Справа № 2а-15189/11/2670
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2011-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

26 жовтня 2011 року № 2а-15189/11/2670

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцева М.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

ОСОБА_1

до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в особі заступника голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_2

про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобовязання заступника голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_2 належно виконати покладені на нього посадою та законом обовязки у спосіб невідкладного, належного розгляду заяви позивача про передачу розгляду апеляції з одного апеляційного суду до іншого апеляційного суду та прийняття пропорційно аргументованого, мотивованого рішення за нею.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається із позовної заяви, позивач оскаржує дії заступника голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_2 щодо відмови у задоволенні його заяви про передачу розгляду апеляції прокурора на постанову Сквирського районного суду Київської області від 19 липня 2011 року та передачі цієї справи з Апеляційного суду Київської області до Апеляційного суду м. Києва.

Пунктом 4.2. рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 (справа щодо конституційності статті 248-3 Цивільного процесуального кодексу України) визначено, що відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

За вимогами частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За положеннями статей 1, 5 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій та апеляційній інстанціях, в касаційному порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Так, відповідно до частини першої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України апеляція подається через суд, який постановив вирок, ухвалу чи постанову.

Статтею 356 Кримінально-процесуального кодексу України встановлено, що апеляції на судові рішення районних, районних у містах, міських та міськрайонних судів розглядаються Апеляційним судом Автономної Республіки Крим, апеляційними судами областей, міст Києва і Севастополя.

Таким чином, дії суду щодо передачі кримінальної справи до апеляційного суду регулюються нормами Кримінально-процесуального кодексу України, а отже відмова заступника голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо передачі кримінальної справи з Апеляційного суду Київської області до Апеляційного суду м. Києва не є здійсненням владних управлінських функцій на основі законодавства.

За приписом частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У розвиток вказаного положення Європейський суд з прав людини в рішенні від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції»зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держави-учасниці організувати їхню судову систему в такий спосіб, щоб їхні суди і трибунали виконували кожну зі своїх функцій (пункт 44), притаманну відповідній судовій установі.

Отже, суд звертає увагу, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ наділений законодавством України певними процесуальними функціями, які не можуть бути предметом оскарження в Окружному адміністративному суді м. Києва.

У разі незгоди із прийнятим апеляційним судом рішенням за вищезазначеною апеляційною скаргою, учасники процесу наділені правом подання касаційної скарги згідно вимог статті 387 Кримінально-процесуального кодексу України, а тому вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в межах адміністративної юрисдикції.

Відповідно до вимог статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу негайно.

3. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про їх одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, передбаченим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції, за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Бояринцева