Справа № 2а-4509/10/1170
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2011-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2011 року Справа № 2а-4509/10/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді В.С.Мирошниченка

при секретарі Поцелуйко А.І.

за участю: представника позивача-Максимчука О.М.

представника відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції до Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор»ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»про стягнення податкового зобовязання з податку на прибуток в сумі 266 451 грн. та з податку на додану вартість в сумі 251 281 грн. нарахованих із застосуванням звичайних цін,

ВСТАНОВИВ:

Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція у Кіровоградській області області /далі по тексту - позивач/ звернулася до суду з адміністративним позовом до дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор»відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»/далі по тексту - відповідач/ про стягнення податкового зобовязання з податку на прибуток в сумі 266 451 грн. та податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 251 281 грн. за рахунок активів, визначених на рівні звичайної ціни згідно рішення про застосування звичайних цін від 16.11.2010 № НОМЕР_1 та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до плану-графіку проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання було проведено планову виїзну перевірку ДП «Кіровоградський облавтодор»ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2009 року по 31.12.2009 року, на підставі якої був складений акт планової виїзної перевірки № 34/23-10/32039992 від 12.05.2010 року.

За розглядом повторної скарги, ДПА у Кіровоградській області винесено рішення про результати розгляду повторної скарги від 18.10.2010 року № 3383/10/25-037, на підставі якого 16.11.2010 року винесено рішення № НОМЕР_2 про визначення податкових зобовязань із застосуванням звичайних цін по податку на додану вартість в сумі 251 281 грн. та рішення № НОМЕР_1 про визначення податкових зобовязань із застосуванням звичайних цін по податку на прибуток підприємств в сумі 266 451 грн. Перевіркою встановлено, що згідно з даними бухгалтерського обліку філією «Лелеківська ДЕД»ДП «Кіровоградський облавтодор »за результатами діяльності з виконання робіт, замовником яких є Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області отримані збитки: за листопад 2008 року у сумі 198 858,00 грн., за грудень 2008 року 63 745,00 грн., за січень 2009 року 101 809,00 грн., за березень 2009 року 51 139,00 грн., за квітень 2009 року 48 081,00 грн., за травень 2009 року 84 369,00 грн., за вересень 2009 року 49 872,00 грн., за жовтень 2009 року 139 273,00 грн.

В порушення пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»№ 334/94-ВР від 28.12.1994р. (далі Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств») підприємством не зменшено суму валових витрат на суму збитків, понесених у звязку з продажем робіт за цінами, що нижчі за фактично понесені повязаним з таким платником податку особам, на загальну суму 736 246,00 грн., у тому числі: за 4 кв. 2008 року 262 603,00 грн., за 1 кв. 2009 року - 152 948,00 грн., за 2 кв. 2009 року 132 450,00 грн., за 3 кв. 2009 року 48 972,00 грн., за 4 кв. 2009 року 139 273,00 грн.

Додатково вказує, що філія «Лелеківська ДЕД»є структурним підрозділом ДП Кіровоградський облавтодор»ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», яке входить до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України, в той час як Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області, яка є замовником підприємства, також входить до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України, тобто відповідає ознакам повязаної особи, визначеним п. 1.26 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». А відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не підлягають віднесенню до складу валових витрат суми збитків платника податку, понесених у звязку з продажем товарів (робіт, послуг), або їх обміном за цінами, що нижчі за звичайні, повязаним з таким платником податку особам.

Також, на думку Позивача, в порушення пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97-ВР від 03.03.1997р. (далі Закон України «Про податок на додану вартість») підприємством не здійснено коригування сум податкового кредиту по витратах, які не використані у виробничій діяльності, на загальну суму 147 205 грн., у тому числі: за листопад 2008 року 39 772,00 грн., за грудень 2008 року 12 749,00 грн., за січень 2009 року 20 362,00 грн., за березень 2009 року 10 228,00 грн., за квітень 2009 року 9 616,00 грн., за травень 2009 року 16 874,00 грн., за вересень 2009 року 9 794,00 грн., за жовтень 2009 року 27 855,00 грн.

При винесенні рішень № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 від 16.10.2010 року позивач також керувався Методичними рекомендаціями щодо оформлення матеріалів перевірок, затверджених наказом ДПА України від 11.09.2008р. № 584 із змінами та доповненнями, і розясненнями щодо застосування непрямих методів і звичайної ціни, наданими в листах ДПА України від 22.08.2007 р. № 10-3018/3033 та від 30.09.2009 р. №21255/7/15-0217.

Станом на день подання позивачем адміністративного позову до суду податкові зобовязання, донараховані згідно рішення № НОМЕР_2 та рішення № НОМЕР_1 від 16.10.2010 року, ДП «Кіровоградський облавтодор»ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»в добровільному порядку не сплачено.

В судовому засіданні представник позивача в обґрунтування рішень про донарахування сум податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку додану вартість із застосуванням звичайних цін посилався на акт перевірки, вказуючи про заниження відповідачем сум валового доходу в 4 кварталі 2009 року від виконаних робіт по благоустрою території НВП «Радій»на замовлення ЗАТ «Кіровоградграніт»на суму 101 353,00 грн. та відповідно заниження сум податкового зобовязання з податку на додану вартість за жовтень 2009 року в сумі 20 271,00 грн. Необхідність застосування звичайних цін обґрунтовує здійсненням між відповідачем та ЗАТ «Кіровоградграніт»заліку взаєморозрахунків за виконані відповідачем роботи та надані ЗАТ «Кіровоградграніт»матеріали, що призвело до визначення проведеної господарської операції як бартерної. Позивачем вказується про використання відповідачем для виконання вказаних робіт сумішей асфальтобетонних (гарячих і теплих) у кількості 294,1781 т. по ціні 426,66 грн. та 309,6104 т. по ціні 157,25 грн., в той час як для виконання аналогічних робіт по утриманню автодороги Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв філією використані аналогічні суміші за ціною 456,36 грн. за тону. Вказане, на думку позивача, є порушенням пп. 7.1.1 п. 7.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», згідно якого доходи та витрати від здійснення товарообмінних (бартерних) операцій визначаються, виходячи з договірної ціни такої операції, але не нижчої за звичайні ціни.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідача позов не визнали повністю, надали суду письмові заперечення. В своїх запереченнях представник відповідач вказує на те, що при формуванні ціни, виконанні робіт на користь замовника Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області а також формуванні суми валових доходів та податкового кредиту за вказаними операціями, ним взагалі не було допущено порушень вимог чинного податкового законодавства, в тому числі пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»та пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а позивач, в свою чергу, перекручує зміст зазначених ним норм.

Також представник відповідача наголошувала на тому, що позивачем не надано доказів реалізації ним робіт на користь Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області ні за цінами, що нижчі за звичайні, ні нижчі за фактично понесені, так само, як і факт отримання ним збитків при здійсненні вказаних операцій. Також зазначає, що чинне законодавство не містить приписів щодо зменшення суми валових витрат платника податків у випадку отримання збитків від реалізації товарів, робіт, послуг за цінами, що нижче за фактично понесені. Заперечує відповідач і факт отримання збитків як таких від виконання робіт на користь Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області, а розрахунок збитків, наведений перевіряючими в акті, вважає методологічно невірним та таким, що також не ґрунтується на нормах чинного законодавства, яке регулює питання податкового та бухгалтерського обліку. Пояснила, що в діяльності дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор»ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»є збиткові місяці роботи, повязані з витратами на закупівлю матеріалів. Проте є й місяці, коли підприємство отримує дохід після виконання робіт. Позивачем було взято вибірково ті місяці, де дочірнє підприємство «Кіровоградський облавтодор»несло збитки.

В частині формування валових доходів за операцією щодо благоустрою території НВП «Радій»представники відповідача зазначили, що позивачем невірно визначено звичайну ціну на асфальтобетонні суміші, оскільки ним здійснено порівняння цін хоч і на ідентичний товар, проте не в співставних умовах, що є порушенням вимог п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Крім того, в порушення вимог п.13 Указу Президента України «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності»позивачем не було здійснено оцінку рівня цін реалізації таких асфальтобетонних сумішей на внутрішньому ринку України, в цілому, та у Кіровоградській області, зокрема. Було порівняно лише ціну реалізації товару за договором, встановлену для одного замовника за домовленістю сторін, з ціною його реалізації для іншого (Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області), що не є звичайним субєктом господарювання, і ціна на товар у правовідносинах з яким встановлювалася шляхом проведення тендеру.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

12 травня 2010 року Державною податковою адміністрацією у Кіровоградській області був складений акт № 34/23-10/32039992 про результати невиїзної позапланової перевірки Дочірнього підприємства «Кіровоградський облавтодор»ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»код за з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2008р. по 31.12.2009р.

Перевіркою повноти визначення валових витрат по філії «Лелеківська ДЕД»за період з 01.10.2008р. по 31.12.2009р. (стор. 59-60 акту) і, зокрема, показників у рядку 04.1 Декларацій «витрати на придбання товарів (робіт, послуг), крім визначених у 04.11»встановлено їх завищення всього у сумі 736 246,00 грн. Згідно з даними бухгалтерського обліку в періоді, що перевірявся, філія «Лелеківська ДЕД»за результатами діяльності з виконання робіт, замовником яких є Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області, отримала наступні збитки:

Д-т 703 К-т 791Д-т 903 К-т 231Відхилення
285 640484 498,12198 858,12
370 631,66434 376,3463 744,68
450 977552 785,97101 808,97
340 220391 358,9351 138,93
686 575734 655,9948 080,99
249 615,33333 984,1384 368,80
1 172 7001 222 572,3649 872,36
764 428903 700,79139 272,79
Позивач вважає, що незменшення суми валових витрат підприємством на суму збитків, понесених у звязку з продажем робіт за цінами, що нижчі за фактично понесені повязаним з підприємством особам (Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області) є порушенням пп. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Факт отримання збитків, на думку перевіряючих, встановлюється на підставі таких документів: бухгалтерських рахунків 631 «Розрахунки з постачальниками», 201 «Сировина та матеріали», 372 «Розрахунки з підзвітними особами», 203 «Паливо», 207 «Запасні частини», 209 «Інші матеріали», 22 «Малоцінні та швидкозношувальні предмети», 23 «Виробництво», 901 «Собівартість реалізованої готової продукції», 903 «Собівартість реалізованих будівельно-монтажних робіт».

Посилання на інші документи акт не містить, додаткові матеріали чи розрахунки позивачем при зверненні з адміністративним позовом та під час судового розгляду справи не надавалися.

В обґрунтування факту повязаності ДП «Кіровоградський облавтодор»ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»та Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області позивач посилається на п. 1.26 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у відповідності до якого повязаною особою є особа, що відповідає, в тому числі таким ознакам: юридична особа, яка здійснює контроль над платником податку, або контролюється таким платником податку, або перебуває під спільним контролем з таким платником податку.

Оскільки ДП «Кіровоградський облавтодор»ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»і Служба автомобільних доріг України у Кіровоградській області входять до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України, вони є повязаними особами в розумінні податкового законодавства України.

Факт повязаності зі Службою автомобільних доріг України у Кіровоградській області відповідач не спростовує, лише уточнив, що Служба автомобільних доріг України у Кіровоградській області належить до органів на місцях Державної служби автомобільних доріг України, яка, у відповідності до ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 р. № 2826-IV, є центральним органом виконавчої влади, що здійснює державне управління автомобільними дорогами загального користування, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту. Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області як місцевий орган Державної служби автомобільних доріг України є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

У відповідності до абз. 2 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не підлягають віднесенню до складу валових витрат суми збитків платника податку, понесених у звязку з продажем товарів (робіт, послуг) або їх обміном за цінами, що нижчі за звичайні, повязаним з таким платником податку особам.

Отже, у випадку отримання відповідачем збитків від реалізації товарів (робіт, послуг) Службі автомобільних доріг у Кіровоградській області за цінами, що нижчі за звичайні, сума таких збитків не підлягає віднесенню до складу валових витрат.

Законодавче поняття «звичайна ціна»та механізм її визначення для цілей податкового обліку встановлюється за правилами п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що є законом прямої дії. Відповідно до пп. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо цим пунктом не встановлено інше. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін. Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг)

За загальним правилом, у відповідності до пп. 1.20.2 п. 1.20. ст. 1 зазначеного Закону для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах.

Таким чином, для доведення факту отримання платником податків збитків від продажу товарів (робіт, послуг) за ціною, що є нижчою за звичайну, необхідним є порівняння ціни продажу, застосованої платником податку, з цінами, встановленими в інших договорах, на ідентичні (однорідні) товари (роботи, послуги), що реалізуються у співставних умовах.

Відповідно до п.13 Указу Президента України «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності», індикативні або звичайні ціни на товари (роботи, послуги) для застосування їх у податкових або митних цілях встановлюються на підставі статистичної оцінки рівня цін реалізації таких товарів (робіт, послуг) на внутрішньому ринку України, яка проводиться уповноваженим державним органом у визначеному ним порядку. Індикативні або звичайні ціни не можуть встановлюватися органами виконавчої влади, які використовують їх для нарахування та стягнення податків і зборів (обов'язкових платежів) та неподаткових платежів, крім випадків відсутності статистичних даних про рівень цін на окремі види товарів (робіт, послуг).

Отже, виходячи з приписів наведеної норми законодавства, звичайні ціни на товари (роботи, послуги) для застосування їх у податкових або митних цілях мають бути установлені на підставі статистичної оцінки рівня цін реалізації таких товарів (робіт, послуг) на внутрішньому ринку України, проведеної уповноваженим державним органом у визначеному ним порядку.

Пп. 1.20.6 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»передбачено: у разі коли на відповідному ринку товарів (робіт, послуг) не здійснюються операції з ідентичними (у разі їх відсутності - однорідними) товарами (роботами, послугами), або якщо неможливо визначити їх ціну через відсутність або недоступність відповідної інформації, звичайною ціною вважається ціна договору.

Також, згідно з пп. 1.20.8 п. 1.20 ст. 1 вказаного Закону обовязок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобовязаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

Пп. 1.20.10 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»передбачено, що донарахування податкових зобовязань платника податку податковим органом внаслідок визначення звичайних цін здійснюється за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових зобовязань за непрямими методами, а для платників податку, визнаних природними монополістами згідно із законом, також відповідно до принципів регулювання цін, встановлених таким законом.

Таким чином, враховуючи, що за загальним правилом звичайною ціною є договірна ціна, що відповідає рівню справедливих ринкових цін, якщо податковий орган не згодний із ціною договору, то він зобовязаний довести, що ціна, вказана в договорі, не відповідає рівню звичайних цін.

В порушення вимог вказаних норм позивачем не надано суду ні інформації щодо рівня цін реалізації робіт, ідентичних тим, що виконувалися відповідачем на користь Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області, на внутрішньому ринку України, в цілому, чи по регіону, зокрема. Позивачем не надано інформації ні щодо договорів, укладених відповідачем зі Службою автомобільних доріг у Кіровоградській області, ні щодо видів виконуваних робіт, ні щодо їх вартості, встановленої відповідачем в укладених ним договорах. Також позивачем не здійснено порівняння ціни, за якою здійснював реалізацію робіт повязаній особі відповідач, зі звичайною ціною на ідентичні роботи, визначеною в порядку, встановленому законом.

Враховуючи той факт, що позивачем звичайні ціни фактично не визначено, відсутні підстави стверджувати про здійснення відповідачем реалізації робіт повязаній особі за цінами, що нижчі за звичайні.

Крім того, у відповідності до пп. 1.20.3. п. 1.20. ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»для товарів (робіт, послуг), які продаються шляхом прилюдного оголошення умов їх продажу, звичайною визнається ціна, що міститься у такому прилюдному оголошенні.

Суд бере до уваги той факт, що замовник відповідача - Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області - як орган Державної служби автомобільних доріг України є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, а тому як замовник укладає договори на реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг на умовах тендеру (публічних торгів) та у відповідності до норм Положення про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2008 року № 921. Тому в договорах на виконання робіт з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг між відповідачем та Службою автомобільних доріг у Кіровоградській області визначається лише загальна вартість фінансування, а ціна (вартість) окремих обсягів робіт) визначається шляхом розміщення замовником прилюдного оголошення про закупівлю чи про проведення попередньої кваліфікації (публікується в інформаційному бюлетені «Вісник державних закупівель»та розміщується на веб-порталі з питань державних закупівель) та застосовується в подальшому сторонами договірних відносин.

Отже, звичайною ціною (в розумінні пп. 1.20.3 п.1.2.0 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств») для робіт, що виконуються відповідачем на користь Служби автомобільних доріг в Кіровоградській області, є договірна ціна, яка, в свою чергу, визначається при оголошенні тендеру (публічних торгів) шляхом розміщення відповідних публічних оголошень. Тому в контролюючого органу відсутні правові підстави здійснювати співставлення встановлених сторонами таким чином цін з цінами на ідентичні товари (роботи, послуги) з метою встановлення їх відповідності рівню справедливих ринкових цін.

Суд також не погоджується з позицією позивача щодо необхідності зменшення суми валових витрат відповідача на суму збитків, отриманих внаслідок продажу робіт за ціною, що нижче за фактично понесені витрати, виходячи з наступного.

Нормами пп. 5.3.9 п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»передбачено необхідність зменшення суми валових витрат платником податку, отриманих внаслідок продажу товарів (робіт, послуг) за ціною, що нижча за звичайну, а не за фактично понесену, в той час як жоден з підпунктів п. 1.20 ст. 1 цього ж Закону не передбачає такий спосіб визначення звичайної ціни реалізації товарів як суми витрат, фактично понесених платником податку при придбанні (виготовленні) таких товарів. Отже відсутні законодавчо визначені підстави зменшення платником податків валових витрат відповідного періоду на суму збитків, якщо такі збитки понесені в результаті продажу товарів (робіт, послуг) за ціною, що нижче ціни їх придбання.

Крім того, і сам факт реалізації відповідачем робіт на користь Служби автомобільних робіт у Кіровоградській області за цінами, які нижче від фактично понесених, як і факт отримання ним збитків від такої реалізації робіт, матеріалами справи не підтверджено, і позивачем документально не доведено.

Так, позивачем не надано доказів того, що відображені філією «Лелеківська ДЕД»в певних податкових періодах на відповідних бухгалтерських рахунках доходи є виключно доходами від виконання робіт на користь Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області, а відображені витрати є витратами, що повязані з виконанням саме тих робіт, які передаються цьому замовнику у тому ж самому періоді. Не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, що регулює питання здійснення податкового та бухгалтерського обліку, спосіб визначення собівартості виконаних відповідачем робіт, застосований позивачем при проведенні перевірки, так само, як і спосіб визначення збитків як фінансового результату проведення окремих господарських операцій, наведений в акті.

В частині правомірності донарахування сум податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств із застосуванням звичайних цін за операціями, повязаними з виконанням відповідачем робіт по благоустрою території НВП «Радій», суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено позивачем під час перевірки і не заперечується відповідачем філією «Лелеківська ДЕД»ДП «Кіровоградський облавтодор»ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»в жовтні 2009 року виконувалися роботи на замовлення ЗАТ «Кіровоградграніт»по благоустрію території НВП «Радій»на підставі Договору підряду № 159 від 27 липня 2009р. Умовами Договору підряду (розділ 3 Договірна ціна) визначено, що договірна ціна робіт визначається на основі кошторису, що є невідємною частиною договору, є динамічною і складає: 880 027 грн. з ПДВ в ч. зворотні суми вартість матеріалів замовника 50 818 грн. з ПДВ. Відповідно до підсумкової відомості ресурсів в жовтні 2009 року для виконання робіт використано суміші асфальтобетонні використано у кількості 294,1781 т. по ціні 426,66 грн. та 309,6104 т. по ціні 157,25 грн.

Угодами від 30.09.09р. та від 30.10.09р. між ДП «Кіровоградський облавтодор»та ЗАТ «Кіровоградграніт»проведено заліки взаєморозрахунків, в тому числі за роботи, виконані філією «Лелеківська ДЕД»на підставі Договору № 159 від 27.07.2009р., та товари, поставлені ЗАТ «Кіровоградграніт»на підставі договорів поставки № 78,83 від 30.03.09р.

У відповідності до пп. 7.1.1 п. 7.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»доходи та витрати від здійснення товарообмінних (бартерних) операцій визначаються, виходячи з договірної ціни такої операції, але не нижчої за звичайні ціни. У відповідності до п. 1.19 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»бартер (товарний обмін) - господарська операція, яка передбачає проведення розрахунків за товари (роботи, послуги) у будь-якій формі, іншій, ніж грошова, включаючи будь-які види заліку та погашення взаємної заборгованості, в результаті яких не передбачається зарахування коштів на рахунки продавця для компенсації вартості таких товарів (робіт, послуг).

Таким чином, доходи від виконання робіт (включаючи вартість матеріалів виконавця, використаних під час виконання таких робіт) з благоустрою території НВП «Радій»відповідач повинен був відобразити, виходячи з цін, що є не нижчими за звичайні, розраховані за правилами, встановленими п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

При цьому, як судом зазначено раніше, у відповідності до пп. 1.20.2 п. 1.20. ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах.

Для визначення рівня звичайної ціни на суміші асфальтобетонні (теплі та гарячі) позивачем використано інформацію про ціну на ідентичний товар, встановлену відповідачем для іншого контрагента в тому ж податковому періоді, а саме для Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області, зазначену у підсумковій відомості ресурсів, складеній за жовтень 2009 року при передачі виконавцем замовнику робіт по експлуатаційному утриманню автодороги Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв км. 1+341- км 46+386, а саме 456,36 грн. за тону.

Проте позивачем не взято до уваги, що вартість асфальтобетонної суміші для виконання робіт на користь Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області та вартість асфальтобетонної суміші для виконання робіт по благоустрою території НВП «Радій»сформовано не в співставних умовах. Так, при виготовленні сумішей асфальтобетонних гарячих і теплих /асфальтобетон щільний/ (дорожні) (аеродромні), що застосовуються у верхніх шарах покриттів, дрібнозернисті, тип Б марка 1 (виготовляється філією відповідача «Кіровоградський РАД») використовувалися лише матеріали виконавця (бітум, щебінь, відсів, порошок мінеральний тощо), в той час як при виготовленні щільної дрібнозернистої асфальтобетонної суміші типу В марка 1 для гарячого укладання з фракційного щебеню зі щільністю 2,5-2,9 т/м3 використовувалися матеріали замовника, що і вплинуло на формування ціни. Факт використання матеріалів замовника підтверджується як Договором підряду № 159 від 27.02.2009р., так і Актом приймання виконаних підрядних робіт типової форми № КБ-2в, що містить рядок «зворотні суми», в якому зазначено вартість матеріалів, наданих замовником, а також Калькуляцією вартості приготування асфальтобетонної суміші для благоустрою ЗАТ «Радій»(на матеріалах замовника) та Підсумкової відомості ресурсів (розділ IV. Будівельні матеріали, вироби і конструкції). Обґрунтування договірної ціни на суміші асфальтобетонні, використані при виконанні робіт по благоустрою території НВП «Радій»було наведено філією «Лелеківська ДЕД»в Запереченнях до акту Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області № 28/2310/26177428 від 20.04.2010р. (висновки якого включено до загального акту перевірки відповідача від 12.05.2010р.). В запереченнях, зокрема, зазначено, що ціна 157 грн. за 1 тону не включає в себе вартість бітуму, відсіву та щебеню, та їх перевезення до асфальтобетонного заводу:

бітум - 236,43 грн. (0,0697 т на 1 т суміші) + відсів 19,96 грн. (0,48269 м3 на 1 т) + щебінь 33,13 (0,33 м3 на 1 т);

а ціна 426,66 грн. за 1 тону не включає вартість відсіву і щебеню, та їх перевезення: відсів 19,96 грн. (0,48269 м3 на 1 т) + щебінь 33,13 (0,33 м3 на 1 т).

Твердження відповідача доводяться документами, що містяться в матеріалах справи, і документами чи поясненнями, наданими представниками позивача, не спростовуються.

Враховуючи зазначене, суд погоджується з доводами відповідача, що звичайною ціною робіт по благоустрою території НВП «Радій»є договірна ціна, визначена сторонами у відповідній кошторисній документації, і заниження суми валових доходів відповідного періоду відповідачем допущено не було.

За таких обставин відсутні підстави для визнання рішення позивача № НОМЕР_1 від 16.10.2010р. законним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на нормах чинного законодавства та стягнення з відповідача податкових зобовязань з податку на прибуток в сумі 266 451,00 грн. (основний платіж та застосовані штрафні санкції).

Стосовно правомірності та обґрунтованості стягнення з відповідача податкових зобовязань з податку на додану вартість, донарахованих йому позивачем як наслідок встановлення порушення вимог норм пп. 7.4.1 п. 7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»при виконанні робіт на користь Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області та порушення пп.3.1.1 п.3.1. ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість»при виконанні робіт з благоустрою території НВП «Радій», суд приходить до наступного висновку.

В позовній заяві та акті позивач, з посиланням на 7.4.1 п. 7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», вказує, що відповідачем неправомірно не здійснено коригування сум податкового кредиту по витратах, які не використані в господарській діяльності.

При цьому у відповідності до вказаної норми податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше, ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Ні позовна заява, ні складений перевіряючими акт, на підставі якого ухвалено рішення про донарахування податкових зобовязань із застосуванням звичайних цін, не містить обґрунтування твердження, що певні витрати, понесені відповідачем в окремих вказаних податкових періодах, не повязані зі здійсненням ним господарської діяльності. Позивач не навів ні чіткого переліку таких витрат, ні переліку товарів (робіт чи послуг), при придбанні, виготовленні яких такі витрати відповідачем були понесені. Суд звертає увагу, що Закон України «Про податок на додану вартість»повязує з можливістю віднесення до складу податкового кредиту сум понесених при придбанні товару подальше використання платником податку не самих витрат в межах господарської діяльності, а подальше використання товарів в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податків. Факт використання конкретних товарів, при придбанні яких відповідачем були понесені витрати у визначених сумах, поза межами господарської діяльності чи не в оподатковуваних податком на додану вартість операціях позивачем документально не підтверджено.

Також, перевіряючи повноту нарахування та сплати податку на додану вартість, позивач в акті перевірки (стор.74-75) вказує про порушення відповідачем пп.3.1.1 п.3.1 ст. 3, п. 4.1. ст. 4 та пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»- заниженні податкового зобовязання з ПДВ як наслідок допущеного заниження суми валових доходів по виконаних роботах з благоустрою території НВП «Радій».

Пунктом 3.1.1 п. 3.1. ст. 3 вказаного Закону встановлено, що обєктом оподаткування є, зокрема, операції платників податків з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

У відповідності до п. 4.1 ст. 4 цього Закону база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг). У разі якщо звичайна ціна на товари (послуги) перевищує договірну ціну на такі товари (послуги) більше ніж на 20 відсотків, база оподаткування операції з поставки таких товарів (послуг) визначається за звичайними цінами.

Пп. 7.3.1 п. 7.3 ст.7 Закону України встановлює правило першої події для визначення дати податкових зобовязань платником податку.

Суд погоджується з доводами відповідача, що оскільки відповідачем, як зазначено, не було допущено порушення порядку формування (заниження) суми валових доходів, а звичайною ціною сумішей асфальтобетонних є договірна ціна, встановлена контрагентами, то і базу оподаткування податком на додану вартість за відповідною господарською операцією, було ним визначено вірно.

Тому суд приходить до висновку, що рішення позивача № НОМЕР_2 від 16.10.2010р. не може бути визнане законним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на нормах чинного законодавства, підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача податкових зобовязань з податку на додану вартість в сумі 251 281,00 грн. (основний платіж та застосовані штрафні санкції) відсутні.

Виходячи з вищевикладеного та Керуючись ст.ст. 69-72, 76,79, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі виготовлена 26.04.2011р.

Суддя Кіровоградського В.С.Мирошниченко

окружного адміністративного суду