Справа № 206/2842/15-а (2-а/206/31/15)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"05" серпня 2015 р. справа № 206/2842/15-а (2-а/206/31/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 р. у справі №206/2842/15-а (2-а/206/31/15) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

5 червня 2015р. позивач - ОСОБА_1 звернувся із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він вийшов на пенсію 23.04.2007 р. З 11.10.2012 р. одержує пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу в органах місцевого самоврядування», як посадова особа органу місцевого самоврядування- завідувач відділу взаємодії із правоохоронними і контролюючими органами, мобілізаційної та оборонної роботи Самарської районної у м.Дніпропетровську ради.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру пенсії посадовій особі органу місцевого самоврядування ОСОБА_1 із урахуванням інших виплат, а саме: допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Самарському районім.Дніпропетровська здійснити з дня подачі заяви до Пенсійного фонду України перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із 29.05.2015р. з урахуванням інших виплат, а саме: допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 80% від посадового окладу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 р. та прийняти нове рішення, яким повністю відповити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що з 01.01.2015 року у ст.37 Закону України «Про державну службу» внесено зміни та пенсія державним службовцям нараховується в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески.

Окрім того, до заробітку, який враховується при перерахунку пенсії державним службовцям не включається матеріальна допомога, оскільки вона є одноразовою виплатою і не зазначена в переліку складових заробітної плати, передбачених ч.2 ст.33 України «Про державну службу».

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська та з 23.04.2007 р. отримував пенсію за віком.

11.10.2012 р. згідно особистої заяви переведений на пенсію згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З матеріалів справи вбачається, що при призначенні пенсії як посадовій особі органів місцевого самоврядування (11.10.2012р.) застосовувався відсотковий коефіцієнт 80%.

Загальний стаж роботи позивача станом на 30.09.2012 р. склав 42 роки 9 місяців 8 днів, у т.ч. 10 років 7 місяців 19 днів стаж службовця ОМС. Заробітна плата була врахована в розмірі 3482 грн. 92коп. за складовими: посадовий оклад 1118 грн., надбавка за ранг (11 ранг) 70 грн., надбавка за вислугу років (40%) 475 грн.20 коп., надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи 786 грн.29коп, премія 653 грн. 49 коп., премії до державних професійних свят та ювілейних дат 258 грн.04 коп.

Розмір пенсії станом на 01.05.2015 р. складав 3023 грн. 59 коп., з яких основний розмір пенсії 2786 грн.34 коп. та надбавки учасникам бойових дій 237 грн. 25 коп. (а.с.12).

26 травня 2015р. позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська з письмовою заявою про перерахунок призначеної йому пенсії відповідно до наданих довідок №№56, 57 від 26.05.2015р. про складові заробітної плати із урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та суми індексації заробітної плати, з яких сплачувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011р. єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, проте йому буловідмовлено у перерахунку пенсії.

Згідно Закону України від 07.06.2001 р. №2493-3 «Про службу в органах місцевого самоврядування»пенсійне забезпечення посадових осіб органів місцевого самоврядування здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну службу».

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що всі отримані позивачем та враховані судом види матеріального забезпечення входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці державного службовця.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, яка є обов'язковою для управління в силу положень частини першої статті 244-2 КАС України.

Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпропетровську ради №57 від 26.05.2015 року про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» на всі виплати, включені в довідці нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Посилання представника відповідача на ті обставини, що положення вказані у статті 37 Закону України "Про державну службу"в редакції Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" №1166-VІІ від 27.03.2014р, є більш новими, і за загальним правилом дії норм права у часі саме вони підлягали пріоритетному застосуванню при визначенні розміру відсотків, з яких призначається пенсія держслужбовцям є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ст.58 Конституції Українизакони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з п.2 Розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» якщо внаслідок прийняття цьогоЗаконурозмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

В силу ст.22 Конституції Українинею закріплені права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується тим, що оскільки позивачу призначена пенсія за віком як посадовій особі органів місцевого самоврядування до введення в дію Закону України від 27.03.2014 р. №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофі та створення передумов для економічного зростання України», який відповідно до ст.58 Конституції України не має зворотної дії в часі, він має право на обчислення розміру пенсії при перерахунку, виходячи із 80 % від розрахованої заробітної плати з урахуванням інших виплат, тому що пенсія йому була призначена саме у такому відсотковому відношенні відповідно до діючої на той час редакції ст.37 Закону України «Про державну службу».

З наведених обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої існтанції, що відповідачем було безпідставно недонараховано до пенсії позивача допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, судом першої інстанції було зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з дня подачі заяви - 29.05.2015 року, проте колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 84 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: при виникненні права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.

Враховуючи те, що позивач звернувся до УПФУ з заявою про перерахунок та виплату пенсії 29.05.2015 року право на перерахунок пенсії у нього виникло з першого числа наступного місяця, тобто з 01.06.2015 року.

За наведених обставин позовні вимоги позивача в частині перерахування пенсії та здійснення виплати з 29.05.2015 року по 31.05.2015 року є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Зазначене позбавляє можливості залишення без змін постанови суду першої інстанції в частині дати, з якої підлягає перерахуванню та виплаті пенсії позивача і призводить до необхідності зміни постанови суду першої інстанції.

Підставою для зміни судового рішення є помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права без врахування ст.84 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська - задовольнити частково.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 р. у справі №206/2842/15-а (2-а/206/31/15) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 р. - слова та цифри "з дня подачі заяви до Пенсійного фонду України" - виключити.

В абзаці третьому резолютивної частини постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 р. - слова та цифри "з 29.05.2015 року", змінити на слова та цифри «з 01.06.2015 року».

В іншій частини постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А. Олефіренко

В.А.Шальєва