Справа № 2а-15814/11/2070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року м. Київ К/9991/37095/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2012

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012

у справі № 2а-15814/11/2070 Харківського окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Гарант Експрес»

до Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області (ОДПІ)

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012, позов задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення № від 20.06.2011.

У касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом надати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування позивачу грошового зобов`язання із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 04.05.2011 № 398/2311/33574471, про порушення позивачем норм пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (ПК), а саме: занижено податок на додану вартість за лютий 2011 року на 13293,00 грн.

За результатами перевірки ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.06.2011 № про донарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 13294,00 грн. (у т.ч. 13293,00 грн. - основний платіж та 1,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

У судовому процесі встановлено, що між ТОВ «Гарант Експрес» (комітент) та ТОВ « 777» (комісіонер) укладено договір від 04.01.2011 № 7-К, згідно з умовами якого комісіонер зобов'язується за винагороду за рахунок комітента здійснити придбання товару (паливно-мастильні матеріали).

Відповідно до пункту 1.3 зазначеного договору за виконання послуг з придбання товару та виконання других обов'язків Комітент виплачує Комісіонеру комісійну винагороду в розмірі 10 грн./тонна.

Факт здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ « 777» підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (копіями договору від 04.01.2011№ 7-К (а.с. 27), податкових накладних № 47 від 22.02.2011, № 48 від 22.02.2011, № 58 від 24.02.2011, № 62 від 28.02.2011, № 71 від 28.02.2011 (а.с.30, 33, 36, 39, 42), актів приймання - передачі № 1 від 22.02.2011, № 2 від 22.02.2011, № 3 від 24.02.2011, № 4 від 28.02.2011, № 5 від 28.02.2011 (а.с. 28, 31, 34, 37, 40), оцінка яких судом у справі відповідає вимогам норм ст. 86 КАС України.

Крім того, у судовому процесі встановлено, що ТОВ « 777» придбало у ТОВ «ЗАХІДНА НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ» паливо-мастильні матеріали, виробником яких є НАК «Нафтогаз Україна» ДК «Укргазвидобування» УПГГК Шебелинське ВПГКН, на підставі договорів № 3Н-0000703 від 05.05.2010 та № 3Н-827 від 05.01.2011.

Транспортування паливо-мастильних матеріалів до ТОВ « 777» здійснювалось залізничним транспортом від заводу виробника (станція відправлення Шебелинка ЮЖД) на Шевченківську нафтобазу, яка знаходиться за адресою: Харківська область, смт. Шевченкове, вул. Шевченко, 58 та до нафтосховища, розташованого за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Б. Хмельницького, 16, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями залізничних накладних (а.с.111-116).

За визначенням підпункту 14.1.181 пункту 14.1 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 ст. 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Абзацами першим та другим пункту 198.3 цієї статті встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 цієї статті).

Висновок ОДПІ про порушення позивачем вимог пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК зроблений з посиланням на те, що контрагент позивача - ТОВ « 777» є транзитером торгівельної націнки від виробника до покупців по взаємовідносинах з покупцями.

В ході проведення перевірки ОДПІ було здійснено порівняльний аналіз відпускних цін на паливо-мастильні матеріали виробника та цін, за яким згідно із договором комісії ТОВ « 777» купувало паливо-мастильні матеріали для позивача, в результаті чого зроблено висновок, що ціни на паливо-мастильні матеріали у контрагента вище, ніж у виробника.

Тобто, на думку ОДПІ, якщо ціни у виробника товару нижчі, ніж у підприємств оптової торгівлі, що не є виробниками товару, то ціною придбання такого товару є ціна заводу виробника, а не договірна контрактна ціна.

Згідно з абзацами першим та другим підпункту 1.20.1 пункту 1.20 ст. 1 Закону № 334/94-ВР, якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін..

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

За визначенням абзацу третього вказаного підпункту ідентичні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), що мають однакові характерні для них основні ознаки. Під час визначення ідентичності товарів беруться до уваги, зокрема, їх фізичні характеристики, які не впливають на їх якісні характеристики і не мають суттєвого значення для визначення ознак товару, якість і репутація на ринку, країна походження та виробник. Незначні відмінності в їх зовнішньому вигляді можуть не враховуватися

Для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів (абзац перший підпункту 1.20.2 цього пункту).

Підпунктом 1.20.8 пункту 1.20 ст.1 Закону № 334/94-ВР встановлено, що обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

У судовому процесі встановлено, що ОДПІ не було здійснено жодних заходів щодо з'ясування середньої ринкової ціни, що склалася на момент реалізації, з урахуванням відпускних цін на аналогічну продукцію інших продавців паливно-мастильних матеріалів.

Як свідчать акти приймання-передачі, за якими у лютому 2011 року між позивачем та ТОВ « 777» здійснювалось приймання нафтопродуктів, поставку паливо-мастильних матеріалів було проведено на умовах DDP (Інкотермс 2000).

Згідно з «ІНКОТЕРМС. Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати» (редакція 2000 року) термін «поставка зі сплатою мита» (DDP - DELIVERED DUTY PAID) означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару, який пройшов митне очищення для імпорту, без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення. Продавець несе всі витрати та ризики, пов'язані з доставкою товару до цього місця, включаючи (у відповідних випадках) будь-які «мита» (під словом «мито» розуміється відповідальність за виконання та ризики виконання дій з проходження митних процедур, а також оплата витрат митного очищення, податків, митних і інших зборів) на імпорт до країни призначення.

За вказаними умовами продавець зобов'язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором. Продавець зобов'язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару до названого місця призначення. Якщо конкретної точки поставки не узгоджено або не визначено практикою поставок, продавець може вибрати точку в межах названого місця призначення, яка найбільш задовольняє його цілям. Продавець зобов'язаний надати не розвантажений товар у розпорядження покупця або іншої особи, призначеної покупцем, на будь-якому прибулому транспортному засобі, у названому місці призначення, в узгоджену дату або в межах періоду, узгодженого для поставки.

Таким чином, при здійсненні порівняння цін заводу-виробника та ціни підприємства оптової торгівлі - ТОВ «ЗАХІДНА НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ», а також проведенні перерахунку податкового кредиту, ОДПІ не взято уваги той факт, що до кінцевої ціни нафтопродуктів постачальником включено вартість залізничного тарифу по доставці вантажу від заводу виробника до нафтобази (Харківська область), послуги по підготовці під налив цистерн та інші платежі, пов'язані з перевезенням вантажу.

Факт знаходження та реєстрації юридичної особи ТОВ «ЗАХІДНА НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ» у м. Ужгород не може бути перешкодою для укладення господарських договорів комісіонером на користь позивача із вказаною особою.

Наведені ОДПІ обставини не підтверджують той факт, що ТОВ «ЗАХІДНА НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ» та ТОВ « 777» є транзитерами, а їх діяльність направлена на мінімізацію доходів.

Факт виконання господарської операції між позивачем та ТОВ « 777» за договором від 04.01.2011 № 7-К та подальшої реалізації отриманих паливо-мастильних матеріалів ОДПІ не заперечується.

Суди попередніх інстанції дійшли юридично правильного та такого, що відповідає обставинам справи, висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту за наслідками господарської операції із ТОВ « 777».

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев