Справа № 664/235/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Київ К/800/53786/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Стрелець Т. Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 01 липня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року у справі за позовом Цюрупинського районного осередку ВГО "Громадський контроль", Громадської організації "Спілка підприємців", Районної громадської організації "Діти війни" до Виконавчого комітету Цюрупинської міської ради, треті особи: Херсонське територіальне відділення Антимонопольного комітету України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комунхоз", Комунальне підприємство "Цюрупинський водоканал", Товариство з обмеженою відповідальністю "Водоканал+", Цюрупинська міська рада Херсонської області про встановлення відсутності компетенції, визнання протиправними дій, визнання нечинним рішення в частині,

встановив:

Цюрупинський районний осередок ВГО "Громадський контроль", Громадська організація "Спілка підприємців", Районна громадської організації "Діти війни" звернулися з позовом до Виконавчого комітету Цюрупинської міської ради, треті особи: Херсонське територіальне відділення Антимонопольного комітету України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Комунхоз", Комунальне підприємство "Цюрупинський водоканал", Товариство з обмеженою відповідальністю "Водоканал+", Цюрупинська міська рада Херсонської області, в якому просили встановити відсутність компетенції Виконавчого комітету Цюрупинської міської ради щодо встановлення базових тарифів; визнати протиправними дії та визнати нечинними п.п. 1, 2, 3 рішення виконавчого комітету Цюрупинської міської ради від 17 липня 2012 року № 150 „Про встановлення базових тарифів на житлово-комунальні послуги".

Постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 01 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року, відмовлено у задоволені позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

В запереченнях Товариство з обмеженою відповідальністю "Комунхоз", Комунальне підприємство "Цюрупинський водоканал", Товариство з обмеженою відповідальністю "Водоканал+" просили залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Цюрупинської міської ради від 17 липня 2012 року № 150 встановлені тарифи для населення за 1 куб. м на водопостачання - 3,85 грн та на водовідведення - 8,77 грн.

Не погоджуючись з діями та рішенням відповідача, позивачі заявили цей позов.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що позов не обґрунтований.

Колегія суддів не погоджується з мотивами судів, що покладені в основу їх рішень.

Разом з тим помилкове застосування судами норм матеріального права не призвело до прийняття неправильного по суті рішення, а тому суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів за наявності інших підстав для відмови в позові з огляду на таке.

Частиною 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Таким чином, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

При цьому під час надання оцінки оскаржуваному акту суб'єкта владних повноважень судам необхідно оцінювати такий акт на предмет відповідності його законам та порушення прав позивача на момент його прийняття.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Метою та сутністю звернення з позовом до суду є захист особистих прав позивачів.

Між тим, як встановлено судами, позивачі спрямовують позов на захист осіб - споживачів житлово-комунальних послуг, а відтак ними не доведено порушення їх власних прав оскаржуваним рішенням.

Отже, уявлення позивачів про існування підстав для задоволення позову у обраний спосіб, за відсутності при цьому порушень їх прав та інтересів оспорюваним рішенням, не є підставою для задоволення такого позову, оскільки відповідно до приписів ч. 1. ст. 2 КАС України особа звертається до суду саме за захистом своїх порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів.

Колегія суддів зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Що стосується доводів касаційної скарги, то ОСОБА_4 не підтвердив обставин, що судовими рішенням судів першої та апеляційної інстанцій порушені його права, свободи та інтереси, як особи, яка не брала участі у справі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 01 липня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: