо проведення перевірки платника податків і оформлення результатів перевірки в залежність від зроблених посадовими особами контролюючого органу суджень і висновків.
За приписами підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму грошових зобовязань у разі, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Таким чином, акт перевірки може бути підставою для прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення, що в свою чергу тягне для платника податків чітко визначені права та обовязки.
В даному випадку грошові зобов'язання і штрафні санкції відповідачем не нараховувалися та податкові повідомлення-рішення не виносилися. Інших дій, пов'язаних з фактичною реалізацією результатів перевірки, відносно позивача відповідачем не вчинялося. Водночас акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій. Права та обов'язки для суб'єкта господарювання, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного за її результатами акту.
З огляду на викладене суд зазначає, що висновки, викладені в акті, є відображенням дій податкових інспекторів, не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього, а включення субєктом владних повноважень до баз даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.
Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «Науково - виробнича фірма «Кароліна» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 03 серпня 2015 року.

Суддя ОСОБА_1