Справа № 2а/1770/4880/2012
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2013-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/4880/2012

03 квітня 2013 року 18год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Деркач Н.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2, ОСОБА_3 третьої особи відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Відділу державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції Рівненської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 державної казначейської служби в Костопільському районі Рівненської області
про визнання дій неправомірними, , -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1П.) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції Рівненській області (далі ВДВС Костопільського РУЮ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 державної казначейської служби в Костопільському районі Рівненській області про визнання дій неправомірними.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначає, що 13 грудня 2012 року на її адресу надійшов лист із відділу державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції в якому повідомляється, що 20 грудня 2012 року призначено опис майна, яке належить позивачу на праві власності по зведеному виконавчому провадженню. Вважає, що державний виконавець грубо порушив норми Закону України «Про виконавче провадження» оскільки, акта опису майна вона не отримувала, що є грубим порушенням закону. Просить визнати дії державного виконавця відносно опису майна вдруге, що вже описане неправомірними; винести окрему ухвалу до Костопільського відділу державної виконавчої служби Костопільського управління юстиції про притягнення державного виконавця Микитенко О.В. до адміністративного правопорушення з винесенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу; винести окрему ухвалу про звільнення державного виконавця Микитенко О.В. за невідповідністю займаній посаді; стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 107 295 грн. 93 коп., завданої незаконними діями державного виконавця та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 530000 грн. 00 коп., завданої незаконними діями державного виконавця Микитенко О.В.

Відповідач адміністративний позов не визнав у зв'язку з чим подав письмові заперечення. Вважає адміністративний позов необґрунтованим та безпідставним, просить у його задоволенні відмовити повністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 адміністративний позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та додатково суду пояснила, що 05.04.2011 року державним виконавцем Микитенко О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №25609840. 11.04.2011 року цим же державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна, яку позивач не отримувала.

Позивач вважає такі дії державного виконавця протиправними, у зв'язку з чим просить визнати їх неправомірними, винести окрему ухвалу про притягнення державного виконавця Микитенко О.В. до адміністративного правопорушення у вигляді штрафу та про звільнення його з посади за невідповідністю займаній посаді, а також стягнути з відповідача матеріальну і моральну шкоду в сумі 637 295,93 грн.

У судовому засіданні представники відповідача ВДВС Костопільського РУЮ адміністративний позов заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях та додаткового пояснили суду, що 04.04.2011 р. до ВДВС Костопільського РУЮ надійшов виконавчий лист №2-110/11 від 11.03.2011 р., виданий Костопільським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Універсалбанк» в сумі 20 050,38 грн. та відповідно до ст.ст.2, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» було відкрито виконавче провадження.

Станом на 25.11.2011 р. у ВДВС Костопільського РУЮ перебувало чотири виконавчих документа про стягнення з ОСОБА_1 боргу на загальну суму 34601,14 грн. по зведеному виконавчому провадженні, які у добровільному порядку не сплачувалися.

11.12.2012 р. державним виконавцем на адресу позивача направлено лист в якому повідомляється, що на 20 грудня 2012 року на 11:00 год. призначено опис майна, що знаходиться за адресою Костопільський район, с. Деражне, вул. Шевченка, 63 та належить на праві власності ОСОБА_1

Представники відповідача вважають, що дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому у задоволенні позову просили відмовити повністю.

Представник третьої особа у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду були повідомленні належним чином відповідно до ч.11 ст.35 КАС України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІУ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 05.04.2011 р. державним виконавцем ВДВС Костопільського РУЮ ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №25609840 на підставі виконавчого листа №2-110/11, виданого Костопільським районним судом 11.03.2011 р. про стягнення заборгованості в сумі 19930,38 грн. та судові витрати в сумі 120,00 грн.

11.04.2011 р. для забезпечення збереження майна боржника з метою подальшої передачі стягувачу або реалізації державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна, що належить ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження.

28.04.2011 року державним виконавцем ВДВС Костопільського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №26156456 на підставі виконавчого листа №2-10669/2010, виданого 15.03.2011 року Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 12 464,24 грн. та судові витрати в сумі 120,00 грн.

Судом також встановлено, що 11.12.2012 року державним виконавцем Микитенко О.В. на адресу позивача направлено лист в якому повідомляється, що на 20 грудня 2012 року на 11:00 год. призначено опис майна, що знаходиться за адресою Костопільський район, с. Деражне, вул. Шевченка, 63 та належить на праві власності ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволенні позову повністю, суд керувався наступним.

Стосовно позовної вимоги позивача щодо неправомірності дій державного виконавця відносно опису майна вдруге, суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем 11.12.2012 року на адресу позивача було направлено лист, в якому зазначено, що 20.12.2012 року на 11:00 год. призначено опис майна, що належить ОСОБА_1

З досліджених в судовому засіданні матеріалів зведеного виконавчого провадження №31312236 від 05.05.2011 р. вбачається, що державним виконавцем не здійснювався опис майна ОСОБА_1 Таким чином, опису майна не було і відповідний акт опису на який покликається позивач відсутній

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання якої покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Оцінюючи дослідженні докази та норми матеріального права суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв у спосіб та в порядку, визначеному Законом, а позивачем не наведено жодних обґрунтованих підстав неправомірності дій державного виконавця, оскільки вищезазначений лист від 11.12.2012 р. має лише інформаційний характер і не породжує правові наслідки, які б порушували права, свободи та інтереси позивача. Покликання позивача про захист її прав щодо наміру описати її майно в майбутньому судом до уваги не беруться, так як відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки листи про намір здійснити опис майна ніяким чином не порушує будь-яких прав ОСОБА_1, то така вимога є безпідставною.

Щодо вимог позивача стосовно застосування до державного виконавця Микитенко О.В. адміністративного стягнення у вигляді штрафу та про звільнення його з посади за невідповідністю займаній посаді, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

У відповідності до ч.3 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Отже, суд не вправі приймати рішення щодо притягнення державного виконавця Микитенко О.В. до адміністративної відповідальності з винесенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу та звільнення з посади за невідповідністю займаній посаді, оскільки це не належить до компетенції адміністративного суду.

З приводу позовних вимог позивача, щодо стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди в розмірі 637 295,93 грн., суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно ст.56 Конституції України матеріальна і моральна шкода, завдана незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавчу службу» та ч.2 ст.86 Закону України «Про виконавче провадження», шкода, заподіяна державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

На думку суду, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди в сумі 637 295,93 грн. є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено суду, якими неправомірними діями відповідача заподіяно позивачу матеріальну та моральну шкоду, не надано жодних достовірних доказів, які б це підтверджували.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.