Справа № 2-а-10796/08
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2012-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про роз`яснення судового рішення

08 лютого 2012 р. Справа № 2-а-10796/08

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Альчука Максима Петровича

при секретарі судового засідання: Ткачук Вікторії Олексіївні

за участю представників сторін:

Позивача : ОСОБА_1

Відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому заяву про розяснення судового рішення у адміністративній справі

за позовом: ОСОБА_1

до: управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницької області

про: перерахунок пенсії

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про розяснення судового рішення в адміністративній справі № 2-а-10796/08 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області про перерахунок пенсії.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву про розяснення рішення підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити, з підстав викладених у заяві.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, хоча був повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, про що свідчать матеріали адміністративної справи, що відповідно до ч. 3 ст. 170 КАС України не перешкоджає розглядові заяви про розяснення рішення суду за його відсутності.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про розяснення рішення з наступних підстав.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.10.2008 року у вказаній адміністративній справі позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до вимог Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобовязано управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50 та ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з серпня 2008 року.

Дана постанова суду першої інстанції набрала законної сили згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2009 року, залишеної без змін згідно ухвали Вищого адміністративного суду від 13.12.2011 року.

Приймаючи рішення від 22.10.2008 року у адміністративній справі № 2-а-10796/08 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині про визнання відмови у перерахунку пенсії неправомірною та зобовязання здійснити перерахунок пенсії, суд виходив із наступного.

Порядок призначення та підстави виплати пенсій особам які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюється Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно із ст. 49 цього Закону, в редакції, яка діяла до 28.12.2007 року, позивачу як особі, віднесеної до І категорії, встановлюється пенсія у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

При цьому, ст. 50 Закону передбачено, що особам, віднесеним до категорії І, інвалідам ІІ групи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Також, в силу вимог ч. 4 ст. 54 Закону, розмір пенсії позивача як інваліду І групи (враховуючи, що даний статус він отримав в результаті ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році) не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Однак, Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України було внесено зміни до ряду статей Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до внесених змін, ч. 3 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлювала, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по IІ групі інвалідності 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а ч. 1 ст. 50 - що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, для інвалідів II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного суду у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу I, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу I, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними внесені вищезазначеним Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" зміни до ст. 50 та ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Закону України "Про Конституційний Суд України" якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У ст. 74 зазначеного Закону передбачено, що Конституційний Суд України може вказати на преюдиціальність свого рішення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, які визнані неконституційними, і що передбачено у самому рішенні.

З урахуванням викладеного, судом було встановлено, що на час розгляду вказаної справи у Вінницькому окружному адміністративному суді були чинними положення Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, що діяла до внесення в них змін Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", так як положення останнього Закону щодо внесення змін визнані неконституційними і втратили чинність.

Таким чином, приймаючи рішення, суд встановив, що були наявні всі правові підстави для перерахунку позивачеві пенсії по інвалідності у звязку із захворюванням, повязаним з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до положень вищезазначених нормативно-правових актів з 22.05.2008 року, з моменту винесення прийняття Рішення Конституційного Суду України, оскільки вказане рішення не має зворотної сили в часі.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Дана норма передбачає підстави для розяснення судового рішення у судовому засіданні та визначає, що таке розяснення, за своєю суттю, є одним із способів усунення недоліків судового рішення, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Слід зауважити, що розяснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли недотримані вимоги ясності, визначеності такого рішення адміністративного суду.

Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про розяснення судового рішення.

Вказана стаття КАС України передбачає можливість розяснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Дослідивши текст постанови Вінницького окружного адміністративного суду, суд вважає, що дане судове рішення є зрозумілим, оскільки не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння.

Крім того, суд зазначає той факт, що розяснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про розяснення постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 22.10.2008 року задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду є чітким, ясним і додаткового розяснення не потребує.

Керуючись ст.ст. 170 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити ОСОБА_1 у розясненні постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 22.10.2008 року у справі 2-а-10796/08.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя /підпис/ ОСОБА_2

З оригіналом вірно:

Суддя:

Секретар: