Справа № 826/11773/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року м. Київ К/800/1001/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши в попередньому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 вересня 2013 року

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року

у справі №826/11773/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Столична судноплавна компанія» (надалі - ТОВ «Столична судноплавна компанія»)

до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві (надалі - ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві)

про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

У липні 2013р. позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому поставлено питання про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 28.03.2013р. №000202210, № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.09.2013р. позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 28.03.2013р. №000202210, № та №; присуджено на користь ТОВ «Столична судноплавна компанія» судовий збір у сумі 2294,00грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014р. назване рішення суду першої інстанції змінено, викладено її третій абзац резолютивної частини наступним чином: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Столична судноплавна компанія» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2294,00грн.». В іншій частині - залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх судових інстанцій, ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві звернулась із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, ставить питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та прийняття нового про задоволення позову.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Столична судноплавна компанія» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, контролюючим органом було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «ТДК «Трейд» за березень, травень, червень 2011р., ТОВ «Сід-Маріне» за липень, серпень 2011р., ПП «Анта-рес К» за вересень 2011р., за результатами якої складено акт від 27.02.2013р. №607/22-22-1-36/31628535.

Проведеною перевіркою, на думку податкового органу, встановлено порушення позивачем

- п.1.32 ст.1, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, абз.4 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на 207806,45грн. і завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток на 411710грн.;

- пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.2 ст. 201 Податкового кодексу України, результаті чого занижено податок на додану вартість на 254923 грн.

На підставі висновків вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.03.2013р.:

- №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на 207807,45 грн. (у т.ч.: 207806 грн. - основний платіж, 1 грн. - штраф),

- №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 279042,25 грн. (у т.ч.: 254923 грн. - основний платіж, 24119,25 грн. - штраф),

- №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкту оподаткування податку на прибуток у розмірі 411710 грн.

- № про зменшення розміру від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на додану вартість у розмірі 5969 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення від 28.03.2013р. № скасовано, інші - залишено без змін.

Надаючи оцінку обставинам у справі, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

В силу приписів ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Дані положення врегульовані ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Отже, будь-які документи, в тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо, мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України.

Так, згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших встановлених документів.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат, зокрема, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України,).

Відповідно до п.п.«а» п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до ст.201.10 Податкового Кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на включення до складу валових витрат, витрат у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) та формування податкового кредиту можуть мати лише реально вчинені господарські операції з метою їх використання у власній господарській діяльності та підтверджені оформленими належним чином первинними документами.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, 29.07.2011р. між позивачем (Покупець) та ТОВ «Сід-Маріне» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей, згідно з яким Продавець зобов'язується продати у власність позивачу товар (запчастини).

На підтвердження виконання вказаної угоди позивачем було надано видаткову накладну, податкову накладну, акт прийому-передачі від 29.07.2011р. про передачу позивачем (Векселедавець) на користь ТОВ «Сід-Маріне» (Векселедержатель) одного простого безвідсоткового векселя на суму 244200 грн., датою погашення якого є 29.07.2016р.

Крім того, 25.08.2011р. між позивачем (Покупець) і ТОВ «Сід-Маріне» (Продавець) також укладено договір №25/11 купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей.

На підтвердження придбання вказаного товару позивач до перевірки і до суду надав: рахунок-фактуру, акт прийому-передачі майна, податкову накладну, акт прийому-передачі позивачем (Векселедавець) на користь ТОВ «Сід-Маріне» (Векселедержатель) одного простого безвідсоткового векселя на суму 342000 грн., датою погашення якого - 29.08.2016р.

Також, згідно з рахунком-фактурою від 24.03.2011р. №24/03-1 позивач придбав у ТОВ «ТДК «Трейд» товари (фарбу, уайт-спирт, валик та кисть). Придбання товарів підтверджується наданими до перевірки та до суду видатковою накладною та податковою накладною, а також актом прийому-передачі позивачем (Векселедавець) на користь ТОВ «ТДК «Трейд» (Векселедержатель) одного простого безвідсоткового векселя на суму 102000 грн., датою погашення якого є 25.03.2018р.

Між позивачем (Замовник) і ТОВ «ТДК «Трейд» (Виконавець) 02.04.2011р. укладено договір підряду №02/04, згідно з яким Виконавець виконує судноремонтні роботи по заміні частини обшивки та набору корпуса (носової частини, форпика, першого та другого трюмів) теплоходу «Ока-11».

