Справа № 813/7555/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року К/800/59393/14(К/800/62994/14)

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Заїки М.М., Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бродівському районі Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року по справі № 813/7555/13-а

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області (далі - Управління)

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бродівському районі Львівської області (далі - відділення Фонду)

про спонукання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року Управління звернулось до суду позовом до відділення Фонду, в якому просило зобов'язати відповідача включити в акти звірки та прийняти до відшкодування виплачену ОСОБА_4 пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві за період з квітня по серпень 2013 року в розмірі 459 грн., стягнути невідшкодовані витрати на виплату і доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_4 в розмірі 459 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відшкодування пенсії та в цій частині ухвалено нову постанову.

Стягнуто з відповідача на користь позивача, виплачену ОСОБА_4 пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві за період з квітня по серпень 2013 року в розмірі 459 грн.

В іншій частині постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відділення Фонду подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року залишити в силі.

Управлінням також подано касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання включити в акти звірки виплачену ОСОБА_4 пенсію за період з квітня по серпень 2013 року на загальну суму 459 грн. та в цій частині ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційних скарг, суд касаційної інстанції вважає, що скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у квітні-серпні 2013 року між позивачем і відповідачем підписані акти щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

За вказаний період відповідач не прийняв до відшкодування суми пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві в розмірі 459 грн., виплачені пенсіонеру ОСОБА_4 Підставою неприйняття до відшкодування вказаних сум є нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позовні вимоги Управління в частині зобов'язання відділення Фонду включити до актів щомісячної звірки виплачені суми пенсій є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління ПФУ та правління Фонду від 4 березня 2003 року № 5-4/4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року № 376/7697), на який посилається Управління, обґрунтовуючи позовні вимоги, не регулює спірні відносини, які виникли у цьому випадку, оскільки встановлене Порядком правило щодо підписання актів звірки розрахунків підлягає застосуванню лише за відсутності спору.

У разі наявності спору та незгоди на підписання актів звірки розрахунків з боку Фонду вимоги про стягнення таких сум мають вирішуватися в судах адміністративної юрисдикції шляхом пред'явлення органами Пенсійного Фонду України позову про стягнення цих сум, а не шляхом пред'явлення вимог про підписання актів звірки.

Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій про безпідставність вимог управління ПФУ про зобов'язання відділення Фонду включити до актів щомісячної звірки виплачені суми пенсії, є обґрунтованим, оскільки обраний позивачем спосіб захисту (відновлення) порушеного права є таким, що не відповідає змісту прав Управління із відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 березня 2007 року № 21-1087во06, від 6 червня 2011 року № 21-1161а11, від 20 червня 2011 року № 21-76а11, від 28 листопада 2011 року № 21-366а11, від 19 березня 2012 року № 21-364а11.

Що стосується позовних вимог Управління щодо стягнення відшкодування пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, виплаченої ОСОБА_4 за період з квітня по серпень 2013 року в розмірі 459 грн., то суд касаційної інстанції висновок суду апеляційної інстанцій про їх задоволення вважає обґрунтованим, враховуючи наступне.

Судами встановлено, що за період з квітня по серпень 2013 року включно відділенням Фонду не прийнято до заліку витрати Управління на виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_4 в сумі 459 грн. з тих підстав, що нещасний випадок не є пов'язаним з виробництвом.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття. Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг і матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Враховуючи, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що також передбачено статтею 21 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яка визначає перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною 4 статті 26 Основ якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене частиною 2 статті 24 вказаного Закону № 1105-XIV відповідно до пункту 5 якої якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Згідно з абзацом 2 пункту 4 Порядку відшкодування витрат, розробленого та затвердженого ПФУ і Фондом відповідно до Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Законів України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та «Про пенсійне забезпечення» відшкодуванню Фондом підлягають, зокрема, виплачені суми основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 24 квітня 1987 року було складено акт щодо потерпілого ОСОБА_4 форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві. Згідно виписки з акта освідування на МСЕК до довідки серії ВТЕ-4 № 012899 ОСОБА_4 встановлено ІІІ группу інвалідності, пов'язану з трудовим каліцтвом.

Оскільки відшкодування витрат на виплату і доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві покладене на Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, то суд касаційної інстанції вважає, що висновок суду апеляційної інстанції про наявність у Фонду обов'язку з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Бродівському районі Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Заїка М.М.

Олексієнко М.М.