Справа № 2-а-553/10
Суддя: Надопта А. А.
Дата ухвалення: 2010-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________Справа № 2-а-553/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2010 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді Надопта A.A., при секретарі Казимірська Н.В. за участі позивача-Лихтей Ю.Ю.. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим про стягнення недоплачених коштів при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим про стягнення недоплачених коштів при звільненні.

Вимоги позову мотивовано тим, що з 27.07.1994 р. по 27.11.2009 р. позивач ОСОБА_1 проходив службу в ГУМВС України в Закарпатській області . З 27.11.2009 року у зв'язку з проведенням організаційно - штатних змін позивач був відряджений для подальшого проходження служби в розпорядження ГУ МВС України в АР Крим. Під час проходження служби за період з 01.12.2009 року по 31.05.2010 року позивачу не правильно нараховувалась заробітна плата. Його неодноразові звернення до керівництва ГУ МВС України в АР Крим щодо правильного нарахування заробітної плати успіху не мали.

Після звільнення з ОВС 31.05.2010 р в запас Збройних Сил України за п.64 «а» (за віком ) повний розрахунок з позивачем в день звільнення, як того вимагає ст. 166 КЗпП України проведений не був а грошову допомогу при звільненні з органів внутрішніх справ йому виплачено лише у серпні 2010 року. Перерахунок заробітної плати проведений не був. Дії по вирішенню питання виплати всіх належних позивачу сум поза судовим порядком успіху не мали, а відтак він важає дії керівництва ГУ МВС України в АР Крим щодо виплати належних сум незаконними та такими що не відповідають вимогам Конституції України та чинного законодавства.

Позивач ОСОБА_1, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд такі задоволити.

Представник відповідача - ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим, як суб'єкт владних повноважень, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмове заперечення проти заявленого адміністративного позову в якому просить у задоволенні позову відмовити, поскільки проходження служби в органах внутрішніх справ регулюється не нормами КЗпП України, на які посилається позивач у своєму позові, а законодавством про ці органи, зокрема ЗУ «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, Дисциплінарним статутом ОВС України. Суд вважає за можливе провести розгляд справи та її вирішення на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, письмове заперечення відповідача, яке долучено до матеріалів справи (а.с. 56-61), повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач 27.07.1994 р. по 27.11.2009 р. позивач ОСОБА_1 проходив службу в ГУМВС України в Закарпатській області . З 27.11.2009 року у зв'язку з проведенням організаційно - штатних змін позивач був відряджений для подальшого проходження служби в розпорядження ГУ МВС України в АР Крим. Під час проходження служби за період з 01.12.2009 року по 31.05.2010 року позивачу не правильно нараховувалась заробітна плата. Його неодноразові звернення до керівництва ГУ МВС України в АР Крим щодо правильного нарахування заробітної плати успіху не мали. Не мали успіху і звернення до керівництва ГУМВС в АР Крим щодо виплати підйомної допомоги у зв'язку з переїздом до нового місця служби, виплати компенсації за иіднайом житла та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань та оздоровлення при щорічній відпустці за 2010 рік.

Після звільнення з ОВС 31.05.2010 р в запас Збройних Сил України за п.64 «а» ( за віком ) повний розрахунок з позивачем в день звільнення, та грошову допомогу при звільненні з органів внутрішніх справ йому виплачено лише у серпні 2010 року. Перерахунок заробітної плати проведений не був.

08 червня 2010 року, позивачем було направлено до ГУМВС України в АР Крим заяву із проханням усунути порушення провести відповідний перерахунок заробітної плати, повідомити позивачу суми заборгованостей і термін їх погашення. В отриманій відповіді вих. № 2/Л-12 від 12.07.2010 року (а.с.14-16) у виплаті всіх належних позивачу сум було відмовлено. Сума заборгованості повідомлена не була. 26.08.2010 року позивач звернувся з письмовим запитом до Директора Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України з проханням провести відповідну перевірку законності відмови у належних виплатах, однак позивач отримав формальну відписку та відповідь про відмову у виплаті належних, сум грошових коштів (а.с. 19-20). Інші дії по вирішенню питання виплати всіх належних позивачу сум поза судовим порядком успіху не мали.

Суд вважає дії керівництва ГУ МВС України в АР Крим щодо виплати належних сум незаконними та такими що не відповідають вимогам Конституції України та чинного законодавства, у зв»язку із наступним.

На 20 жовтня 2010 року р. позивачу не нараховані та не виплачені: частина заробітної плати за період з 01.12.2009 року по 31.05.2010 року, матеріальна допомога згідно Указу Президента України № 926 від 04.10.1996 за 2010 p.p. та Постанови Кабінету Міністрів України від 07.1 1.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», заборгованість компенсації за піднайом житла за період з 17 грудня 2009 р. по 25 люте 2010 p.p. у відповідності зі ст.22 Закону України "Про міліцію", та ст. 63 Закону України « Про Державний бюджет України на 2010 рік», заборгованість за не своєчасний розрахунок при звільненні за 5 місяців.

Позиція відповідача, викладена в його відповіді на лист позивача, не має під собою правової основи і не може бути прийнята до уваги з наступних причин, оскільки при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.. Законодавець не вказує, що виплата тих чи інших видів грошових виплат може бути затримана за ініціативою роботодавця.

Дану позицію підтримує Пленум Верховного суду України, в своїй постанові № 13 від 24 грудня 1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». У постанові Пленуму Верховного суду України також немає поділу належних працівникові виплат на «основні» і «додаткові» у сенсі затримки розрахунку при звільненні, яку самовільно здійснив відповідач.

Таким чином, заборгованість за несвоєчасний розрахунок (визначення суми згідно з Постановою KM № 100 від 08.02.2005. Розділ II, пункт 2, частина 3, складає: - різниця у заробітній платі яка нарахована та виплачена та заробітної плати яка мала бути нарахована та виплачена на час звільнення з усіма установленими надбавками 4906,92 грн. ( п.2.2.4 ( у разі призначення у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів на посади з меншим посадовим окладом за особами рядового і начальницького складу зберігаються посадові оклади за попередніми посадами) Наказ МВС України від 31.12.2007 р. № 499, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 р. № 205/14896 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ із змінами та доповненнями.

Сума що підлягає щомісячній виплаті протягом 10 місяців - 49069,20 грн. - заборгованість за матеріальну допомогу відповідно до Указу Президента України № 926 від 04.10.1996 та Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» 5274,50 грн. (п'ять тисяч двісті сімдесят чотири грн. 50 копійок). Сума що підлягає щомісячній виплаті протягом 7 місяців - 36921,50 грн., 5505,98 ( п'ять тисяч дев'яносто п'ять грн.. 98 копійок) заборгованість по виплаті підйомної допомоги у зв'язку з переїздом до нового місця служби у відповідності до Вказівки МВС України № 11754 / ПВ від 30.10.2003 року -5505,98 ( п'ять тисяч дев'яносто п'ять грн.. 98 копійок ). Сума що підлягає щомісячній виплаті протягом 10 місяців - 55059,80 грн., 5100 (п'ять гисяч сто грн.. 00 копійок) заборгованість компенсації за піднайом житла за період з 17 грудня 2009 р. по 25 люте 2010 р. у відповідності зі ст.22 Закону України "Про міліцію", та ст. 63 Закону України « Про Державний бюджет України на 2010 рік». Сума що підлягає щомісячній виплаті протягом 9 місяців - 45900 грн., 6366.49 ( шість тисяч триста сорок шість грн. 49 копійок ) заборгованість по виплаті одноразової допомоги при звільненні згідно Закону України « Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». Сума що підлягає щомісячній виплаті протягом 5 місяців - 31832,45 грн. Разом - 218782,95 гривень.

В частині виплати матеріальної допомоги позивачу суд приходить до наступного. Відповідач посилається на те, що дана матеріальна допомога «відноситься до надбавок і доплат, які виплачуються в межах кошторисних асигнувань, згідно з п.7 Наказу МВС України від 01.11.2003 № 1236. У зв'язку з відсутністю фінансування в 2010 році ця виплата атестованим співробітникам не проводилася та відсутній рапорт пазивги.

Дана позиція не має правової підстави і не може бути прийнята до уваги, виходячи з того, що матеріальна допомога відповідно до п.2. Указу Президента № 926/96 від 04.10.1996 відноситься до основних видів грошового утримання. Згідно до пункт 2 Указу «виплачувати: особам рядового і навчальницького складу органів внутрішніх справ надбавку за вислугу років згідно з додатком N 10; особам рядового і навчальницького складу органів внутрішніх справ доплату за роботу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадової окладу; міліціонерам-водіям, водіям воєнізованої пожежної охорони, а такоже інспекторам дорожньо-патрульної служби надбавку в розмірах: за перший клас -10, за другий клас - 5 відсотків посадової окладу; особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ матеріальну допомогу розмірі місячного грошового забезпечення на рік."

Таким чином, Указ Президента № 926 від 04.01.1996 р. в частині виплати матеріальної допомоги в розмірі грошового утримання зараховує даний вид виплат до обов'язкових і безумовних, і не має на увазі особливого порядку її виплати, і причин за якими в такій виплаті може бути відмовлено. Ця позиція підтримана і в Постанові Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Указом Президента № 98/92 від 25.02.1992 року (із змінами) Міністерство внутрішніх справ України віднесено до центральних органів виконавчої влади. Рішення органів виконавчої влади можуть бути скасовані самим органом який виносив рішення, або вищим органом, або в судовому порядку. Указ Президента № 926 не був скасований або припинений самим Президентом і не було судового рішення про визнання його недійсним у частині виплати матеріальної допомоги.

Згідно з «Положенням про Міністерство внутрішніх справ України» затвердженого Указом Президента № 1138/2000 від 17.10.2000 р. МВС України у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а також цим Положенням. Вживає відповідно до законодавства заходів щодо забезпечення правового і соціального захисту осіб рядового і начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ, військовослужбовців та працівників внутрішніх військ...»

Таким чином, скасування або коригування в бік погіршення правового і соціального захисту осіб рядового і начальницького складу, Указів Президента, знаходиться поза компетенцією керівництва МВС, і є прямим порушенням діючих Законів га Указів Президента. Крім того, згідно ст.21, ст. 22 Закону України «Про оплату праці», роботодавець не може в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, встановлені законодавством. Цієї ж позиції дотримується і Пленум Верховного суду України у п. 12 постанови № 13 від 24.12.1999г.

Законами України «Про бюджет на 2010 рік» також не передбачено обмеження цього виду грошового утримання.

У постанові Верховного Суду України за № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» в п.8 говоритися про те, що відмова у виплаті тієї чи іншої надбавки (премії, винагороди) у зв'язку з відсутністю грошових коштів можливе тільки тоді, коли в нормативних документах які встановлюють ці надбавки, явно вказана виплата цих надбавок за наявності коштів. В Указі № 926 виплата матеріальної допомоги віднесена до основних і безумовних видів виплат.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що ця виплата не проводилася в 2010 році, у той час як позивачу матеріальна допомога, згідно Указу № 926, не виплачувалася не тільки в 2010 році, а взагалі

не виплачувалася з 1994 року ( крім 2008 року ).

Щодо не виплати заборгованості підйомної допомоги у зв'язку з переїздом до нового місця служби, суд приходить до наступного.