На підтвердження виконання замовлених робіт позивач надав: рахунок-фактуру, акт здачі-прийняття робіт (виконання послуг), податкову накладну, акт прийому-передачі позивачем (Векселедавець) на користь ТОВ «ТДК «Трейд» (Векселедержатель) одного простого безвідсоткового векселя на суму 102000грн., датою погашення якого є 26.05.2018р.

Крім того, між позивачем (Покупець) і ТОВ «ТДК «Трейд» (Продавець) укладено договір купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 30.06.2011р. №ССК/795.

На підтвердження придбання товарів відповідного найменування, кількості та вартості позивачем було надано видаткову накладну, податкову накладну, прибутковий ордер, акт прийому-передачі позивачем (Векселедавець) на користь ТОВ «ТДК «Трейд» (Векселедержатель) одного простого безвідсоткового векселя на суму 366300грн., датою погашення якого є 30.06.2016р.

Згідно з рахунком від 29.08.2011р. №000380 позивач замовив у ПП «Антарес К» товар (кран пожежний та гайки «Богданова») вартістю 32490грн. (у т.ч. ПДВ - 5415грн.). Придбання вказаного товару позивачем підтверджується наданими до перевірки та до суду видатковою накладною, прибутковим ордером, а також банківською випискою станом на 23.09.2011р.

Всі зазначені вище документи підписані та скріплені печатками сторін та мають всі реквізити як того вимагає чинне законодавство України.

При цьому, придбані у вказаних контрагентів товари і роботи (послуги) були використані позивачем в межах його господарської діяльності, зокрема задля ремонту теплоходів та стоянкового флоту у м. Києві, що перебувають у власності позивача та використовуються ним для здійснення перевезень вантажів у міжнародному сполученні вантажними теплоходами та річкових перевезень пасажирів у м. Києві.

Дані обставини не заперечувалися і не спростовувалися відповідачем та підтверджуються наданими позивачем копіями: наказу від 01.04.2011р. №4, норм витрат фарб на плавзасобах, актів списання від 30.06.2011р. та від 08.08.2011р., свідоцтв про право власності на пасажирські теплоходи, банківських виписок по рахунку, прихідних ордерів від 30.06.2011р. №253 та від 26.09.2011р. №367, вимог на відпуск товару від 30.07.2011р. №2 та №3, від 30.09.2011р. №17, кошторису остаточної ціни ремонту теплоходу «Данаприс 2», акту приймання з ремонту, свідоцтв про придатність до плавання теплоходу «Данаприс 2».

Таким чином, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між позивачем та його контрагентами і правомірність віднесення підприємством до складу витрат, що підлягають оподаткуванню та формуванню податкового кредиту з податку на додану вартість суми витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Податковим органом, в свою чергу, не наведено переконливих доводів та не подано належних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

На час здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ТДК «Трейд», ТОВ «Сід-Маріне», ПП «Антарес К» останні були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також платниками податку на додану вартість, установчі та реєстраційні документи не визнавались недійсними.

Посилання ДПІ у Подільському районі м.Києва на ряд актів про неможливість проведення зустрічної звірки та перевірок державних податкових інспекцій, обґрунтовано не взято судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки звірка фактично не проводилась і обставини щодо вказаних господарських операцій податковим органом реально не встановлювались, а при перевірці та звірці господарські операції саме з позивачем податковим органом не досліджувались.

Доводи відповідача про нікчемність угод, укладених між позивачем та його контрагентами, судами попередніх інстанцій правомірно не прийняті до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження такого факту.

Також слід зазначити, що чинним законодавством України не встановлено обов'язку суб'єкта господарювання, а також права здійснювати перевірку справжності наданих контрагентами документів при укладенні договорів, а також не передбачено обов'язку здійснювати перевірку місцезнаходження контрагентів або сплати податків контрагентами тощо. При невиконання контрагентом своїх обов'язків перед бюджетом не може бути підставою для неможливості формування податкового кредиту на підставі господарських операцій інших суб'єктів господарювання, оскільки відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому до відповідальності може бути притягнутий лише порушник.

Судами попередніх інстанцій правомірно відхилено твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача об'єктивної можливості для виконання спірних операцій в силу відсутності основних засобів та робочого персоналу, оскільки податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів, робіт, послуг постачальником. Також діючим законодавством не передбачено обов'язку замовника перевіряти у постачальника місцезнаходження майна, наявність трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів та іншого майна, економічно необхідного для здійснення господарської операції.

Враховуючи, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеними контрагентами позивача, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанції, щодо задоволення позовних вимог про скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанцій, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 вересня 2013 року в незмінній частині та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В.Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун