Справа № 826/11169/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 серпня 2015 року № 826/11169/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зовнішагропродукт»
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зовнішагропродукт» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексу - відповідач) в якому просить скасувати податкове повідомлення - рішення від 27 травня 2015 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2015 року відкрито провадження в адміністративний справі № 826/11169/15 закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 01 липня 2015 року.

У судовому засіданні 01 липня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на підставі направлення від 23 квітня 2015 року № 801/22-07, наказу від 23 квітня 2015 № 745, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Зовнішагропродукт» () з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до державного бюджету податків та зборів по фінансово-господарських взаємовідносинах з ПП «Ан Транс» за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року.

За результатами перевірки складно Акт від 08 травня 2015 року № 268/1/22-07-32551909 (далі по тексту - Акт перевірки), в якому зазначено про порушення позивачем вимог:

- пункту 44.1 статті 44, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2013 рік на загальну суму 43146,00 грн.

На підставі Акту перевірки від 08 травня 2015 року № 268/1/22-07-32551909 ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві винесла податкове повідомлення - рішення:

- № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток у розмірі 64719,00 грн., з яких за основним платежем у сумі 43146,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 21573,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятим на його підставі податковим повідомленням - рішенням й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та ПП «Ан Транс».

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта від 08 травня 2015 року № 268/1/22-07-32551909.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ПП «Ан Транс», обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Основним нормативно-правовим актом, що врегульовує спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 р. №2755-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

В розумінні підпункту 14.1.27 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Одночасно згідно підпункту 14.1.36 названої статті господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 138.1. статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (підпункт 138.1.1. пункту 138.1. статті 138 ПК України).

Згідно абзацу 1 пункту 138.2. статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

У той же час, підпунктом 139.1.9. пункту 139.1. статті 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

Досліджуючи реальність господарських операцій позивача із контрагентами - виконавцями судом встановлено наступне.

ТОВ «Зовнішагропродукт» зареєстровано як юридична особа Головним управлінням юстиції у місті Києві 25 червня 2003 року № 07260, ідентифікаційний код юридичної особи 32551909, що підтверджено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Основним видом господарської діяльності позивача є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (КВЕД 46.21).

Матеріали справи свідчать, що у перевіряємий період позивач мав господарські взаємовідносини із ПП «Ан Транс», зокрема:

- 06 серпня 2013 року між позивачем (покупець) та ПП «Ан Транс» (продавець) укладено договір купівлі-продажу № П-01/13, за умовами якого, продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах цього договору зерно проса жовтого, врожаю 2013 року, насипом на умовах СРТ г. Одеса (Інкотермс 2000 р.) в кількості 30,00 тонн +/- 10%.

На підтвердження виконання своїх зобов'язань по Договору купівлі-продажу від 06 серпня 2013 року № П-01/13 надано копії рахунку-фактури від 06 серпня 2013 року № СФ-60824 на суму 50048,00 грн., видаткову накладну від 06 серпня 2013 року № РН-60824 на суму 50048,00 грн., виписку по рахунку, картку рахунку: 28.1, зовнішньоекономічний контракт з третьою особою щодо обставин подальшої реалізації продукції придбаної у ПП «Ан Транс», рахунок-фактуру від 17 серпня 2013 року №1 до контракту та митну декларацію.

- 20 серпня 2013 року між позивачем (покупець) та ПП «Ан Транс» (продавець) укладено договір купівлі-продажу № П-03/08/13, за умовами якого, продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах цього договору зерно проса жовтого, врожаю 2013 року, фасоване в п/п мішки по 50 кг на умовах СРТ г. Одеса (Інкотермс 2000 р.) в кількості 60,00 тонн +/- 10%.

На підтвердження виконання своїх зобов'язань по Договору купівлі-продажу від 20 серпня 2013 року № П-03/08/13 надано копії рахунку-фактури від 20 серпня 2013 року № СФ-200813 на суму 102000,00 грн., видаткову накладну від 20 серпня 2013 року № РН-102000 на суму 102000,00 грн., виписку по рахунку, картку рахунку: 28.1, зовнішньоекономічний контракт з третьою особою щодо обставин подальшої реалізації продукції придбаної у ПП «Ан Транс», рахунок-фактуру від 27 серпня 2013 року №1 до контракту та митну декларацію.

- 02 вересня 2013 року між позивачем (покупець) та ПП «Ан Транс» (продавець) укладено договір купівлі-продажу № П-01/09/13, за умовами якого, продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах цього договору зерно проса жовтого, врожаю 2013 року, фасоване в п/п мішки по 50 кг на умовах СРТ г. Одеса (Інкотермс 2000 р.) в кількості 44,00 тонн +/- 10%.

На підтвердження виконання своїх зобов'язань по Договору купівлі-продажу від 02 вересня 2013 року № П-01/09/13 надано копії рахунку-фактури від 02 вересня 2013 року № СФ-20908 на суму 75038,00 грн., видаткову накладну від 02 вересня 2013 року № РН-20908 на суму 102000,00 грн., виписку по рахунку, картку рахунку: 28.1, зовнішньоекономічний контракт з третьою особою щодо обставин подальшої реалізації продукції придбаної у ПП «Ан Транс», рахунок-фактуру від 01 жовтня 2013 року №1 до контракту та митну декларацію.

Разом з тим, будь-які докази на підтвердження доставки товару відсутні в матеріалах справи, як і відсутні копії довіреностей на отримання товару, товарно-транспортних накладних, тощо.

Відповідно до пункту 1 затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12 червня1996 року № 293/1318 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Згідно з пункту 5 вказаної Інструкції довіреність на одержання цінностей від постачальника за нарядом, рахунком, договором, замовленням, угодою або іншим документом, що їх замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей.

Приписи пункту 9 Інструкції визначають, що особа, якій видана довіреність, зобов'язана не пізніше наступного дня після кожного випадку доставки на підприємство одержаних за довіреністю цінностей, незалежно від того, одержані цінності за довіреністю повністю або частково, подати працівнику підприємства, який здійснює виписування та реєстрацію довіреностей, документ про одержання нею цінностей та їх здачу на склад (комору) або матеріально відповідальній особі.

Позивачем не надані копії довіреностей та журналу реєстрації довіреностей на підтвердження отримання товару.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження способу поставки товару від Постачальника Покупцю.

Крім того, позивачем не надано доказів наявності в останнього складських приміщень або доказів укладання договорів складського зберігання товару між товарним складом і покупцем; складські документи на товар, виписані покупцю (за наявності відповідного базису поставки); акти приймання-передавання на весь обсяг товару; картки аналізу товару або посвідчення про його якість.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, договори купівлі-продажу від 06 серпня 2013 року № П-01/13, від 20 серпня 2013 року № П-03/08/13, від 02 вересня 2013 року № П-01/09/13, рахунки-фактури та видаткові накладні підписувались директором ПП «Ан Транс» ОСОБА_1

У свою чергу, Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених між позивачем та контрагентами вказано на вирок Приморського суду міста Одеси від 07 листопада 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції прокуратури Одеської області Учителем Г.О. та ОСОБА_1 про визнання винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 205 частини 1 Кримінального кодексу України, призначення йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 (п'ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Згідно зазначеного вироку, у січні 2013 року, ОСОБА_1, не маючи наміру займатись підприємницькою діяльністю, переслідуючи корисливу мету на отримання грошової винагороди, в розмірі 100 доларів США (800 гривень), надав згоду невстановленій слідством особі перереєструвати на своє ім'я приватне підприємство «Ан Транс». На підставі засвідчених ОСОБА_1 документів, 30.01.2013 року здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів ПП «Ан Транс» у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за №8033705. В подальшому, після виконання необхідних дій, які пов'язані з перереєстрацією підприємства, всі реєстраційні та засновницькі документи, а також печатку ПП «Ан Транс» ОСОБА_1 передав невстановленій слідством особі. Засвідчивши своїм підписом, складені у встановленій законом формі, установчі документи про придбання ним суб'єкта підприємницької діяльності - ПП «Ан Транс» та документи про відкриття розрахункових рахунків в банківських установах, ОСОБА_1 вчинив умисні дії, направлені на придбання суб'єкта підприємницької діяльності, з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб.

Таким чином, вирок Приморського суду міста Одеси від 07 листопада 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_1 свідчить про те, що ОСОБА_1 документів щодо господарської діяльності ПП «Ан Транс» не підписував.

В свою чергу, позивачем не надано пояснення з приводу того, ким підписані Договори та інші первинні документи ПП «Ан Транс», якщо ОСОБА_1 документів господарської діяльності товариства не підписував.

Відповідно до частини 2 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2015 року зобов'язано ТОВ «Зовнішагропродукт» надати суду: ліцензії (дозволи тощо), якщо передбачають види діяльності; укладені договори купівлі-продажу та інші договори, які укладені з підприємствами-контрагентами; податкові накладні, видаткові накладні та акти виконаних робіт, сертифікати, довіреності; документи, що підтверджують транспортування продукції, надання робіт (послуг); інформацію про перевізників товарно-матеріальних цінностей на всіх етапах його руху від постачальника до покупця, та здійснених розрахунків за надані послуги з транспортування та включення результатів таких операцій до податкового обліку з відповідним їх відображенням у податкових деклараціях (розрахунках, звітах тощо); форми розрахунків (грошова, вексельна, взаємозалік), стан таких розрахунків станом на кінець періоду, що перевіряється, та на дату проведення перевірки, платіжні доручення; інформацію про наявність відповідних складських приміщень, умов зберігання товарно-матеріальних цінностей, документального оформлення їх руху, проведення інвентаризації та опитування матеріально-відповідальних осіб; доказ відображення у первинних документах та документах бухгалтерського обліку проведених операцій; реєстр виданих податкових накладних з підсумками податкового зобов'язання з ПДВ за відповідні податкові періоди; оборотно-сальдові відомості по бухгалтерських рахунках 63, 37, 36, 68, 31; дані щодо зв'язку господарської операції (факту придбання товарів (робіт, послуг спорудження оснівних фондів, понесення інших витрат тощо) з господарською діяльністю підприємства; письмові пояснення щодо укладених договорів між позивачем із контрагентами-постачальниками (продавцями) із детальним зазначенням первинних документів, складених у результаті взаємовідносин, та мети придбання товарів (послуг); інші документи, що підтверджують взаємовідносини з підприємствами-контрагентами.

Проте, інших первинних документів, на підтвердження реальності придбання товарів позивачем не надано.

Таким чином, за відсутності достатніх та допустимих доказів, позивачем не доведено реальність та мету придбання товарів у ПП «Ан Транс».

За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу про порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 статті 139 Податкового кодексу України.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлень-рішення та акту перевірки з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Зовнішагропродукт» не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судовий збір, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Законом України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору складає 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня - на рівні 1218,00 грн.

Враховуючи розмір майнових вимог, позивачу, в даному випадку, за звернення до адміністративного суду із майновим позовом слід було сплатити 1827,00 грн.

Водночас, частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 182,70 грн., а тому, враховуючи, результат розгляду адміністративної справи та розмір сплаченого судового збору, решта суми судового збору у розмірі 1644,30 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Зовнішагропродукт» відмовити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою «Зовнішагропродукт» () на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р 4007, код класифікації 22030001) судовий збір у розмірі 1644,30 грн. (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні 30 копійок).

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник