Справа № 825/2260/15-а
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року Чернігів Справа № 825/2260/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

при секретарі - Пушенко О.І.,

за участі представника позивача - Дубрової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про накладення арешту на кошти, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.07.2015 року звернувся до суду з позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 і просить накласти арешт на кошти відповідача, що знаходяться у банках, в зв'язку з відмовою в допуску до проведення перевірки, мотивуючи тим, що тим, що відповідач відмовився допустити посадових осіб ДПІ в м. Чернігові до проведення фактичної перевірки. У зв'язку з чим начальником ДПІ в м. Чернігові було прийнято рішення про застосування умовного арешту майна відповідача від 17.07.2015 року. Відповідно до п. 7.3. п. 7 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган доходів і зборів подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків. Позивач наполягає на тому, що підстави для застосування арешту коштів на рахунках платника податків є таким самими, що й для адміністративного арешту майна таких платників податку та визначені п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України. Серед зазначених підстав для арешту коштів передбачено таку підставу, як відмові від проведення за наявності для такої перевірки законних підстав. Оскільки відповідач відмовився від проведення фактичної перевірки, тому ДПІ в м. Чернігові просить накласти арешт на кошти ФОП ОСОБА_2 на рахунках в установах банку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив та заперечень на позов не подав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що ФОП ОСОБА_2 зареєстрована в якості суб'єкта господарювання 02.09.1999 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис. На облік як платника податку ФОП ОСОБА_2 взято в ДПІ в м. Чернігові з 05.09.1999 року.

Відповідно до наказу від 06.07.2015 № 243 "Про проведення фактичних перевірок" та направлень на перевірку від 06.07.2015 № 261, від 06.07.2015 № 262 (а.с. 10-12) призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Проведення перевірки доручено працівниками Головного управління ДФС у Чернігівській області.

В результаті виходу на перевірку, працівникам податкового органу було відмовлено в підписання направлень на перевірку та в допуску до проведення за наслідками чого було складено акти 07.07.2015 № 8/21/НОМЕР_1 про відмову від підписання направлень на перевірку та 07.07.2015 № 7/21/НОМЕР_1 про відмову у допуску до проведення перевірки.

Відповідно до акту від 07.07.2015 № 8/21/НОМЕР_1, направлення на проведення перевірки вручено офіціанту, ОСОБА_3, яка відмовилась від їх підписання (а.с. 13).

Згідно із актом від 07.07.2015 № 7/21/НОМЕР_1 про недопущення до перевірки, ОСОБА_3 не допустила працівників Головного управління ДФС у Чернігівській області до проведення перевірки (а.с. 14).

На підставі звернення від 08.07.2015 про застосування адміністративного арешту майна платника податків (а.с. 9) начальник ДПІ у м. Чернігові, керуючись п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України щодо неможливості проведення фактичної перевірки, прийняв рішення від 17.07.2015 про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_2 (а.с. 15).

Відповідно до п. 16.1.9 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Згідно з п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України при пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Згідно з п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Порядок застосування арешту майна платника податків передбачено ст. 94 ПК України.

Згідно п.п. 94.2.3 п. 94.2. ст. 94 Податкового кодексу України арешт може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Відповідно до п.п. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Пунктами 7.1, 7.3 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 N 568 арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу доходів і зборів до суду.

Для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган доходів і зборів подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Судом встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.07.2015 року по справі № 825/2259/15-а за поданням Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків встановлено наступні обставини справи.

Перевірка ФОП ОСОБА_2 призначена за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до договору оренди приміщення під бар від 01.04.2015 року № 2 , ФОП ОСОБА_2 орендує частину приміщення для розміщення бару, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, площею 57 кв.м. Строк дії договору - до 01.08.2015 року.

Іншу частину приміщення під кафе, згідно із наданим суду договором оренди приміщення від 01.04.2015 року, на правах оренди прийняв у користування ФОП ОСОБА_4, площею 123,5 кв.м.. Строк дії договору - до 01.08.2015 року.

Таким чином, судом встановлено, що приміщення за вищевказаною в наказі на проведення перевірки адресою, орендується різними суб'єктами господарської діяльності.

В актах про відмову у допуску до проведення перевірки від 07.07.2015 № 7/21/НОМЕР_1 та відмову від підписання направлень на перевірку від 07.07.2015 № 8/21/НОМЕР_1, особою, яка проводила розрахункові операції та відмовилась від вчинення даних дій зазначена, офіціант ОСОБА_3

Судом під час судового засідання було встановлено, що згідно із договором про виконання функцій офіціанта від 06.07.2015 року ОСОБА_3 зобов'язується виконати за завданням замовника. ФОП ОСОБА_4, наступні функції: обслуговування банкету, сервірування столів, обслуговування споживачів, у строк з 06.07.2015 до 07.07.2015, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані функції (п.п. 1.1 п. 1).

Тобто, громадянка, яка вказана в актах, як така що відмовилась від писання направлень та така, котра не допустила до проведення фактичної перевірки, не перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 і не могла проводити розрахункові операції у відповідача. Згідно із наданим договором, ОСОБА_3 працювала у співорендаря відповідача - ФОП ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі зазначених вище обставин Чернігівський окружний адмінітсратвиний суду у постанові по справі № 825/2259/15-а за поданням ДПІ у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків встановлено наступні обставини справи прийшов до висновку про необгрунтованість вимог ДПІ в м. Ченрнігові та відмовив податковому органу в задоволенні подання.

Враховуючи наведене, суд, в межах розгляду зазначеної справи, також не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ДПІ в м. Чернігові про накладення арешту на кошти ФОП ОСОБА_2 на рахунках в установах банку через відмову від допущення до проведення фактичної перевірки, оскільки судовим рішенням встановлено, що працівники ГУ ДФС в Чернігівській області не були допущені до проведення фактичної перевірки особою, яка не перебувала у трудових відносинах з відповідачем та не мала повноважень щодо допуску або недопуску посадових осіб податкового органу до перевірки, тому суд приходить до висновку про те, що не має підстав вважати, що ФОП ОСОБА_2 недопустила працівників ГУ ДФС в Чернігівській області до проведення фактичної перевірки на своїй господарській одиниці, а тому така підстава для накладення арешту на кошти відповідача, як відмова від проведення перевірки відсутня.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що підстави для накладення арешту на кошти ФОП ОСОБА_2, що знаходяться в банку, в зв'язку з відмовою в допуску до проведення перевірки згідно із п.п. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України відсутні, а тому в задоволенні позовних вимог ДПІ в м. Чернігові необхідно відмовити.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Державній податковій інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області відмовити в задоволенні позову.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур