Справа № 242/612/15-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Моцний О.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року справа №242/612/15-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 23 червня 2015 року у справі № 242/612/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання неправомірними дій та зобовязання призначити пенсію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 23.02.2015 року звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та надав необхідні документи. Відповідач відмовив у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки до пільгового стажу не було зараховано період роботи позивача з 22.08.1992 року по 25.11.1998 року в якості телефоністки міжміського звязку у Селидівському міському вузлі звязку з причин відсутності переліку професій, за яким проведено атестацію робочого місця. Просив визнати рішення пенсійного органу № 1157 від 10 лютого 2015 року про відмову в призначенні пенсії позивачу на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неправомірним та скасувати його; зобовязати відповідача зарахувати до пільгового стажу при призначенні пенсії період роботи в Селидівському міському вузлі звязку виробничого обєднання «Донецьк звязок» з 22.08.1992 року по 25.11.1998 року та призначити пенсійні виплати з моменту звернення, тобто з 27.11.2014 року.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 23 червня 2015 року у справі № 242/612/15-а позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області від 10.02.2015 року № 1157, яким відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах за списком № 2 ОСОБА_2 скасовано.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області зарахувати період роботи ОСОБА_2 з 22.08.1992 року по 25.11.1998 року в якості телефоністки міжміського звязку у Селидівському міському вузлі до пільгового стажу за Списком № 2.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області призначити та нарахувати пенсію ОСОБА_2 з урахуванням періодів її роботи з 22.08.1992 року по 25.11.1998 року в якості телефоністки міжміського звязку у Селидівському міському вузлі з 01.12.2014 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на норми Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, Закону України «Про підприємства в Україні», Кодексу адміністративного судочинства України, та зазначає, що законодавством передбачено однією із законних підстав для зарахування до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах це наявність такого стажу, відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та проведення атестації робочих місць на підприємстві чи в організації. Відповідно до наказу № 147 від 16.09.1993 року Селидівського міського вузлу звязку виробничого обєднання «Донецьк звязок» було наказано затвердити перелік робочих місць та посад відповідно до наданих карт умов праці, з правом надання пільг за списком № 2. Перелік проатестованих посад за Списком № 2 до пенсійного органу не було надано. Крім того, пенсійний орган зазначив, що він звертався до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради про надання наказу про проведення атестації робочих місць, на що його було повідомлено про відсутність такого наказу.

Представник відповідача на електронну адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Сторони у судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Згідно записів у трудовій книжці, ОСОБА_2 10.08.1990 року прийнята на роботу в якості телефоністки міжміського звязку у Селидівському міському вузлі (який був декілька разів реорганізований) (а.с. 8-10).

27.11.2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 32).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області від 10.02.2015 року відмовлено ОСОБА_2 в призначенні пенсії згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» через відсутність необхідного пільгового стажу за Списком № 2. У вказаному рішенні було розяснено, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 22.08.1992 року по 25.11.1998 року в якості телефоністки міжміського звязку у Селидівському міському вузлі звязку з причини відсутності переліку професій, по яких проведено атестацію робочого місця наказом від 16.09.1993 року № 147 та даний наказ не завірено печаткою підприємства (а.с. 12).

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Суд апеляційної інстанції вважає, що управління неправомірно відмовило у зарахуванні до пільгового стажу позивача період роботи з 22.08.1992 по 25.11.1998 року на посаді телефоністки міжміського звязку у Селидівському міському вузлі звязку у зв'язку із відсутністю доказів на підтвердження проведення атестації робочих місць з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 62 Закону N 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року N 383, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови N 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року N 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону N 1788-XII та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону N 1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку N 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 17.03.2015 року у справі № 21-585а14 і колегія суддів враховує його при розгляді даної справи на підставі ч. 2 ст. 244-2 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 10.08.1990 року прийнята на роботу в якості телефоністки дільниці МТТС у Селидівському міському вузлі звязку (а.с. 8-10).

16 вересня 1993 року Селидівським міським вузлом звязку прийнято наказ № 147, яким затверджено перелік робочих місць, професій, посад робітників, яких підтверджено право на пільгове забезпечення, передбачене Списком № 2, з якого, вбачається найменування професії «телефоніста дільниці МТТС». Вказаний наказ виданий з врахуванням карт умов праці (а.с. 11).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції посилання управління на відсутність атестації робочого місця позивача у спірний період вважає хибними, як і необгрунтованими посилання на відсутність Переліку і засвідчення печаткою на оригіналі наказу, бо такі вимоги суперечать основам діловодства.

Оскільки у позивача наявний пільговий стаж за Списком № 2, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов'язання управління призначити позивачу пенсію відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, абзацом 2 пункту 4 Порядку № 442 встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація має проводитися відповідно пункту 4 Порядку, відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Непроведення атестації не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком.

Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується те, що позивач виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому період його роботи в період з 22.08.1992 року по 25.11.1998 року на посаді телефоністки міжміського звязку у Селидівському міському вузлі звязку має бути зарахований до пільгового стажу.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 167, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 23 червня 2015 року у справі № 242/612/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання неправомірними дій та зобовязання призначити пенсію - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Колегія суддів: Міронова Г.М.

ОСОБА_3

ОСОБА_4