Справа № 642/4906/15-а
Суддя: Сватіков А. В.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №642/4906/15а
Провадження №2а/642/79/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючий - суддя Сватіков А.В.,

при секретарі - Конєвій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до УДПС взводу №2 РДПС УДАІ м. Харкова мл. сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ПС2 №223671 від 08.06.2015 року по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із позовом до УДПС взводу №2 РДПС УДАІ м. Харкова мл. сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ПС2 №223671 від 08.06.2015 року по справі про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування своїх позовни вимог позивач зазначив, що08.06.2015 року він рухався на автомобілі Хонда Пілот, номерний знак НОМЕР_1, вулицею Червоношкільна набережна (перехрестя нового цирку) по напрямку до пр. Гагаріна. Після проїзду перехрестя на пр. Гагаріна його зупинив наряд ДПС, адже на думку інспектора, він порушив, вимогу пункту 8.7.3 «е» ПДР України: проїхав перехрестя на червоне світло, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 з постановою серії ПС2 №223671 від 08.06.2015 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за. ч. 2 ст. 122 КУпАП категорично не згоден, адже вважає, що не порушував Правил дорожнього руху, оскільки виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора і змушений був завершити проїзд перехрестя, щоб не створювати аварійної ситуації. Доказів того, що останній проїхав на червоний сигнал світлофора інспектором ДАІ, яким складено адмінпротокол, не наведено. Сам інспектор знаходився на значній відстані від перехрестя і його авто не рухалась, тобто, як учаснику дорожнього руху для його авто був забороняючий сигнал світлофора. ОСОБА_1 діяв згідно п.18.8 ПДР, що не тільки дозволяє, а і зобовязує водія, який виїхав на перехрестя на дозволений сигнал світлофора, продовжити рух у вказаному напрямку, незалежно від сигналу світлофора на виїзді. Пункт 8.11 ПДР, дозволяє водієві, який не може за зміни світлофора зупинити транспортний засіб у вказаному ПДР місці, не вдаючись до екстреного гальмування, продовжити рух за умови, забезпечення безпеки дорожнього руху. В даному випадку склалася саме така ситуація, але співробітником ДАІ, який склав протокол, це не було враховано. Що стосується застосування невідомої камери для відеофіксації правопорушення, ОСОБА_1 вважає це незаконним, оскільки суперечить вимогам пункту 17.10 наказу МВС №111, за яким співробітниками ДАІ можуть застосовуватись лише сертифіковані прилади та лише ті, що пройшли метрологічну повірку. Такі документи на зазначену камеру відсутні, таким чином, її використання є незаконним. Також, під час розгляду справи позивач неодноразово наголошував на тому, що потребує юридичної допомоги, адже має на це право згідно ст. 258 КУпАП, та просив перенести розгляд справи та винесення постанови, але посадова особа - інспектор ДПС ОСОБА_2 не звертав уваги на його прохання, та останній під час розгляду даної справи не розяснив всі права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, в завязку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання з'явився, надав пояснення аналогічні викладеному в позові, просив його задовольнити.

Відповідач - інспектор Книш Є.О. до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, підтвердженням чого є зворотні повідомлення про вручення повістки, що містяться в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ч. 4 ст.128 КАС України вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 08.06.2015 року інспектором ДПС взводу №2 РДПС УДПІ з обслуговування м. Харкова мл. сержантом міліції ОСОБА_2 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №275407 від 08.06.2015 року було ухвалено постанову серії ПС2 № 223671 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Згідно вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн.

Відповідальність за дане адміністративне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно якої порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (міліцію).

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 254 КпАП України, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Як вбачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 08.06.2015 року ОСОБА_1 08.06.2015 року о 07 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем HONDA, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Університетській, здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив, вимогу пункту 8.7.3 «е» ПДР України. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновками експертів, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кіно зйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач склав протокол та ухвалив постанову, спираючись на відеозапис, однак даний відеозапис не долучений до матеріалів справи та ані заперечення на позовну заяву, ані докази, на підставі яких ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності інспектором Книш Є.О. суду не надані. Окрім того, з даного протоколу не вбачається, що дане правопорушення фіксувалося засобом фото та відео фіксації, а також свідки даного правопорушення в протоколі не зазначені.

