Справа № 820/10878/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року м. Київ К/800/1085/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Кравцова О.В.,

секретар судового засідання - Ярош Д.В.,

за участю представників:

від прокуратури - Кузнецова Ю.В.,

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2013року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року

у справі №820/10878/13-а

за позовом ОСОБА_5

до Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області (далі по тексту Держземагенство), яким просив визнати протиправною відмову міськрайонного управління Держкомзему у м. Люботині у Харківському районі Харківської області, викладену відповідачем у висновку № 741 від 03.03.12 р.; зобов'язати відповідача розглянути питання щодо надання технічного завдання на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5, визначенні кадастрового номеру зазначеної земельної ділянки, внесенні даних обмінного файлу до автоматизованої системи ДЗК та здійсненні відповідних дій щодо державної реєстрації земельної ділянки, а також оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку, яка розташована за межами населеного пункту на території Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області за адресою АДРЕСА_1.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року у справі №820/10878/13-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнана протиправною відмова Міськрайонного управління Держкомзему у м. Люботині у Харківському районі Харківської області, викладену у висновку № 741 від 03.03.12 р., та зобов'язано Держземагенство розглянути питання щодо надання технічного завдання на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5, визначення кадастрового номеру зазначеної земельної ділянки, внесення даних обмінного файлу до автоматизованої системи ДЗК та здійснення відповідних дій щодо державної реєстрації земельної ділянки. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, окружний та апеляційний адміністративні суди виходили з доведеності позивачем своїх вимог, оскільки розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації від 31.08.2011 р. № 1821 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5» позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої передачі її у власність. Вказане розпорядження не було скасоване та є чинним. Тому, відмова Держземагенства у наданні технічного завдання на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є немотивованою.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Заступник прокурора Харківської області звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою та, посилаючись на порушення судами норм статті 50 Закону України «Про землеустрій», статті 38, 122 Земельного кодексу України, просить вищезазначені судові рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутнього в судовому засіданні представника прокуратури, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації №1821 від 31.08.2011 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5» позивачу наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої передачі її у власність, орієнтовною площею 0,15 га за рахунок земель, які знаходилися у постійному користуванні ПП «В'ячеслав», за межами населеного пункту на території Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

На виконання вказаного розпорядження районної державної адміністрації на замовлення позивача розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту) на території Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області.

Згодом ОСОБА_5 звернувся до міськрайонного управління Держкомзему у м.Люботин у Харківському районі Харківської області із заявою про надання технічного завдання на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Листом № 741 від 03.03.12 р. міськрайонне управління Держкомзему у м. Люботин у Харківському районі Харківської області відмовило в наданні технічного завдання на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а також у визначенні кадастрового номеру земельної, внесенні даних обмінного файлу до автоматизованої системи ДЗК та здійсненні відповідних дій щодо державної реєстрації земельної ділянки, а також державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки земельна ділянка розташована за межами населеного пункту з цільовим призначенням цієї ділянки - для будівництва та обслуговування житлових будинків, що на теперішній час суперечить ст.ст.38, 39 Земельного кодексу України.

За приписами статті 22 Закону України «Про землеустрій», землеустрій здійснюється на підставі:

а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою;

б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою;

в) судових рішень.

Відповідно до ч.1 статті 50 Закону України «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо створення нових землеволодінь та землекористувань розробляються з метою обґрунтування розмірів і меж земельних ділянок з урахуванням вимог щодо раціонального використання та охорони земель.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 50 Закону України «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Статтею 30 Закону України «Про землеустрій» визначено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України.

Як визначено ч.6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до статті 38 Земельного кодексу України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Згідно із статтею 39 Земельного кодексу України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Судова колегія Вищого адміністративного суду України наголошує, що до земель житлової та громадської забудови відносяться земельні ділянки лише в межах населених пунктів, однак заборони на розміщення будинків та споруд поза межами населених пунктів законодавчо не передбачено.

В касаційній скарзі Заступник прокурора Харківської області звертає увагу на відсутність передбачення чинним законодавством підстав надання громадянам земельних ділянок поза межами населених пунктів для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Такий вид цільового призначення може стосуватися лише земельних ділянок, які розташовані в межах населених пунктів.

Розглядаючи вказане твердження, суд касаційної інстанції виходить з наступного.

Розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації від 31.08.2011р. № 1821 було вирішено питання надання ОСОБА_5 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

На час розгляду справи в судах вищезазначене розпорядження є чинним, Прокуратура не надала доказів його скасування.

Судова колегія вважає, що відмова Держземагенства у наданні ОСОБА_5 технічного завдання на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, є помилковою, оскільки ОСОБА_5 були надані всі документи, передбачені ч.6 статті 118 Земельного кодексу України.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про недоведеність Заступником прокурора Харківської області вимог про скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, які ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року у справі №820/10878/13-а - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: