Справа № 826/3991/15
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3991/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

06 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Печенюк Р.В.

розглянув в судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» до Міністерства юстиції України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілової Ангеліни Олександрівни: треті особи: Державне підприємство «Кривбасшахтозакриття», Приморське районне управління юстиції Запорізької області, Регіональне відділення фонду державного майна України по Запорізькій області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просив:

- визнати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 14688800 від 25.07.2014 p., видане державним реєстратором прав на нерухоме майно Ніловою А.О., Державної реєстраційної служби України про відмову у державній реєстрації права власності, форма власності: державна на базу відпочинку «Титан», що розташована у Запорізькій області, Приморський район, м. Приморськ, вулиця Курортна, будинок 39, за суб'єктом: Державне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (), податковий номер -36211068, таким, що не відповідає нормам чинного законодавства;

- зобов'язати Державну реєстраційну службу України провести реєстрацію припинення права власності на базу відпочинку «Титан», що розташована у Запорізькій області, Приморський район, м. Приморськ, вулиця Курортна, будинок 39, за суб'єктом: Державне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року відмовлено в задоволенні позову повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони, що були належним чином повідомлені, в судове засідання на апеляційний розгляд не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення клопотання, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач 02.07.2014 року подав до Реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції Запорізької області заяву реєстраційний № 7218778 про проведення державної реєстрації права власності, форма власності: державна на базу відпочинку «Титан», що розташована за адресою: Запорізька область, Приморський район, вул. Курортна, буд. 39.

25.07.2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Ніловою А.О. за результатами розгляду заяви від 02.07.2014 року прийнято рішення №14688800 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Вважаючи зазначене рішення державного реєстратора протиправним, позивач звернувся з даним позовом в суд.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що державний реєстратор правомірно відмовив у здійсненні державної реєстрації прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень є Закон України від 01.07.2004 р. №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» .

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 8 Закону №1952-IV орган державної реєстрації проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно частини другої статті 9 Закону №1952-IV державний реєстратор прав на нерухоме майно встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно частини 1 статті 19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зокрема, У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень (ч.2 статті 24 Закону №1952-IV).

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

Відповідно до п.15 Порядку під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); повноважень заявника; відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

У разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття (п.16 Порядку).

За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації (п.20 Порядку).

Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (п.28 Порядку).

Пунктом 36 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до п. 37 Порядку визначено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.08.2005 року згідно рішення Приморської міської ради Запорізької області казенному підприємству «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (код ЄДРПОУ - 00194731) видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на базу відпочинку «Титан», яка розташована за адресою: Запорізька область, Приморський район, вул. Курортна, буд. 39. На підставі Свідоцтва право власності на нерухоме майно на базу відпочинку «Титан» право власності КП «ЗТМК» на нерухоме майно зареєстровано Приморським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації (номер витягу 8205256)

Зазначене свідоцтво є чинним.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.12.2014 року №30959004, власником нерухомого майна - база відпочинку «Титан» є ДП Запорізький титано-магнієвий комбінат» (код ЄДРПОУ - 00194731).

Разом з тим, казенне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат» створене за рішенням Кабінету Міністрів України від 13 грудня 1999 року № 2295 «Про внесення змін до переліку державних підприємств, які перетворюються у казенні» на державному майні шляхом перетворення держаного підприємства «Запорізький державний титано-магнієвий комбінат», і належить до сфери управління Міністерства промислової політики України (згідно статуту підприємства затвердженого наказом Міністерства промислової політики України від 21.12.1999 № 436).

Згідно п. 10 статуту казенного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат», затвердженого наказом Міністерства промислової політики України № 436 від 21.12.1999 р., майно підприємства, що є у державній власності і закріплене за підприємством належить йому на праві оперативного управління. Здійснюючи право оперативного управління, Підприємство володіє та користується зазначеним майном.

Підприємство має право розпоряджатися закріпленим за ним на праві оперативного управління майном, що є у державній власності і належить до основ фондів Підприємства, лише з дозволу Міністерства промислової політики України.

04.01.2011 року Казенне підприємство «Запорізький, титано-магнієвий комбінат» шляхом перетворення реорганізовано в Державне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (далі - ДП «ЗТМК»), згідно наказу Міністерства промислової політики України № 200 від 17.03.2009 р. Про перетворення шляхом реорганізації Казенного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат».

Згідно Статуту ДП «ЗТМК», затвердженого наказом Мінпромполітики від 15.11.2010 р. № 577, ДП «ЗТМК» є правонаступником всіх прав та обов'язків КП «ЗТМК».

З 25 квітня 2012 року відповідно до Наказу № 89/582 Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном (правонаступника Міністерства промислової політики України) та Фонду державного майна України, державне підприємство «Запорізький - титано - магнієвий комбінат» передано до сфери управління Фонду державного майна України.

Відповідно до п. 4.2 Статуту ДП «ЗТМК», затвердженого Наказом Фонду державного майна України № 3057 від 02.07.2012 p., майно ДП «ЗТМК» є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Згідно з частиною першою статті 136 та частиною першою статті 137 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Відповідно до частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Право господарського відання та право оперативного управління є похідними правами і реєструються такі права після проведення державної реєстрації права власності на відповідний об'єкт нерухомого майна.

Згідно з частиною третьою статті 73 Господарського кодексу України майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Орган державної влади, до сфери управління якого входить державне унітарне підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами (частина друга статті 73 Господарського кодексу України).

Отже, позивач не виступає власником державного майна. Власником майна, а саме, бази відпочинку «Титан» в даному випадку є держава в особі Міністерства промислової політики України (Агентство держмайна України).

Позивачем до реєстраційної служби подано заяву про державну реєстрацію припинення права власності на нерухоме майно - майнового комплексу бази відпочинку «Титан», в зв'язку з передачею цілісного майнового комплексу бази відпочинку «Титан» на позабалансовий рахунок ДП «Кривбасшахтозакриття», згідно наказу Міністерства промислової політики України № 393 від 22.12.2011 року .

З поданих документів державним реєстратором встановлено, що припиняється оренда нерухомого майна, об'єкт передається на баланс, разом з тим, право, державної власності не припиняється. Отже , державний реєстратор вважав, що відсутні підстави для реєстрації припинення права власності на базу відпочинку «Титан».

Так, пунктами 60,61 Порядку № 868 передбачено, що для проведення державної реєстрації припинення права власності на об'єкт нерухомого майна у зв'язку з його знищенням заявник подає органові державної реєстрації прав документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення. Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на знищений об'єкт нерухомого майна, заявник не подає.

Під час проведення державної реєстрації припинення права власності на нерухоме майно у зв'язку з відмовою власника від права власності орган державної реєстрації прав не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав надсилає органу місцевого самоврядування, на території якого розташоване таке майно, а також правонабувачеві, обтяжувачеві чи особі, в інтересах якої встановлено обтяження, права та обтяження прав яких зареєстровані відповідно до вимог цього Порядку, письмове повідомлення про проведення державної реєстрації припинення права власності на нерухоме майно у зв'язку з відмовою від права власності.

Під час проведення державної реєстрації припинення речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, орган державної реєстрації прав, нотаріус не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про державну реєстрацію припинення речового права надсилає власникові такого майна (у разі коли заяву подано правонабувачем) чи його правонабувачеві (у разі коли заяву подано власником) письмове повідомлення про проведення державної реєстрації припинення такого речового права (п.62 Порядку № 868).

Апелянт стверджує, що Державне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат» не відмовляється від права власності на нерухоме майно, а тільки здійснює заходи з реєстрації припинення права власності на майно, оскільки останнє було передано іншому державному підприємству згідно рішення органу уповноваженого здійснювати управління відповідним майном.

Втім, нормами Порядку № 868 передбачено два випадки проведення державної реєстрації припинення права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме: у зв'язку зі знищенням об'єкта нерухомого майна та у зв'язку з відмовою власника від права власності; і не містить норм щодо припинення права власності на об'єкт нерухомого майна в інших випадках, без реєстрації права на це майно іншим власником, до якого перейшло це право.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що прийняття майна на позабалансовий облік, приєднання поверненого майна до майна діючого державного підприємства є лише одним із способів подальшого розпорядженням таким майном, та не свідчить про припинення права власності на таке майно.

В даному випадку має місце припинення оренди нерухомого майна та передачі об'єкта на баланс ДП «Кривбасшахтозакриття», право державної власності не припинено.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу правомірно відмовлено в державній реєстрації припинення права власності на нерухоме майно на підставі п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону1952-IV.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Запорізький титано-магнієвий комбінат» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 06.08.2015 р.

.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.