Справа № 826/10098/15
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року м.Київ № 826/10098/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрянської Я.І. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Печерського районного відділу Державної міграційної служби України в м.Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

за участю представників сторін:
позивач - ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 );
представник позивача - Гарматін К.В. (довіреність № б/н, від 22.07.15);
представник відповідача - Підужня Н.І. (довіреність № 7/1217, від 07.12.14).

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Печерського районного відділу Державної міграційної служби України в м.Києві про скасування рішення Печерського районного відділу Державної міграційної служби України в м.Києві від 06 травня 2015 року № 1-7/338 про відмову у реєстрації місця проживання; зобов`язання Печерського районного відділу Державної міграційної служби України в м.Києві здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Радянським РУ ГУ МВС України в м.Києві, 13 липня 2000) за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач позов підтримав, дав пояснення аналогічні мотивам звернення до суду, зазначивши, що Шевченківським районним відділом Державної міграційної служби в м.Києві 25 квітня 2015 року позивача було знято з реєстрації місця проживання, про що надано талон з реєстрації місця проживання в України.

28 квітня 2015 року позивач звернулась через Центнер надання адміністративних послуг Печерського району до Печерського районного відділу Державної міграційної служби України в м.Києві заяву про реєстрацію місця проживання.

Так позивач зазначає, що власником 5/12 частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 являється батько її чоловіка ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 є власником 5/12 частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 являється батько її чоловіка на підставі договору дарування від 25 листопада 1993 року посвідченого державним нотаріусом шостої Київської державної нотаріальної контори № 6 і зареєстрованого в реєстрі за № 6у-1584, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 10 січня 1994 року № 15309. Відповідно до договору від 09 липня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Тесленко М.В., зареєстрованим в реєстрі за № 850, між ОСОБА_2 (власник 5/12 частки) і ОСОБА_3 (власник 7/12 частки житлового будинку) досягнута домовленість про порядок володіння та користування житловим будинком, який 09 липня 1998 року зареєстрований Київським міським бюро технічної інвентаризації.

Центр надання адміністративних послуг Печерського району 07 травня 2015 року надав позивачу рішення Печерського районного відділу Державної міграційної служби України в м.Києві від 06 травня 2015 року № 1-7/338 про відмову у реєстрації місця проживання.

Представник відповідача проти позову заперечувала та пояснила, що з наданих документів громадянкою ОСОБА_1 до Печерського РВ ДМС України в м. Києві було встановлено, що власником 5/12 частини житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . Власником 7/12 частини вищезазначеного житлового будинку є ОСОБА_3 , власність якої не підтверджено та документів щодо її власності не надано. Інформація, щодо смерті одного з співвласників ОСОБА_3 , документально не підтверджена та відсутня інформація щодо спадкування майна померлої, що і зумовило надання відмови за відсутності підстав для здійснення реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Згідно ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (ВР України, від 11.12.2003, № 1382-IV) громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її законний представник подає:

- письмову заяву;

- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України;

- квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати;

- талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання;

- документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;

- військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі зміни адреси житла в межах адміністративно-територіальної одиниці особа або її законний представник повинні письмово повідомити про це орган реєстрації протягом десяти днів.

Надання органами реєстрації відомостей про місце проживання або місце перебування особи та інших персональних даних здійснюється виключно у випадках, передбачених законами України, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини або за згодою самої особи.

Згідно ст.11 вищевказаного Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", статті 38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", пункту 3, підпункту 20 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року N 405, МВС, від 22.11.2012 Наказом Міністерства внутрішніх справ України затверджено «Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» № 1077 (далі Порядок).

П.1.1. визначено, що цей Порядок розроблений відповідно до Законів України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" та визначає процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

З матеріалів справи вбачається, що 5/12 частка житлового будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 25 листопада 1993 року посвідченого державним нотаріусом шостої Київської державної нотаріальної контори № 6 і зареєстрованого в реєстрі за № 6-у-1584; 7/12 частка житлового будинку належить ОСОБА_3 , досягнута домовленість про порядок володіння та користування житловим будинком, який 09 липня 1998 року зареєстрований Київським бюро технічної інвентаризації.

Судом встановлено, що Печерським районним відділом Державної міграційної служби України в м.Києві розглянуло надані документи позивача щодо реєстрації місця проживання по АДРЕСА_1 . Відповідачем було встановлено, що власником будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 5/12 частки житлового приміщення та ОСОБА_3 7/12 частки житлового приміщення, власність якої не підтверджено та документів щодо 7/12 частки житлового будинку не надано. Інформація щодо смерті одного з співвласників, ОСОБА_3 , не підтверджена документально та відсутня інформація щодо спадкування майна померлої.

Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками з їхньою згодою.

Досліджуючи надані сторонами документи, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оскільки 5/12 частка житлового приміщення АДРЕСА_1 та 7/12 частка житлового приміщення АДРЕСА_1 є спільною часткової власністю, та той факт що відсутня згода співвласника 7/12 частки на реєстрацію громадянки ОСОБА_1 дає право стверджувати, про відсутність підстав для реєстрації позивача з підстав передчасності з таким зверненням.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надане, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі відкладення складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Я.І. Добрянська