Справа № 2а-3871/12/2070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року м. Київ К/9991/68209/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2012

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2012

у справі № 2а-3871/12/2070 Харківського окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ортопрот»

до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби (ОДПІ)

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2012, позов задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення Харківської ОДПІ від 29.11.2011 № .

У касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку ТОВ «Ортопрот» грошового зобов'язання із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 15.11.2011 № 2583/234/19470004. Згідно з цим актом підприємство порушило норми пунктів 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, пункту 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (ПК): завищено податковий кредит на загальну суму 213410,10 грн. у податковому обліку за квітень, травень, липень 2011 року за господарськими операціями з поставок позивачу від ТОВ «Ерітаж» маркетингових послуг та товарів (манна та пшоняна крупи), від ПП «ОВД-Трейд» маркетингових послуг, які не спричинили реальні зміни майнового стану, не підтверджені первинними документами та не пов'язані із господарською діяльністю позивача, у результаті чого занижено податок на додану вартість на 213410,10 грн. у податковому обліку за квітень, травень, липень 2011 року.

За наслідками перевірки ОДПІ стосовно ТОВ «Ортопрот» прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.11.2011 № про збільшення грошового зобов'язання із податку на додану вартість у сумі 213410,10 грн. за основним платежем та 17084,30 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

У судовому процесі встановлено, що за податковими накладними, виписаними ТОВ «Ерітаж» за наслідками поставки позивачу маркетингових послуг та товарів (манна та пшоняна крупи), а ПП «ОВД-Трейд» маркетингових послуг, позивач сформував податковий кредит у податкових деклараціях з податку на додану вартість за квітень, травень, липень 2011 року.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 198.3 ст. 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (підпункт 198.6 ст. 198 ПК).

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пунктом 201.11 ст. 201 ПК) сум витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (послуг).

Заперечуючи проти позову та доводячи правомірність зменшення у податковому обліку позивача сум податкового кредиту, задекларованих за податковими накладними, виписаними ТОВ «Ерітаж» та ПП «ОВД-Трейд», ОДПІ посилається на не підтвердження поставок, за наслідками яких виписані податкові накладні, первинними документами, які не були надані під час перевірки, відсутністю зв'язку отриманого товару та маркетингових послуг із господарською діяльністю позивача.

Суди попередніх інстанцій на підставі приєднаних до матеріалів справи доказів, а саме: копій видаткових та податкових накладних, товарно-транспортних накладних, актів здачі-приймання послуг, платіжних доручень, маркетингового дослідження асортименту та попиту круп у мережі магазинів «Новус»(на прикладі магазину «Новус» у м. Севастополі), доказів подальшої реалізації отриманих від ТОВ «Ерітаж» круп, оцінка яких відповідає вимогам норм ст. 86 КАС України, - встановили факт поставки позивачу від ТОВ «Ерітаж» та ПП «ОВД-Трейд» маркетингових послуг та круп, зв'язок цих витрат із господарською діяльністю позивача і відповідно до встановлених обставин зробили юридично правильний висновок про правомірне декларування позивачем за наслідками господарських операцій з цими суб'єктами підприємницької діяльності сум податкового кредиту.

Доводи податкового органу про ненадання позивачем під час перевірки первинних документів на підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Ерітаж» та ПП «ОВД-Трейд» на знайшли підтвердження в судовому процесі, враховуючи відсутність належних доказів щодо цих обставин.

Відповідно до пункту 85.4 ст. 85 ПК при проведенні перевірок посадові особи органу державної податкової служби мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів (обов'язкових платежів), порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Пунктом 85.6 цієї статті встановлено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою органу державної податкової служби та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо юридичної оцінки податкового повідомлення-рішення, правомірність якого є предметом спору, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев