Справа № 804/8639/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 липня 2015 р. Справа № 804/8639/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову громадянина ОСОБА_1 до Дніпропетровської торгово-промислової палати про визнання протиправною бездіяльності відповідача, визнання протиправною відмови, встановлення наявності у відповідача компетенції та зобовязання відповідача вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

04.07.2015р. (згідно конверту пошти) громадянин ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Дніпропетровської торгово-промислової палати та просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у відмові надати допомогу у складанні заяви про засвідчення форс-мажорних обставин, передбаченої Регламентом; у відмові надати рахунок для сплати коштів за видачу сертифікату; у відмові зареєструвати заяву про засвідчення форс-мажорних обставин, передбаченої Регламентом;

- визнати протиправною відмову відповідача виконати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2015р.;

- встановити наявність компетенції за відповідачем на засвідчення форс-мажорних обставин та зобовязати відповідача надати сертифікат форм-мажорних обставин за договором поставки №11312 від 01.01.2012р. між ДП «Зееландія» та ТОВ «МІК».

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він звернувся до відповідача з заявою про засвідчення форс-мажорних обставин за договором поставки №11312 від 01.01.2012р. та видачі відповідного сертифікату згідно до вимог ухвали господарського суду Дніпропетровської області, однак відповідачем було відмовлено у наданні йому допомоги у складанні заяви, у наданні рахунку для сплати коштів за видачу сертифікату, реєстрації заяви позивача про засвідчення форс-мажорних обставин та відмовлено у виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2015р. Позивач вказує на те, що згідно ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» відповідачеві делеговані управлінські повноваження щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та видачі сертифікатів про такі обставини, а, відтак, відповідач є субєктом владних повноважень.

Проаналізувавши зміст позовних вимог та додані до нього документи, норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що зазначену вище адміністративний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пункт 1 ч. 1 ст. 3 КАС України містить визначення терміну справа адміністративної юрисдикції, а саме: справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В той же час, згідно п.7 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України субєкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою інших (іншого) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

У відповідності до ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, які виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою організацією, яка обєднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх обєднання.

Отже, з аналізу наведеної норми можна дійти висновку, що торгового-промислова палата під час видачі сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин за договором поставки №11312 від 01.01.32012р. не здійснює, у даному випадку, будь-яких владних управлінських функцій та не являється субєктом владних повноважень у даних правовідносинах у відповідності до вимог п.7 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, так як є недержавною організацією.

В той же час, частиною 1 статті 15 ЦПК встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи наведене, слід розяснити позивачеві, що даний спір є цивільно-правовим та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір не містить ознак публічно-правового спору, а витікає з цивільних правовідносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, слід відмовити позивачеві у відкритті провадження у даній адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2,3, 17, п. 1 ч. 1 ст. 109, ст.ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом громадянина ОСОБА_1 до Дніпропетровської торгово-промислової палати про визнання протиправною бездіяльності відповідача, визнання протиправною відмови, встановлення наявності у відповідача компетенції та зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими матеріалами надіслати позивачу за зазначеною у позовній заяві адресою.

Розяснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали згідно ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2