Справа № 2а-15495/11/2670
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2011-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м.Київ

31 жовтня 2011 року № 2а-15495/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Скочок Т.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Територіальної державної інспекції праці в м. Києві
про визнання дій неправомірними та визнання неправомірним та скасування акту №2609-93/1071 від 30 серпня 2011 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Територіальної державної інспекції праці у м.Києві, (надалі по тексту - відповідач) за участю третьої особи Державного інспектора праці в місті Києві ОСОБА_2 в якому просила:

- визнати Акт перевірки Державного інспектора праці в місті Києві ОСОБА_2 №2609-93/1071 від 30 серпня 2011 року щодо додержання законодавства про працю України в Національному авіаційному університеті (НАУ) таким, що не містить визначення про наявність чи відсутність порушень Законодавства про працю про усунення цих порушень та про те, що зміст цього Акту не визначає відповідей належним чином на питання, які застереженні в зверненні з боку ОСОБА_1;

- визнати дії державного інспектора праці в місті Києві ОСОБА_2 при складанні акту перевірки №2609-93/1071 від 30 серпня 2011 року за результатами перевірки в Національному авіаційному університеті (НАУ) неправомірними;

- визнати Акт перевірки Державного інспектора праці в місті Києві ОСОБА_2 №2609-93/1071 від 30 серпня 2011 року щодо додержання законодавства про працю України в Національному авіаційному університеті (НАУ) неправомірним;

- Акт перевірки Державного інспектора праці в місті Києві ОСОБА_2 №2609-93/1071 від 30 серпня 2011 року щодо додержання законодавства про працю України в Національному авіаційному університеті (НАУ) скасувати.

Відповідно до частини 2 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави, зокрема, для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Кодекс адміністративного судочинства України не містить визначення термінів нормативно-правовий акт та правовий акт індивідуальної дії.

За усталеними в теорії права підходами до класифікації актів нормативно-правовий акт - виданий субєктом владних повноважень документ, який встановлює, змінює чи припиняє дію обовязкових правил поведінки, обмежених в часі, просторі та за колом осіб, та призначений для неодноразового застосування. Правовий акт індивідуальної дії - виданий субєктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообовязкових правил поведінки та стосується прав і обовязків чітко визначеного субєкта (субєктів), якому він адресований.

Обовязковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії є юридичний характер, тобто обовязковість його приписів для відповідного субєкта (субєктів), дотримання якої забезпечується правовими механізмами.

При цьому, як вбачається з позовної заяви, зміст викладених у ній вимог, у тому числі щодо визнання дії неправомірними, фактично зводиться до того, що позивач не погоджується зі змістом та висновками, викладеними в акті перевірки Державного інспектора праці в місті Києві ОСОБА_2 №2609-93/1071 від 30 серпня 2011 року щодо додержання законодавства про працю України в Національному авіаційному університеті (НАУ).

Відповідно до Порядку проведення перевірки стану додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що проводиться посадовими особами Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю та його територіальних органів затвердженого Наказ Міністерства праці та соціальної політики України 21.03.2003 N72 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3 червня 2003 р. за N 432/7753 актом - є документ, складений посадовою особою Держнаглядпраці чи ТДІП, що підтверджує будь-які встановлені факти порушення законодавства про працю чи загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, оскаржуваний акт відповідача не має обовязкового характеру і не встановлює обовязків, а тому він не є рішенням у розумінні п.1 ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження акту перевірки та викладених у ньому фактів і обставин, не може бути предметом самостійних вимог, оскільки він є доказом, який досліджується судом і висновки щодо правомірності викладених у ньому обставин, які стали підставою для прийняття певного рішення, суд викладає у мотивувальній частині постанови.

Отже, акти перевірки не є рішенням субєкта владних повноважень, не спричиняють виникнення будь-яких прав і обовязків осіб чи субєктів владних повноважень, а отже, не породжують правовідносин, що можуть бути предметом спору. Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, наведеній у листі від 30.11.2009 року № 1619/10/13-09.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109, ст. ст. 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому надіслані супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадженні в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

5. Розяснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя Т.О. Скочок