Справа № 201/354/15-а(2а/201/24/2015)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"08" липня 2015 р. справа № 201/354/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чередниченко В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська

на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2015 р. у справі №201/354/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська

про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень - протокол №5860 від 03 грудня 2014 року засідання комісії по розгляду питань зв'язаних з призначенням та перерахунком пенсії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Дніпропетровська, щодо невизнання права позивача на зарахування періоду з 3 жовтня 1985 року по 3 лютого 1992 року до стажу роботи дефектоскопістом рентгено-гаммаграфірування і кольорової дефектоскопії у Запорізькому монтажному управлінні тресту "Южтеплоенергомонтаж", та права на призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №1, розділу XXI, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року;

- скасувати рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень - комісії з пенсійних питань при Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Дніпропетровська - протокол № 5860 від 03 грудня 2014 року в частині відмови позивачу - ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №1, розділу XXI, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року;

- зобов'язати відповідача зарахувати позивачу до стажу, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №1, розділу XXI, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, період роботи з 3 жовтня 1985 року по 3 лютого 1992 року, за посадою дефектоскопіста рентгено-гаммаграфірування і кольорової дефектоскопії у Запорізькому монтажному управлінні тресту "Южтеплоенергомонтаж";

- зобов'язати відповідача призначити та забезпечити виплату позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №1, розділу XXI, затвердженого Постановою Ради

Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, з моменту подачі відповідної заяви, тобто з 10 вересня 2014 року.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2015 р. позов задоволено частково, а саме:

- зобов'язано відповідача зарахувати позивачу до стажу, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 1, розділу XXI, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року, період роботи з 3 жовтня 1985 року по 3 лютого 1992 року, за посадою дефектоскопіста рентгено-гаммаграфірування і кольорової дефектоскопії у Запорізькому управлінні тресту "Южтеплоенергомонтаж".

В іншій частині позову відмовлено.

Постанова в частині задоволених позовних вимог мотивована тим, що стаж роботи позивача у період з 3 жовтня 1985 року по 3 лютого 1992 року на посаді, віднесеній до Списку №1, розділу XXI, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року, підтверджується довідкою від 06.07.2007 року №341.

В частині відмови у задоволенні позову постанова мотивована тим, що рішення про відмову у призначенні пільгової пенсії позивачу приймалось на підставі іншого пакету документів, ніж той, що наявний в матеріалах справи, а саме при зверненні позивача із заявою про призначення пенсії було надано довідку про підтвердження трудового стажу від 06.02.1992 року №112.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач та відповідач оскаржили її в апеляційному порядку.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, позивач зазначив, що відповідачу надавались довідки від 06.02.1992 року №112 та від 06.07.2007 року №341, що підтверджують пільговий стаж роботи позивача, проте позивачу було безпідставно відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1. Всупереч ч.2 ст.71 КАС України відповідач не довів суду правомірність прийнятого ним рішення.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин по справі. Зокрема, відповідач зазначив, що 10 вересня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначенні пенсії відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Оскільки надана позивачем довідка Запорізького монтажного управління союзного монтажного тресту "Південтеплоенергомонтаж" №112 від 06.02.1992 р. про підтвердження трудового стажу, на думку відповідача, не містила посилань на нормативний документ, яким затверджено пільгові списки, та містила відомості про види робіт, не передбачені списками згідно Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року, відповідачем 26.09.2014 року було здійснено запит до Енергодарського державного міського архіву про роботу ОСОБА_1. У відповідь на цей запит листом №04-01/Р-663 від 03.10.2014 року відповідачу було повідомлено, що згідно з історичною довідкою Дочірнього підприємства "Запорізьке монтажне управління" ВАТ "Південтеплоенергомонтаж" документи із нарахування заробітної плати за травень 1970 року- квітень 1995 року, накази з особового складу, особові картки за весь період існування підприємства було знищено вогнем 09 вересня 2009 року під час пожежі в будівлі, де зберігалися документи зазначеного підприємства.

Оскільки підтвердити наявність пільгового стажу не було можливим 16.10.2014 року відповідачем на підставі Постанови Пенсійного Фонду України № 18-1 від 10.11.2006 року "Про затвердження Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років" була подана заява та пенсійна справа до Комісії з питань підтвердження пільгового стажу роботи при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 02.12.2014 року відповідачу надійшла відповідь Комісії про визначення пільгового стажу роботи ОСОБА_1, в якій було зазначено, що довідка від 06.02.1992 №112 не відповідає вимогам чинного пенсійного законодавства та не може бути підставою для обчислення позивачу пільгового стажу за Списком №1. На підставі цієї відповіді протоколом від 02.12.2014 року позивачу відмовлено в призначені пенсії на пільгових умовах.

Також відповідач зазначив, що до матеріалів позову позивачем було додано довідку Дочірнього підприємства "Запорізьке монтажне управління Відкритого акціонерного товариства "Південтеплоенергомонтаж" № 341 від 06.08.2007 р., підписану ліквідатором Кравченко P.M.. Проте, ця довідка не надавалась заявником до матеріалів пенсійної справи та не була предметом розгляду відповідною комісією з питань призначення пенсії заявнику, а тому суд не може визнавати відмову управління призначити пенсію заявнику неправомірною з підстав підтвердження права на пільгову пенсію документом, не розглядався при винесенні рішення по матеріалам пенсійної справи. Довідки №112 від 06.02.1992 р. та №341 від 06.08.2007 р. містять розбіжності в періодах роботи позивача, характеру виконуваної роботи та періоду відпустки позивача без збереження заробітної плати. Крім того, згідно періоду роботи, що зазначені в довідці №341 від 06.08.2007 р., у цей період діяли 2 нормативних акта, якими затверджено списки для пільгового призначення пенсії - Постанова РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956 року та Постанова КМ СРСР №10 від 26.01.1991 року. Отже, якщо у ліквідатора Кравченко P.M. були наявні документи з особового складу на день видачі довідки № 341, він повинен був видати дві довідки з зазначенням даних про роботу у відповідний період чинності кожного нормативного акта, яким затверджувались списки для призначення пільгової пенсії.

На думку відповідача, у суду є всі підстави вважати довідку, видану ліквідатором Кравченко P.M. 06.08.2007 року № 341 такою, що не відповідає дійсності, оскільки є обґрунтовані підстави для сумніву у правдивості відомостей, що в ній зазначені.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та представник позивача проти задоволенні апеляційної скарги відповідача заперечували, апеляційну скаргу позивача підтримали, просили скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову в повному обсязі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач в період з 3 жовтня 1985 року по 3 лютою 1992 року працював дефектоскопістом рентгено-гаммаграфірування і кольорової дефектоскопії у Запорізькому монтажному управлінні тресту "Южтеплоенергомонтаж".

10 вересня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за Списком №1, розділу XXI, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року.

03 грудня 2014 року відповідно до протоколу № 5860 засідання комісії по розгляду питань пов'язаних з призначенням та перерахунком пенсії Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

У листі від 05.12.2014 року №Р-193 відповідач відмову мотивував тим, що розділу ХХІ "Загальні професії" Списку №1, затвердженого Постановою РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, який діяв до 1992 року, та розділу ХХIІ "Роботи з радіоактивними речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання, берилієм та рідкоземельними елементами" Списку №1, затвердженого Постановою КМ СРСР №10 від 26.01.1991 року, правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються тільки ті працівники, які працюють безпосередньо та постійно на переносних установках дефектоскопії. Надана позивачем довідка від 06.02.1992 року №112 про підтвердження пільгового стажу не відповідає вимогам чинного пенсійного законодавства та не може бути підставою для обчислення пільгового стажу за Списком №1 для визначення права позивача на призначення пенсії відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки відомості щодо безпосередньої та постійної зайнятості позивача на переносних установках не були підтверджені.

На підставі наданої позивачем довідки Дочірнього підприємства "Запорізьке монтажне управління Відкритого акціонерного товариства "Південтеплоенергомонтаж" № 341 від 06.08.2007 р. суд першої інстанції прийшов до висновку, що стаж роботи позивача за період з 3 жовтня 1985 року по 3 лютого 1992 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1. Проте, у зв'язку з тим, що позивачем для підтвердження пільгового стажу відповідачу було надано довідку Запорізького монтажного управління тресту "Південтеплоенергомонтаж" №112 від 06.02.1992 р., суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення іншої частини позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині зарахування стажу роботи позивача з 3 жовтня 1985 року по 3 лютого 1992 року до пільгового стажу, проте не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, з наступних підстав.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 09.07.2003 р. "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно особам, які набули право на пенсію після 1 січня 2004 року, пенсія обчислюється за нормами вказаного Закону.

Згідно п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають, зокрема, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12 цього ж Закону України, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону України, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Пунктом 3 "Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 383 від 18.11.2005 р., передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до запису в трудовій книжці позивач у період з 3 жовтня 1985 року по 3 лютою 1992 року працював дефектоскопістом рентгено-гаммаграфірування і кольорової дефектоскопії у Запорізькому монтажному управлінні тресту "Южтеплоенергомонтаж". В трудовій книжці позивача не зазначені відомості, що свідчать про право позивача на отримання пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до п.20 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналогічне положення було закріплено п.23 "Положенням про порядок підтвердження трудового стажу для призначення пенсії", затвердженого Державним комітетом СРСР з праці та соціальних питань загальносоюзної центральної ради професійних спілок від 12.09.1990 року (далі - Положення N369/16-52), що діяло до набрання чинності зазначеного вище порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2014 року разом із заявою про призначення пенсії для підтвердження пільгового трудового стажу за Списком №1, затвердженого Постановою РМ СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, позивачем було надано довідку №112 від 06.02.1992 р..

Згідно цієї довідки позивач з на підставі наказу від 03.10.1985 року №541 з 03.10.1985 по 03.02.1985 року працював на посаді дефектоскопіста та з 18.10.1985 року по 27.09.1986 року, та з 30.11.1986 року по 03.04.1989 року повний робочий день був безпосередньо зайнятий виконанням робіт на установках по гамма-графірування (просвічування металів). Робота дефектоскопіста по рентгено-гаммаграфірування (просвічування металів) дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до списку №1 розділ ХХІ. 3 03.04.1989 року (наказ №67-к від 11.04.1989 року) по 03.02.1992 року (наказ №124-к від 01.08.1990 року) знаходився у додатковій відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до 3-х років. Довідка видана на підставі наказів по управлінню, особової картки, карт дозиметричного контролю.

Розділом XXI "Загальні професії" "Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, передбачені посади працівників, постійно та безпосередньо зайнятих на установках гамма-дефектоскопії (просвічування металів). В подальшому поз.54а підрозд.5 розд. XXII Списку №1, затвердженого постановою КМ СРСР від 26.01.1991 року №10, було передбачено посаду працівників, що постійно та безпосередньо зайняті на переносних установках радіоізотопної дефектоскопії (гамма-дефектоскопії) з просвічування матеріалів та виробів в промисловості та будівництві, та поз.22.5-1а підрозд.5 розд.XXII Списку №1, затвердженого постановою КМУ від 16 січня 2003 р. N 36, - працівників, безпосередньо зайнятих на переносних установках радіоізотопної дефектоскопії (гаммадефектоскопії) просвічуванням матеріалів та виробів у промисловості та будівництві.

Отже, позивач працював на посаді, передбаченій розділом XXI Загальні професії Списку №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, що підтверджується довідкою №112 від 06.02.1992 р.. Зазначена довідка відповідає вимогам, передбаченим п.23 Положення N369/16-52, що діяло на час видачі довідки, та є підставою для зарахування зазначеного періоду роботи до пільгового стажу позивача.

Відповідно до ч.2 ст.181 КЗпП, в редакції станом на 03.02.1992 року, час частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років (до шести років - частина друга статті 179) зараховується як в загальний, так і в безперервний стаж роботи і в стаж роботи за спеціальністю.

Отже, період перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до 3-х років також підлягає зарахуванню до стажу за Списком №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи позивача з 3 жовтня 1985 року по 3 лютого 1992 року підлягає зарахуванню до стажу, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 1.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії викладено у формі протоколу №5860 від 03 грудня 2014 року. Підставою для відмови зазначено те, що позивач не має права на пенсію без зазначення будь-яких обґрунтувань такої відмови.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що зазначене рішення не відповідає передбаченому п.3 ч.3 ст.2 КАС України вимог обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень в тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до листа від 05.12.2014 року №Р-193 позивачу було відмовлено у задоволенні заяви при призначення пенсії. Відмова мотивована тим, що у зв'язку з тим, що документи за період з 1970 року по 1995 року по підприємству Запорізьке монтажне управління тресту "Південтеплоенергомонтаж" знищені вогнем 29.09.2009 року. Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 1992 року діяли Списки, затверджені постановою КМ СРСР від 26.01.1991 року №10, відповідно до яких правом на пільгову забезпечення користуються тільки ті працівники, які працюють безпосередньо та постійно на переносних установках радіоізотопної дефектоскопії (гамма-дефектоскопії). Довідкою №112 від 06.02.1992 р. не підтверджені відомості щодо безпосередньої та повної зайнятості позивача на переносних установках, тому ця довідка не може бути взяти для обчислення пільгового стажу з Списком №1.

На думку колегії суддів, знищення внаслідок пожежі первинних документів, що знаходились в архівній установі, не свідчить про невідповідність наданої позивачем довідки №112 від 06.02.1992 р. вимогам пенсійного законодавства. Також помилковою є думка відповідача, що застосуванню підлягає Список №1, затверджений постановою КМ СРСР від 26.01.1991 року №10, оскільки у період з 03.04.1989 року по 03.02.1992 року позивач перебував у відпустці по догляду за дитинною. Отже, застосуванню підлягав саме Список №1, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, у якому не було вказано, що установка дефектоскопії має бути переносною.

Окрім того, в апеляційній сказі відповідач зазначив, що довідки №112 від 06.02.1992 р. та №341 від 06.08.2007 р. містять розбіжності, тому є обґрунтовані сумніви у достовірності відомостей, зазначених у довідці №341 від 06.08.2007 р.. Також довідка №341 від 06.08.2007 р. відповідачу не давалась та не могла бути врахована при прийнятті рішення.

Проте, доводи відповідача, що довідка №341 від 06.08.2007 р. йому не надавалась не відповідає дійсності, оскільки позивач 16.02.2015 року повторно звертався із заявою про призначення пенсії, до якої долучив довідку №341 від 06.08.2007 р.. Листом від 27.02.2015 року №Р-33 відповідач відмовив позивачу у задоволенні цієї заяви з тих підстав, що вимоги щодо зайнятості позивача безпосередньо та постійно на переносних установках не підтверджені та рішенням відповідача на підставі зави від 10.09.2014 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії.

Доводи відповідача щодо розбіжностей періоду роботи позивача у довідках №341 від 06.08.2007 р. та №112 від 06.02.1992 р. не є підставою для неврахування зазначених в них відомостей, оскільки відповідно до ч.2 ст.181 КЗпП час відпустки по догляду за дитиною зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, тому кожна з цих довідок є підтвердженням пільгового стажу роботи позивача з 3 жовтня 1985 року по 3 лютого 1992 року. Інші неточності, на які посилається відповідач, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують пільговий стаж роботи позивача за Списком №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не довів суду правомірність рішення щодо відмови позивачу у призначенні пенсії, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають цим обставинам, що є підставою для скасування постанови суду з ухваленням нового рішення відповідно до ст. 202 КАС України.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2015 р. у справі №201/354/15-а скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська, викладеного у формі протоколу №5860 від 3 грудня 2014 року щодо невизнання за ОСОБА_1 права на зарахування періоду роботи з 3 жовтня 1985 року по 3 лютого 1992 року до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та відмови у призначенні пільгової пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №1, розділу XXI, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, період роботи з 3 жовтня 1985 року по 3 лютого 1992 року за посадою дефектоскопіста рентгено-гаммаграфірування і кольорової дефектоскопії у Запорізькому монтажному управлінні тресту "Южтеплоенергомонтаж".

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська призначити та забезпечити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №1, розділу XXI, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, з моменту звернення, тобто з 10 вересня 2014 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: В.Є. Чередниченко