Справа № 2-а-1374/11
Суддя: Коваль О. А.
Дата ухвалення: 2011-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ун. № 2-а-1374/11
пр. № 2-а/2608/7795/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2011 року

суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва (далі УПФУ), Управління по нарахуванню та виплаті пенсій Головного Управління пенсійного фонду України в м. Києві про зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2011р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить зобовязати УПФУ в Святошинському районі м. Києва здійснити перерахунок її пенсії за втрату годувальника чоловіка ОСОБА_2, який був інвалідом 1 групи у звязку з захворюванням, повязаним з ліквідацією наслідків на ЧАЕС, що повинна дорівнювати 50% пенсії, належної до виплати її чоловікові згідно ст.ст. 13, 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ), і розмір якої не може бути меншим 10 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність, а також здійснити перерахунок щомісячної компенсації в разі втрати годувальника, що призначається на кожного непрацездатного члена сімї, який був на утриманні інваліда згідно ст.ст. 52, 67, 71 Закону № 796-ХІІ в розмірі 50 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність, починаючи з липня 2010 р., із зарахуванням авансової виплати. Також просить зобовязати Управління по нарахуванню та виплаті пенсій ГУ ПФУ в м. Києві виплатити позивачу недоплачені кошти.

Дана справа передана на розгляд судді відповідно до п. 3 ст. 15-1 КАС України у звязку із закінченням терміну повноважень судді, що розглядав справу.

Представник позивача у судове засідання не з»явився, письмово просить розглядати справу без його участі, позов підтримує, просить його задоволити.

Відповідач УПФУ свого представника у судове засідання не направив, надав письмові заперечення проти позову, згідно яких проти позову заперечує, посилаючись на те, що основний розмір пенсії у звязку з втратою годувальника та щомісячна компенсація із втратою годувальника виплачувалась позивачу у повній відповідності до чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд вважає можливим розглядати справу без участі сторін, на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 з 15.07.1966р., який мав статус особи, постраждалої внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, а також мав 1 групу інвалідності безстроково, у звязку з роботами, повязаними з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копіями посвідчень, наявних в матеріалах справи, у звязку з чим отримував пільгову пенсію.

Позивач отримує пенсію за втрату годувальника чоловіка ОСОБА_2, але у меншому розмірі, ніж передбачено законом.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір пенсії для інвалідів 1 групи, призначеної у відповідності з цим Законом, повинен бути не нижчим 10 мінімальних пенсій за віком, а згідно ст. 50 цього Закону інвалідам 1 групи виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком.

В п.1 ст.36 Закону № 796-ХІІ вказано, що пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Частина 2 цієї ж статті вказує, що непрацездатними членами сімї вважаються чоловік (дружина), якщо вони досягли пенсійного віку.

А відповідно до пункту 1 ст.37 вказаного вище Закону, пенсія у звязку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сімї 50 % пенсії за віком померлого годувальника.

Позивач є особою пенсійного віку і має право на призначення пенсії за втрату годувальника, який був інвалідом 1 групи у звязку з захворюванням, повязаним з ліквідацією наслідків на ЧАЄС, в розмірі 50% його пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Щодо проведення перерахунку і виплати пенсії за втрату годувальника позивачці за 2010р, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлене інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом 02.02.2010р. тобто шестимісячний строк позовної давності обмежується 01.08.2010р.

Враховуючи загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативно-правовими актами суд приходить до висновку про необхідність зобовязати відповідачів здійснити перерахунок та виплату позивачу належної їй компенсації в разі втрати годувальника ОСОБА_2, який був інвалідом 1 групи у звязку з захворюванням, повязаним з ліквідацією наслідків на ЧАЕС, за період з 02 серпня 2010 року відповідно до ст.ст. 52, 54, ч.3 67 Закону № 796-ХІІ в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахування змін розміру мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат.

Суд задовольняє позовні вимоги за вказаний період в межах шестимісячного строку на звернення до суду із адміністративним позовом, що передбачений ст. 99 КАС України, оскільки позивачем не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку, не зазначено обставин, що свідчили б про поважність пропущення строку та докази цих обставин.

При вирішенні питання щодо перерахунку належної позивачу компенсації в разі втрати годувальника, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону № 796-ХІІ щомісячна компенсація в разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), суд вважає за можливе застосувати саме ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для розрахунку такого виду соціального забезпечення як компенсація у звязку з втратою годувальника, що передбачена ст. 52 Закону № 796-ХІІ.

Керуючись ст.ст. 13, 52, 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 10, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» ст. ст. 6, 17-19, 94, 99-100, 102, 105, 158, 161, 162, 163, 183-2, 186, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва, Управління по нарахуванню та виплаті пенсій Головного Управління пенсійного фонду України в м. Києві про зобовязання вчинити дії щодо перерахунку пенсії та щомісячної компенсації в разі втрати годувальника, задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва починаючи з 02.08.2010 р. здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії у звязку з втратою годувальника, а також належної їй компенсації в разі втрати годувальника ОСОБА_2, який був інвалідом 1 групи у звязку з захворюванням, повязаним з ліквідацією наслідків на ЧАЕС, відповідно до ст. ст. 52, 54, ч.3 ст. 67Закону № 796-ХІІ та відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням того, що мінімальна пенсія за віком прирівнюється до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахування змін розміру мінімальної пенсії за віком та раніше проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання постанови суду в межах платежу за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів.

Суддя: