Справа № 359/5758/13-а
Суддя: Яковлєва Л. В.
Дата ухвалення: 2013-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/5320/13-ц
Провадження № 2а/359/124/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2013 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі :

головуючого судді Яковлєва Л.В.,

при секретарі Макаренко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області про зобовязання вчинити дії, -

встановила :

04.06.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, яким просив зобовязати Реєстраційну службу Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області здійснити реєстрацію права власності на земельну ділянку, що знаходиться в с. Іванків Іванівської сільської ради Бориспільського району Київської області площею 0,1139 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:049:0076.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 23.02.2007 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі продажу вищевказаної земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 811.

21.05.2013 року представник позивача звернувся до відповідача з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на придбану земельну ділянку, за результатами розгляду якої отримав рішення про відмову у державній реєстрації за № 2706752 від 30.05.2013 року.

З рішенням Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_1 не погодився та звернувся за захистом своїх прав до суду.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, натомість представляти свої інтереси в суді уповноважив представника за дорученням ОСОБА_4, який позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання зявилась та зазначила, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень законне, а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.02.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_5, було укладено договір купівлі продажу земельної ділянки, що знаходиться в с. Іванків Іванівської сільської ради Бориспільського району Київської області площею 0,1139 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:049:0076, посвідченої приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 811.

21.05.2013 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до відповідача з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказану придбану земельну ділянку. В обґрунтування заяви подано : договір купівлі-продажу земельної ділянки від 2302.2007 року, зареєстрований за № 811 та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.04.2013 року НВ-0134.

Рішенням Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області від 30.05.2013 року за № 2706752 відмовлено у державній реєстрації права власності за ОСОБА_1

Державним реєстратором ОСОБА_6 зазначено, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують та встановлено невиконання умов правочину, з яким закон та/або договір (угода) повязує можливість проведення державної реєстрації.

Так, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 договір купівлі-продажу від 2302.2007 року, зареєстрований за № 811, поданий заявником для реєстрації права власності на земельну ділянку, що знаходиться в с. Іванків Іванівської сільської ради Бориспільського району Київської області площею 0,1139 га, вказано кадастровий номер - :01:049:0021 в той час як в заяві зазначено кадастровий номер - :01:049:0076. Документів, що підтверджують зміну кадастрового номеру, якщо така відбувалась, подано не було.

Крім того, в порушення вимог п.14, 17 вказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_1 не був одержаний на власне імя Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.

За правилами ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (Закон №1952) державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України №1952 визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

За приписами ч.3 ст. 16 вказаного Закону разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Як передбачено ч.3 ст.17 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ч.2 ст. 9 Закону України №1952 державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Як закріплює ч.1 ст. 19 Закону №1952 державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно положень пункту 92 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703, під час розгляду заяви про державну реєстрацію, відповідно до якої державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав заявлено вперше, державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення записів про обтяження речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації права власності або іншого речового права на таке майно.

За змістом пункту 4 ч.1 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Суд зазначає, що державний реєстратор є посадовою особою, дії або бездіяльність якої мають перевірятися вимогам закону та можуть бути оскаржені до суду. Під діями також розуміються рішення, прийняті зазначеним суб'єктом владних повноважень з питань реєстрації.

До того ж, стосовно твердження представника позивача про те, що державний реєстратор, яким подано заперечення на адміністративний позов, не є тотожним Реєстраційній службі, то державний реєстратор є посадовою особою цієї служби, саме він прийняв оскаржуване рішення і саме реєстратор, за нормами частини четвертої статті 9 Закону №1952, самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в такій реєстрації, тому і його заперечення підлягають врахуванню як належні.

Аналіз викладених законодавчих норм та обставин справи свідчить про те, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення та реалізуючи повноваження по відмові у державній реєстрації, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, а тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду особами, які не були присутні при оголошенні постанови, а особи які були присутні при оголошенні постанови протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання на апеляційне оскарження в разі якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги, постанова суду набирає законної сили після розгляду справи в суді апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.В.Яковлєва