Згідно з п. 19.2 наказу МВС України №111 (зі змінами) забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні у разі якщо вони підлягають сертифікації відповідно до чинного законодавства та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу. Жодних сертифікатів, що даний засіб фіксування пройшов повірку та має відповідне свідоцтво про повірку, відповідачем суду не надано.

В оскаржуваній постанові не зазначено про застосування приладів відеофіксації, також відсутні дані, як був налаштований прилад який зафіксував правопорушення, який був встановлений тип цілі, дані чи допущений працівник ДПС, який склав постанову, до роботи зі спеціальними технічними засобами. Відсутні такі відомості і в матеріалах справи.

Протокол та постанова не містять жодних відомостей про прилад, який здійснював відеофіксацію, окрім того чи був укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні, свідоцтвом про повірку, з вказаним терміном дії до наступної повірки.

Отже, така фіксація не відповідає вимогам закону, до того ж не сприяє виконанню основних завдань міліції і, зокрема, ДАІ по профілактиці та припиненню правопорушень.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Проте, відповідачем, не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність здійснення руху на заборонений (червоний) сигнал світлофора. А тому спростувати пояснення позивача не має можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова та протокол не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивачем вчинено правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Оцінюючи в сукупності зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що інспектор ДПС взводу №2 РДПС УДПІ з обслуговування м. Харкова мл. сержант міліції ОСОБА_2, який є суб'єктом владних повноважень, діючи у межах своєї компетенції, при ухваленні постанови серії ПС2 № 223671 від 08.06.2015 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладенні на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, діяв в порушення вимог п.3, п.5, п.9 ч.3 ст.2 КАС України.

Так, в порушення вимог ст. 251 КУпАП, ст. 256 КУпАП, Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про питання щодо застосування адміністративного законодавства України органами внутрішніх справ України» за № 950 від 04 жовтня 2013 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 жовтня 2013 р. з № 1829/24361, відповідач не в повній мірі зазначивши обставини скоєного адміністративного правопорушення, в тому числі не в повній мірі зазначивши існуючу схему організації дорожнього руху на перехресті скоєння адміністративного правопорушення, а саме наявність дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінії), а також докази, на основі яких, у визначеному законом порядку відповідач встановив наявність адміністративного правопорушення, винність саме позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не враховуючи клопотань позивача, про надання будь-яких підтверджень його вини, не спростувавши заперечення позивача, не долучивши до справи жодних матеріалів, що підтверджували б факт вчинення адміністративного правопорушення (пояснення свідків правопорушення) та могли бути визнані судом джерелами доказів, суб'єктом владних повноважень, без врахування даних про особу позивача, всіх інших обставин, які мали суттєве значення для правильного вирішення справи, позбавивши можливості позивача користуватися послугами захисника та іншого фахівця у галузі права, ухвалив та вручив позивачу постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, без урахування вимог ст. 33 КУпАП, без урахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступіні його вини, майнового стану, не з'ясувавши, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 71 КАС України за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині скасування постанови, оскільки підставою для скасування оскаржуваної постанови є недоведеність під час судового розгляду вини позивача. Стосовно вимоги позивача закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю в діях останнього складу правопорушення, суд відмовляє у задоволені цієї вимоги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, а тому прийняти рішення щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган чи повноважена особа, яка вирішує питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вимоги Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України та керуючись ст. ст. 222, 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 6-10, 17, 71, 72, ч. 4 ст. 122 , 158-163, 171-2, 255, 256 КАС України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до УДПС взводу №2 РДПС УДАІ м. Харкова мл. сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ПС2 №223671 від 08.06.2015 року по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати Постанову серії ПС2 №223671 по справі про адміністративне правопорушення від 08.06.2015 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 до УДПС взводу №2 РДПС УДАІ м. Харкова мл. сержанта міліції ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова, відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Сватіков