Справа № 813/3372/15
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року № 813/3372/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Косів М.Б.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом Самбірського міжрайонного прокурора до Самбірської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради про скасування рішення, -

Встановив:

Самбірський міжрайонний прокурор звернувся з адміністративним позовом до Самбірської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради про скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення Самбірської міської ради від 23.01.2015 № 4 «Про встановлення оплати за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах» суперечить Закону України «Про дошкільну освіту», Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 та Постанови Кабінету Міністрів «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних навчальних закладів» від 26.08.2002 року № 1243, Порядку встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернат них навчальних закладах, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 21.11.02р. №667.

Представник прокуратури в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві та уточненнях до неї. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, подав письмові пояснення на позов у яких зазначив, що Самбірською міською радою 16.07.2015 прийнято рішення №12 «Про внесення змін до рішення Самбірської міської ради від 23.01.2015 №4 Про встановлення оплати за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах згідно з яким відмінено встановлення 100 відсотків плати за харчування однієї дитини, яка зареєстрована в інших містах і селах, за межами м.Самбора.

Заслухавши доводи представника позивача, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Згідно з п.1 ст.З Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 18 КАС України визначено предметну підсудність справ адміністративним судам. Частиною 2 ст. 18 КАС України передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до пункту 9 Перехідних положень Конституції України, на прокуратуру покладено виконання функції нагляду за додержанням і застосуванням законів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII, предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, зокрема, відповідність актів, що видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам.

Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор, без внесення подання, може звернутися до суду щодо визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Отже, звертаючись до суду із даною вимогою, прокурор діє як посадова особа органу державної влади та набуває статусу позивача.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що Самбірською міською радою 23.01.2015 року за №4 прийнято рішення «Про встановлення оплати за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах» п.1 яким передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах у розмірі 60 відсотків від вартості харчування однієї дитини, яка зареєстрована у м. Самборі, а п.2 передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах у розмірі 100 відсотків від вартості харчування однієї дитини, яка зареєстрована у інших містах і селах, за межами м.Самбора.

Вважаючи вказане рішення протиправним, Самбірський міжрайонний прокурор звернувся з адміністративним позовом до Самбірської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради про визнання його протиправним і скасування.

В процесі розгляду справи зменшив позовні вимоги у звязку з тим, що рішення Самбірської міської ради від 23.01.2015 №4 Про встановлення оплати за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах приведене у відповідність до вимог чинного законодавства та просив дише визнати його протиправним.

Суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Законами України «Про дошкільну освіту» (п. 1 ч. 5 ст. 35) та «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року (ч. 29. п. 2 аб. 1) встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у державному та комунальному дошкільному навчальному закладі у розмірі, що становить не менше 60 відсотків (у міській місцевості) та не менше 40 відсотків (у сільській місцевості) від вартості харчування на день.

Від плати за харчування дитини звільняються батьки або особи, які їх замінюють, у сім'ях, у яких сукупний дохід на кожного члена сім'ї за попередній квартал не перевищував рівня забезпечення прожиткового мінімуму (гарантованого мінімуму), який щороку встановлюється законом про Державний бюджет України для визначення права на звільнення від плати за харчування дитини у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах, п. 2 ч. 5 ст. 35 Закону України «Про дошкільну освіту», ч. 29 п. 2 аб. З Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 та п. З ч. 1 Постанови Кабінету міністрів України «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних навчальних закладів» від 26.08.2002 № 1243.

Згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2002 року №1243 «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних закладів», установлено, що від плати за харчування дітей відповідно до Закону України «Про дошкільну освіту» звільняються батьки або особи, які їх замінюють, у сім'ях, в яких сукупний дохід на кожного члена за попередній квартал з урахуванням індексу зростання цін не перевищував рівня забезпечення прожиткового мінімуму (гарантованого мінімуму), який щороку установлюється законом про Державний бюджет України для визначення права на звільнення від плати за харчування дитини у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах.

Відповідно до п. З постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2002 року №1243 «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних закладів» встановлено знижку з плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернатних навчальних закладах у таких розмірах: сім'ям, які мають трьох і більше дітей, за харчування дітей у державних і комунальних дошкільних навчальних закладах - на 50 відсотків; батькам, які працюють і проживають на лінійних станціях і перегонах, за утримання дітей у школах-інтернатах - на 50 відсотків; батькам учнів загальноосвітніх шкіл- інтернатів, які проживають у сім'ях, але харчуються та одягаються за рахунок держави, - на 20 відсотків.

У п.2.1 Порядку встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернатних навчальних закладах, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 21.11.02р. №667 зазначено, що відповідно до статті 35 Закону України «Про дошкільну освіту» ( 2628-14 ) батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у державному та комунальному дошкільному навчальному закладі в розмірі, що становить не менше 60 відсотків у міській місцевості та не менше 40 відсотків у сільській місцевості від вартості харчування на день.)

Відповідно до п. 2.10 Порядку встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернат них навчальних закладах, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 21.11.02р. № 667 з осіб, які не подали необхідних документів щодо звільнення від плати або зменшення розміру плати, плата справляється в розмірі, що не перевищує 50 відсотків у міській місцевості та 30 відсотків у сільській місцевості від вартості харчування дитини на день.

Пунктом 3 ч.І ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» визначено, що сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї, - це малозабезпечена сім'я.

Таким чином, у спірному рішенні не вказано категорії громадян, які звільняються від плати та категорії громадян, яким законом передбачено знижки та пільги на плату за харчування дітей у вищезазначених закладах.

Щодо протиправності п.2 рішення яким встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах у розмірі 100 відсотків від вартості харчування однієї дитини, яка зареєстрована у інших містах і селах, за межами м.Самбора суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з п. 1 ст. З Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про дошкільну освіту», яка передбачає «забезпечення права дитини на доступність і безоплатність здобуття дошкільної освіти»;

Статтею 9 Закону України «Про дошкільну освіту», якою узаконено, що «громадяни України незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак мають рівні права на здобуття дошкільної освіти у дошкільних навчальних закладах незалежно від підпорядкування, типів і форми власності».

Ст. 35 Закону України «Про дошкільну освіту» не передбачено диференціації оплати за харчування у одному і тому ж дошкільному закладі, а передбачено, що :«Батьки або особи, які їх замінюють, вносять плату за харчування дітей у державному та комунальному дошкільному навчальному закладі у розмірі, що становить не менше 60 відсотків (у міській місцевості) та не менше 40 відсотків(у сільській місцевості) від вартості харчування на день».

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішеннями субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності.

Суд враховує, що 16.07.2015 Самбірська міська рада прийняла рішення №12 Про внесення змін до рішення Самбірської міської ради від 23.01.2015 №4 Про встановлення оплати за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах згідно з яким відмінено встановлення 100 відсотків плати за харчування однієї дитини, яка зареєстрована в інших містах і селах, за межами м.Самбора.

Оскільки, рішення Самбірської міської ради від 23.01.2015 №4 Про встановлення оплати за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах приведене у відповідність до вимог чинного законодавства, прокурор не вбачає підстав для його скасування, про що зазначив у заяві про уточнення позовних вимог. Підстав для виходу за межі позовних вимог Суд не вбачає, оскільки позивач є субєктом владних повноважень, який самостійно визначає шляхи реалізації власних повноважень.

Рішення Самбірської міської ради від 16.07.2015 №12 Про внесення змін до рішення Самбірської міської ради від 23.01.2015 №4 Про встановлення оплати за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах має пряму дію і не поширюється на правовідносини, що виникли на підставі оскаржуваного рішення №4 в проміжку між 23.01.2015 (дата прийняття) і 16.07.2015 (дата внесення змін). З метою усунення правової невизначеності щодо чинності оскаржуваного рішення в цей період, п.1 рішення слід визнати протиправним в частині зазначення у ньому словосполучення яка зареєстрована у м. Самборі та п.2 цього Рішення повністю.

Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати у справі відсутні, тому питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним п.1 Рішення Самбірської міської ради від 23.01.2015 №4 Про встановлення оплати за харчування дітей у дошкільних навчальних закладах в частині зазначення у ньому словосполучення яка зареєстрована у м. Самборі та п.2 цього Рішення повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський

Повний текст постанови виготовлений 05.08.2015