У своїй відповіді відповідач посилається на те що наказ про вступ особи до виконання службових обов'язків при переміщенні з інших ГУМВС, УМВС не здійснюється на відміну від Збройних сил України та позивач не звертався з цих питань до керівництва ГУМВС. Згідно наказу МВС України № 490 від 23.11.2009 року посада заступника начальника Управління державної служби боротьби з економічною злочинністю - начальника відділу організації роботи, моніторингу та зонального контролю на якій я працював була скорочена . Наказом Міністра проведені організаційно - штатні зміни в УДСБЕЗ ГУМВС України в Закарпатській області. На підставі цього наказу МВС України, листа ГУМВС України в АР Крим від 25.11.2009 року № 2/2122 та наказу № 511 о/с від 27.11.2009 року ГУМВС України в Закарпатській області позивач ОСОБА_1 був відряджений для подальшого проходження служби в розпорядження ГУ МВС України в АР Крим де він був призначений на ту посаду яку йому запропонували і яка була вакантна з меншим посадовим окладом. П.2.2.4 Наказу МВС України від 31.12.2007 р. № 499, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 р. № 205/14896 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ із змінами та доповненнями, ( у разі призначення у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів на посади з меншим посадовим окладом за особами рядового і начальницького складу зберігаються посадові оклади за попередніми посадами). Згідно грошового атестату № 62 ГУМВС України в Закарпатській області позивачу був встановлений оклад 1310 грн. В ГУМВС України в АР Крим позивачу встановили оклад в розмірі 1150 грн., що є прямим порушенням вище згаданого наказу.

Таким чином, скасування або коригування в бік погіршення правового і соціального захисту осіб рядового і начальницького складу, наказу МВС України від 31.12.2007 року № 499 знаходиться поза компетенцією керівництва ГУ МВС України в АР Крим, і є прямим порушенням діючих Законів та

Указів Президента. Відмова відповідача у проведенні перерахунку заробітної плати та виплати різниці є не правомірними.

Крім того, згідно ст.21, ст. 22 Закону України «Про оплату праці», роботодавець не може в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, встановлені законодавством. Цієї ж позиції дотримується і Пленум Верховного суду України у п. 12 постанови№ 13 від 24.12.1999г.

З огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідачі порушили норми права, які регулюють спірні відносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії незаконними та зобов'язати відповідачів провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та наданих ним доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.64 Конституції України, ст.ст. 6,18, 19, 99, 100, 102,104, 183-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов -задовольнити.

Стягнути з ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим, 245936,84 (двісті сорок п'ять тисяч девятьсот тридцять шість гривень 84 копійки), в тому числі: 218782,95 (двісті вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят дві гривні 95 копійок) грн. 95 коп. заборгованість за не своєчасний розрахунок при звільненні;

-5274,50 грн. (п'ять тисяч двісті сімдесят чотири грн. 50 копійок) заборгованість за матеріальну допомогу відповідно до Указу Президента України № 926 від 04.10.1996 та Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу»;

-5100 (пять тисяч сто гра. 00 копійок) заборгованість компенсації за піднайом житла за період з 17 грудня 2009 р. по 25 люте 2010 р. у відповідності зі ст.22 Закону України "Про міліцію", та ст. 63 Закону України « Про Державний бюджет України на 2010 рік»;

-5505,98 ( п'ять тисяч дев'яносто п'ять грн.. 98 копійок ) заборгованість по виплаті підйомної допомоги у зв'язку з переїздом до нового місця служби у відповідності до Вказівки МВС України № 11754 / ПВ від 30.10.2003 року;

-4906,92 ( чотири тисячі дев'ятсот шість грн. 92 копійки ) заборгованість по виплаті не донарахованої заробітної плати за період з 01.12.2009 року по 31.05.2010 року;

-6366,49 ( шість тисяч триста сорок шість грн. 49 копійок ) заборгованість по виплаті одноразової допомоги при звільненні згідно Закону України « Про пенсійне забезпечення військовослужбовців.

осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий ОСОБА_2