Справа № 2а-15441/11/2670
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2011-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

31 жовтня 2011 року № 2а-15441/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Скочок Т.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
доДержави Україна в особі Верховної Ради України Міністерства оборони України
про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Держави Україна в особі Верховної Ради України та Міністерства оборони України про визнання незаконною бездіяльність посадових осіб відповідачів із забезпечення його і його сімї квартирою; зобовязання Міністерство оборони України забезпечити його і його родину 4-х кімнатною квартирою (будинок чи котедж) в м. Києві площею відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви зясовує чи відповідає адміністративний позов вимогам, встановленим ст.106 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з ч. 3 ст. 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності (ч. 3 ст. 105 КАС України).

Зміст даної норми передбачає зазначення позивачем норм законодавства, які порушені особою, до якої предявлено вимоги органом владних повноважень при прийнятті кожного окремого оскаржуваного рішення, вчинення дій (бездіяльності) та подання доказів наявності порушеного права.

Вимога до особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, порушення яких спричинено конкретними рішеннями (діями, бездіяльністю) субєкта владних повноважень обумовлена необхідністю здійснення судом під час розгляду справи по суті перевірки оскаржуваних рішень (дій, бездіяльності) на предмет їх відповідності критеріям, визначеним у ч.3 ст.2 КАС України.

Крім того, слід враховувати передбачений ст.11 КАС України принцип, за яким розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і в доведенні перед судом їхньої переконливості, тобто, позивач повинен на підтвердження підстав позову подати докази, які підтверджують кожну обставину як складову предмету та змісту доказування.

Як вбачається з позовної заяви, в якості відповідачів у спірних правовідносинах визначено Державу Україна в особі Верховної Ради України та Міністерство оборони України.

Разом з тим, прохальна частина позовної заяви не містить вимог до Верховної Ради.

Також, позивачем визначено в п.1 прохальної частини відповідачами посадових осіб, проте не конкретизовано яких саме посадових осіб відповідачів.

До того ж, відповідно до частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Не зазначення позивачем конкретних рішень, дій (бездіяльності) прийнятих (вчинених, допущених) субєктами владних повноважень позбавляє суд можливості визначити дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду або наявність підстав вважати пропущений строк таким, що підлягає поновленню.

Відповідно до ч.2 ст.106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Письмовими доказами є документи, які за змістом ч.2 ст.69, ч.4 ст.79, п.6 ч.1 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України подаються в оригіналах або належним чином засвідчених копіях.

При цьому, позивачем не надано доказів порушення саме відповідачами його прав, не надано доказів звернень до відповідачів та отримання відповідей на них, або інших доказів, які б свідчили про допущення відповідачами бездіяльності, яка оскаржується позивачем до суду, і які б дали можливість суду визначити дату, коли позивач дізнався про порушення його прав, свобод та інтересів. Відсутнє в позовній заяві і посилання позивача на такі докази.

Крім цього, слід зазначити, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Так, згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Зі змісту позову вбачається, що предметом спору є порушене право позивача на отримання житла.

Так, повноваження Міністерства оборони України щодо надання квартири не є його владною функцією як суб'єкта владних повноважень. Зазначені спірні відносини є приватно-правовими, оскільки житлові права, про захист яких просить позивач не відносяться до сфери публічно-правових відносин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наведені позивачем доводи виключають можливість розгляду позовної вимоги про зобовязання забезпечення житлом в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що поєднання в одній позовній заяві позовних вимог, які слід розглядати в порядку різного судочинства у відповідності до ч. 3 ст. 21 КАС України не допускається.

Враховуючи наведене, позивач має викласти обставини, якими обґрунтовуються його позовні вимоги до кожного з відповідачів, з посиланням на конкретні юридичні факти із зазначенням правової підстави позову (вказати законодавчі акти, норми яких порушено відповідачем) та наданням відповідних доказів на підтвердження порушення їх прав та охоронюваних законом інтересів, вказати які саме рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень Верховної Ради України призвели до такого порушення.

Відповідно до ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом направлення до суду позовної заяви, оформленої з урахуванням вищезазначених вимог у встановлений судом строк.

Згідно з частиною другою статті 108 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст.106, 107, ч.1 ст.108, ст.ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу п'ятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п.1 ч.3 ст.108 КАС України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя ОСОБА_3