Справа № 804/6358/15
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2015 р. Справа № 804/6358/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.,
при секретарі Воробйовій П.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
18.05.2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби, в якому позивач просить:
- визнати недійсним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600556/1 від 18.11.2014 року.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
13.02.2014 р. між ПАТ Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського (покупець) та Puyang Refractories Group Co., Ltd. Китай продавець укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №14-0298-12, відповідно до якого останній зобовязаний поставити вогнетривкі вироби виробництва ОСОБА_1:
- калібрувальний стакан (верхній) по ціні 25,85 дол. США за 1 шт.;
- калібрувальний стакан (ніжній) по ціні 20,06 дол. США за 1 шт.;
- захисна труба по ціні 171,00 дол. США за 1 шт.;
- продувальний блок по ціні 320,60 дол. США за 1 шт.;
- продувальна пробка по ціні 178,92 та 204,84 дол. США за 1 шт.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав доводи аналогічні позовній заяві та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та надала до суду заперечення від 08.06.2015 р., в яких зазначено наступне.
Декларантом до документів митного оформлення надана комерційна пропозиція представництва виробника від 12.05.2014 р. №14-05-034, яка визначає ціну імпортованого товару на умовах DAP ст.Правда. Сертифікат якості від 20.07.2014 р. наданий до митного оформлення не містить відомостей щодо фактичної дати виготовлення партії товару, що оцінюється.
З урахуванням зазначеного вище, відповідач в поданих від 08.06.2015 р. запереченнях зазначає, що комерційна пропозиція від 12.05.2014 р. №14-05-034 не може бути використана для підтвердження митної вартості товару.
Відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту до вартості товару включено вартість та маркування п.2.1 контракту від 13.02.2014 р. №14-0298-12, але відомостей щодо відповідної складової митної вартості у наданій листом від 16.09.2014 р. №14-05-082 калькуляції не міститься та додатково декларантом не надано.
З наданого підприємством листа від 07.05.2014 р. №062/Д/528 вбачається, що компанією виробником «Puyang Refractories Group Co» виробництво вогнетривних виробів здійснюється за індивідуальними проектами для кожного окремого замовника, зазначене також викладено у листі виробника «Puyang Refractories Group Co» від 17.11.2014 р. №14-05-099. Вартість інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів, відповідно до положень ч.10 ст.58 Кодексу, є однією з складових митної вартості.
При цьому відповідач зазначає, що декларантом не надано документів, які свідчили б про врахування зазначеної складової у митній вартості імпортованого товару. Зазначене також не відображене наданою листом від 17.11.2014 р. №14-05-099 калькуляцією та декларантом не пояснено. Декларант позивача листом від 18.11.2014 р. №062Д/2362 відмовився надати будь-які документи щодо підтвердження митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчислені.
З урахуванням зазначеного вище та у відповідності до доданих документів для підтвердження митної вартості товару, посадовою особою митного органу було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару від 18.11.2014 р. №110010000/2014/600556/1, відповідно до якого митну вартість скориговано до 2,2700 доларів/кг на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2 (б) відповідно до ст.60 МК України.
Відповідач в поданих запереченнях зазначає, що під час дії гарантованих зобовязань позивач листом від 17.12.2014 р. №062Д/2679 звернувся до Дніпропетровської митниці, яким додатково надав копію висновку ТПП від 26.11.2014 р. №ГО-5252. Інших документів за сформованим переліком до митниці не надходило.
З урахуванням зазначеного вище відповідач також зазначає, що це унеможливлює перевірку ідентифікації компанії та перевірку сфери її діяльності, цінових даних, розміщених на сайті, що не дозволяє впевнитись у достовірності заявлених даних.
У наданому висновку міститься цінова пропозиція без зазначення умов постачання, на рівні 320,6 дол.США/шт., в той час як зазначений товар імпортується на умовах DAP станція Правда, Дніпродзержинськ. Зазначене унеможливило використання даного висновку від 26.11.2014 р. №ГО-5252 в якості підтвердження заявленої декларантом митної вартості.
Зовнішньоекономічним договором від 13.02.2014 р. №14-0298-12 та специфікацією від 07.08.2014 р. №10 передбачено, що покупець перераховує 100 % вартості продукції на рахунок продавця протягом 30 банківських днів з дати поставки товару.
Дата поставки товару є датою штампу «Під митним контролем» Дніпропетровської митниці на автотранспортній накладній 17.11.2014 р.
Враховуючи дати фактичної поставки імпортованої партії товару, випущеної у вільний обіг за митною декларацією від 18.11.2014 р. №110010000/2014/022392 та положень контракту, термін оплати оцінюваної партії товару 26.12.2014 р.
Термін надання додаткових документів до МД від 18.11.2014 р. №11001000/2014/022392 спливає 05.02.2015 р. та дозволяє отримати документи стосовно оплати товару. Відповідач зазначає, що оскільки на момент подання листа від 17.12.2014 р. №062Д/2679 відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту термін здійснення оплати імпортованого товару не вичерпаний, у митного органу відсутня інформація щодо оплати зазначеного товару. При цьому відповідач зазначає, що позивачу було запропоновано надати додаткові документи, які б підтверджували факт оплати оцінюваного товару, однак підтвердження заявленої митної вартості товару шляхом надання банківських платіжних документів позивачем здійснено не було.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, суд встановив наступне.
18.11.2014 р. позивач звернувся до Дніпропетровської митниці Міндоходів для митного оформлення товару «вироби з вогнетривкої кераміки з вмістом глинозему (АІ 203) 45% або більше: продувочний блок» та подав відповідну декларацію №110010000/2014/022376 від 17.11.2014 р. з доданими до неї документами, а саме:
- міжнародна автомобільна накладна CMR від 14.11.2014 р. №6483;
- лист щодо транспортних витрат від 17.11.2014 р. №062Д/2361;
- розрахунок ціни (калькуляція) від 17.11.2014 р. №14-05-099;
- комерційна пропозиція від 12.05.2014 р. №14-05-034;
- пакувальний лист від 10.09.2014 р.;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) від 13.02.2014 р. №14-0298-12 із доповненнями від 07.08.2014 р. №10;
- листи виробника від 27.08.2014 р. №14-05-072.
Вказаний вище товар був придбаний позивачем згідно умов контракту купівлі-продажу від 13.02.2014 року за № 14-0298-12, відповідно до умов якого продавцем товару є Pueang Refractories Group Co., Ltd. Китай, а покупцем товару є ПАТ Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського.
У відповідності до умов зовнішньоекономічного контракту від 13.02.2014 року за № 14-0298-12 до вартості товару включено вартість пакування та маркування, однак відомостей щодо відповідної складової митної вартості у наданій листом від 16.09.2014 р. №14-05-082 калькуляції не міститься та додатково декларантом не надано.
Листом від 07.03.2014 р. №14-02-020, наданим позивачем до митного органу зазначено, що виробництво вогнетривних виробів здійснюється компанією виробником «Puyang Refractories Group Co» за індивідуальними проектами для кожного окремого замовника.
Зазначене вище також викладене у листі виробника «Puyang Refractories Group Co» від 17.11.2014 р. №14-05-099. При цьому позивачем до митного органу не надано документів, які свідчили б про врахування зазначеної складової у митній вартості імпортованого товару.
У звязку із зазначеним вище посадовою особою митного органу здійснено контроль щодо підтвердження митної вартості, за результатами якого прийнято рішення про витребування додаткових документів, таких як: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з банківської документації; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; документи, що містять відомості про вартість страхування; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Однак, позивач відмовився надавати будь-які додаткові документи щодо підтвердження заявленої митної вартості.
Враховуючи зазначене вище, митним органом за відсутності додаткових документів для підтвердження митної вартості було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 18.11.2014 р. №110010000/2014/600556/1, відповідно до якого митну вартість скориговано до 2,2700 доларів/кг на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу (2 б) відповідно до ст.60 МКУ.
Зазначений висновок митним органом не прийнято до уваги, оскільки він ґрунтується на інформації Інтернет-сайту hpp:// www.alibaba.com, що є онлайн платформою для імпортерів та експортерів» та надає можливість створювати власні профілі на якому мають можливість користуватися будь-які компанії, що в свою чергу унеможливлює перевірку ідентифікації компанії та перевірку сфери її діяльності, цінових даних, розміщених на сайті, що не дозволяє впевнитися у достовірності заявлених даних.
Також, позивачем не надано до митного органу банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та в судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити, чи здійснена повна оплата товару за контрактом від 13.02.2014 року № 14-0298-12.
В тому числі, митницею було прийнято і рішення про коригування митної вартості товарів від 18.11.2014 року № 110010000/2014/600556/1, за яким митним органом було скориговано митну вартість товару до 2,2700 доларів/кг на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2 (б) відповідно до ст.60 МКУ.
Правовідносини сторін, повязані із справлянням митних платежів, встановлення порядку і умов переміщення товарів через митний кордон України, їх митним оформленням і митним контролем, застосуванням механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; веденням митної статистики; обміном митної інформації; веденням Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності; здійсненням відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України; запобігання та протидією контрабанді; боротьбою з порушеннями митних правил; організацією і забезпеченням діяльності органів доходів і зборів та іншими заходами, спрямованими на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу та регулюються нормами Конституції України, Митного кодексу України; Податкового кодексу України, тощо.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності ( статті 17 та додаток Ш, параграф 6 Угоди).
За нормами п.2 ст.52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
У відповідності до вимог ч.2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є : декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобовязані протягом 10 календарних днів надати ( за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до положень ч.6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або за відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як встановлено судом в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, у поданих позивачем документах до митного оформлення товару містилися розбіжності, які зумовили витребувати з боку відповідача додаткових документів, відповідно п. 3 ст. 53 МКУ, а саме: документи не містили всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, числові значення складових митної вартості товарів.
Про зазначені розбіжності митний орган повідомив позивача та направив повідомлення про необхідність подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за обраним позивачем методом відповідно до вимог п.2, п.3 ст.53 Митного кодексу України.
Проте, наданий до митного органу висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 25.06.2014 року № ГО 2710 від 26.11.2014 р. №ГО-5252 щодо ринкової вартості виробів продувочний блок, марка виробу PN-W2S-A-X не дає можливості визначення митної вартості товару, оскільки досліджується та оцінюється в сукупності з іншими документами, наданими в обґрунтування обраного позивачем методу визначення митної вартості та не може вважатися беззаперечним та переконливим доказом щодо спрямованості виключно доказової бази, наданої позивачем при обранні методу визначення ціни за ціною контракту.
Про наявності встановлених митним органом розбіжностей у поданих документах до митного оформлення та не спростований позивачем у ході судового розгляду справи та встановлено, що саме вищевказані розбіжності і призвели до неможливості здійснення митним органом числового значення митної вартості та неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору у відповідності до вимог ч.2 ст. 58 Митного кодексу України.
Відповідно до п.4 ст. 57 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 Митного кодексу України.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, митним органом проведено консультацію з декларантом позивача з приводу надання відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, проте, декларант позивача відмовився надавати будь-які додаткові документи щодо підтвердження митної вартості товару, крім наведених вище.
Згідно ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.
Отже, з урахуванням того, що позивачем були подані неповні/недостовірні відомості про митну вартість товарів та використані декларантом відомості про митну вартість товарів не підтверджені документально, не визначені кількісні і достовірні показники, які піддаються обчисленню, митниця не мала можливості для застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору ( ст.58 Митного кодексу України).
Згідно п.3 ст.58 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 Митного кодексу України.
Так, митницею було застосовано послідовність переходу від одного методу до наступного методу визначення митної вартості.
При цьому, згідно ст. 33 Митного кодексу України митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені у інформаційних системах та складаються з відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших документів.
Метод визначення митної вартості товарів, передбачений ст.ст. 59,60 Митного кодексу України щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту, який збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього - неможливо було застосувати у звязку з відсутністю інформації у митного органу щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості.
Застосувати методи, передбачені ст.ст.61-63 Митного кодексу України методи визначення митної вартості на основі віднімання або додавання - також було неможливо у звязку з тим, що відсутні були документально підтверджені дані, які підлягають обчисленню.
У разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів, визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
Митна вартість, визначена згідно з положеннями ст.64 Митного кодексу України повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Так, митним органом було скориговано митну вартість до 2,2700 доларів/кг на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2 (б).
З метою перевірки правомірності рішення митного органу про визначення митної вартості, у тому числі і як такого, що прийнято на підставі та в межах повноважень, наданих законодавством, судом зверталась увага на наступні обставини даної справи: чи базується митна вартість товарів і подані декларантом відомості про її визначення з урахуванням методу визначення митної вартості, самостійно обраного декларантом, на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; наявністю яких обставин зумовлено витребування митним органом додаткових документів у декларанта; чи скористався декларант правом на доведення у передбачений законодавством строк митному органові правильності визначення ним митної вартості товарів саме за методом, що самостійно обрано декларантом; чим обгрунтовано митним органом неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів.
В контексті наведенного судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
Зазначена обставина мала наслідком витребування з боку митного органу таких додаткових документів у декларанта, як: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та (або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезенного товару; виписка з бухгалтерської документації; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; документи, що містять відомості про вартість страхування; каталоги, спеціфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, що підтверджується рішенням про коригування митної вартості товарів від 18.11.2014 р. №110010000/2014/600556/1, копія якого міститься в матеріалах справи.
При цьому, як чітно вбачається з листа від 18.11.2014 р. №062Д/2362, копія якого міститься в матеріалах справи, декларант відмовився надати будь-які додаткові документи щодо підтвердження митної вартості, зазначивши, що «відповідно до вимог п.3 ст.53 МК України надати додаткові документи не має можливості».
З наведеного випливає і висновок суду щодо недоведення з боку декларанта у передбачений законом строк митному органові правильності визначення ним митної вартості товарів саме за методом, що самостійно обрано декларантом. При цьому, суд зауважує, що права на доведення визначеної декларантом митної вартості товарів за «основним методом, тобто за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються» у передбачений чиним митним законодавством строк позивач позбавлений не був, що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.
Відтаак, встановлені судом обставини у справі щодо недостатнього підтвердження з боку позивача митної вартості відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості на підставі п.1 ч.1 ст.57 МК України спростовують доводи позивача щодо повноти відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та дозволяють суду критично поставитись до тверджень позивача щодо відсутності у останнього обов'язку щодо подання транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів з огляду на умови поставки ДАР (Інкотермс-2010), а також зауважень позивача щодо свавільного, в порушення приписів ч.2 ст.19 Конституції України та приписів ст.53 МК України характеру дій відповідача щодо зобов'язання позивача надати додаткові документи.
Щодо обгрунтування митним органом неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості імпортованих товарів, що з урахуванням обставин, описаних вище, зауважує про підтвердження з боку відповідача належними та допустимими доказами в розумінні ст.70 КАС України послідовного та аргументованого переходу до обраного Дніпропетровською митницею методу визначення митної вартості, відповідно до якого митну вартість було скориговано до 2, 2700 дол. США/кг на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2 (б) відповідно до ст.60 МК України, у зв'язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів.
У звязку з наведеним вище та з урахуванням подання з боку позивача неповних відомостей про митну вартість товару, відповідно до обраного методу визначення митної вартості суд приходить до висновку, що митницею було правомірно скориговано митну вартість товару шляхом прийняття відповідного рішення на підставі ст.55 Митного кодексу України від 18.11.2014 р., яке міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ст.55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування митної вартості товарів має містити наявну у митного органу інформацію щодо умов, що могли вплинути на ціну товару та призвели до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.
Зі змісту рішення про коригування митної вартості від 18.11.2014 року № 110010000/2014/600556/1 видно, що воно містить дані щодо неможливості визначення митної вартості за ціною договору, вимоги про надання додаткових документів, проведення консультацій, отримання та перевірку додаткових документів, процедури консультацій митної вартості, послідовності застосування методів визначення митної вартості, суми та підстави коригування.
Відповідно до вимог ст. 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом умов, визначених цим Кодексом.
Згідно ст. 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюються картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.
Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Водночас, і частина 1 статті 71 КАС України покладає обовязок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.
Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи, позивачем, всупереч ч.1 ст.71 КАС України не було доведено протиправного характеру прийнятих митним органом оскаржуваних рішень, натомість, відповідачем, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України було повною мірою доведено подання з боку позивача неповних (суперечливих) даних для визначення митної вартості товарів відповідно до обраного позивачем методу визначення такої вартості «за ціною контракту», що мало наслідком винесення з боку відповідача оскаржуваних рішень.
За викладених обставин, перевіривши оспорювані рішення у відповідності до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що оспорювані рішення прийняті відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та Митним кодексом України з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень безпосередньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, а тому в адміністративного суду відсутні правові підстави для задоволення даного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Відповідно до платіжного доручення від 07.05.2015 р. №9671 за подання адміністративного позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 827,00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)грн. 76 коп., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12,71,86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 11 червня 2015 року

Суддя ОСОБА_3