Справа № 807/782/15
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2015 рокум. Ужгород№ 807/782/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Штефанюк Н.І.

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - Стойко Петра Михайловича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до прокуратури Закарпатської області, колишнього Першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_7, начальника відділу прокуратури області Поличка Олександра Михайловича про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини З КАС України 27 липня 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі складено 03 серпня 2015 року.

30 квітня 2015 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася з позовною заявою ОСОБА_1 до прокурора Закарпатської області колишнього першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_7, начальника відділу прокуратури області Поличко Олександра Михайловича, якою просить суд: "1. Визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача колишнього першого заступника прокурора Закарпатської області Балити Романа Івановича щодо ненадання мені ксерокопій з матеріалів наглядового провадження по моїм скаргам, який займав цю посаду на час моїх звернень з серпня 2014 року по лютий 2015; 2. Визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача начальника відділу прокуратури Закарпатської Поличка Олександра Михайловича щодо відмови надати мені ксерокопії з матеріалів наглядового провадження по моїм скаргам всупереч вказівці заступника прокурора Закарпатської області Шимона Івана Петровича; 3. Зобов'язати відповідача начальника відділу прокуратури області Поличка Олександра Михайловича надати позивачу ОСОБА_1 нижчевказані ксерокопії з матеріалів наглядового провадження по моїм скаргам, а саме: - т.1 а.с. 76,77,78,79 Постанова про порушення дисциплінарного провадження; - т.1 а.с. 99,100 Лист за підписом ОСОБА_5; - т.1 а.с. 164,165 Лист Заступника прокурора ОСОБА_15 до Генерального прокурора; т.2 а.с. 5 Лист з Генеральної прокуратури за підписом ОСОБА_6; - т.2 а.с. 7 Висновок службового розслідування; - т.2 а.с. 54 Лист з Генеральної прокуратури ОСОБА_14; - т.2 а.с. 98 Рапорт Першого заступника прокурора ОСОБА_16; - т.2 а.с. 197 Лист прокурору м. Ужгорода ОСОБА_17; - т.2 а.с. 208 Лист прокурору м. Ужгорода за підписом ОСОБА_8; - т.2 а.с. 212 Лист прокурору м. Ужгорода В. ОСОБА_9; 4. Стягнути за рахунок Державного бюджету України на мою користь у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 1000 гривень. Також позивач заявила наступні клопотання: 1. Прошу допитати ОСОБА_10 як свідка, яка була присутня під час мого пред'явлення заяви заступнику прокурора області ОСОБА_11; 2. Прошу зробити запити в приймальню прокуратури Закарпатської області для отримання відомостей про мої неодноразові відвідування цієї установи з вересня 2014 року по квітень 2015 року; 3. Прошу винести постанову або ухвалу суду про грошовий розмір судових витрати, які згідно статті 94 частини 1, 3 та статті 97 КАС України повинні бути компенсовані мені як позивачу з Державного бюджету України".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року, що занесена до журналу судового засідання, прокуратуру Закарпатської області залучено до участі у розгляді справи як другого відповідача відповідно до вимог статті 52 частини 3 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 квітня 2015 року, після її численних звернень, позивачеві з прокуратури Закарпатської області надійшов лист від 01 квітня 2015 року № 04/2/2-543-05 про відмову надати копії з матеріалів наглядового провадження. Позивач вказує, що в листі від 28 серпня 2014 року № 19-543-05 позивачеві роз'яснено, що остання має право звернутися з інформаційним запитом про видачу копій документів, який має відповідати статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Однак такий запит був залишений поза увагою.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги за обставин, викладених у позовній заяві підтримала повністю, надала суду аналогічні пояснення та просила суд задовольнити позов. Крім того, на запитання суду позивач пояснила, що запитувана інформація необхідна була їй для підготовки можливого звернення до Європейського суду з прав людини.

Представник відповідачів проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні з мотивів, наведених у своїх письмових запереченнях. Зокрема, представник вказав на те, що відносини, які склалися між позивачем та відповідачами лежать у сфері застосування Законів України "Про інформацію" та "Про звернення громадян". Цими нормативними актами не передбачено право на отримання копій документів про отримання яких просила позивач. Представник вказує на те, що на всі звернення до прокуратури Закарпатської області позивач отримувала відповіді. Відповідач також зазначає, що на адресу прокуратури Закарпатської області надходив інформаційний запит позивача щодо надання копій документів. Однак такий запит розцінили як звернення, а відповідно до статті 2 частини 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації", цей Закон не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом. Представник відповідачів вказує, що прокуратура Закарпатської області діяла у відповідності до Закону України "Про звернення громадян". У зв'язку з цим просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви.

З'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13 серпня 2014 року та 15 серпня 2014 року позивач звернулася до першого заступника прокурора Закарпатської області Балити Р.І. із заявою та клопотанням щодо надання дозволу на копіювання документів при ознайомленні з матеріалами наглядового провадження (а.с.а.с. 10, 11). Тобто позивач просила лише надати дозвіл на здійснення копіювання інформації під час ознайомлення з такою.

Відповідно до листа прокуратури Закарпатської області від 28 серпня 2014 року за № 19-543-05 перший заступник прокурора області старший радник юстиції Р.Балита, зокрема вказав таке. Вказані звернення прокуратурою Закарпатської області щодо виготовлення копій з документів наглядового провадження були розглянуті. Також прокурор вказав, що таке наглядове провадження було створено за зверненнями позивача. Цим листом також було роз'яснено позивачеві, що така вправі звернутися до прокуратури Закарпатської області з інформаційним запитом про видачу копій документів, який має відповідати вимогам статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (а.с. 12).

09 жовтня 2014 року позивач звернулася до прокурора Закарпатської області з інформаційним запитом щодо надання копій з наглядового провадження. Зокрема позивач просила надати їй копії наступних документів: "т.1 а.с. 76,77,78,79 Постанова про порушення дисциплінарного провадження; т.1 а.с. 99,100 Лист за підписом ОСОБА_5; т.1 а.с. 164,165 Лист Заступника прокурора Зареви до Генерального прокурора; т.2 а.с. 5 Лист з Генеральної прокуратури за підписом ОСОБА_6; т.2 а.с. 7 Висновок службового розслідування 17.03.10; - т.2 а.с. 54 Лист з Генеральної прокуратури Петруні; т.2 а.с. 98 Рапорт Першого заступника прокурора Савченка; т.2 а.с. 197 Лист прокурору м. Ужгорода Штефанюку; т.2 а.с. 208 Лист прокурору м. Ужгорода за підписом ОСОБА_8; т.2 а.с. 212 Лист прокурору м. Ужгорода ОСОБА_9" (а.с. 13).

Відповідно до листа прокуратури Закарпатської області від 15 жовтня 2014 року за № 23-83вих-14 старший прокурор прокуратури Закарпатської області з питань забезпечення доступу до публічної інформації старший радник юстиції ОСОБА_13, повідомив позивача, що прокуратурою Закарпатської області інформаційний запит щодо надання копій документів з наглядового провадження за результатами розгляду скарг позивача, розглянуто. Старший прокурор прокуратури Закарпатської області в цьому ж листі вказав, що поданий позивачем в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит за змістом є зверненням громадян, що в свою чергу вказані правовідносини регулюється Законом України "Про звернення громадян". У зв'язку із цим надати запитувану інформацію в порядку передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації" не має можливості (а.с. 14). Суд зауважує, що при наданні вказаної відповіді - відповідач не вказав у зв'язку з чим було зроблено висновок, що поданий позивачем інформаційний запит за змістом є зверненням громадян.

17 березня 2015 року позивач звернулася до заступника прокурора Закарпатської області із заявою про надання копій з наглядового провадження. Зокрема позивач просила надати їй копії наступних документів: "т.1 а.с. 76,77,78,79 Постанова про порушення дисциплінарного провадження; т.1 а.с. 99,100 Лист за підписом ОСОБА_5; т.1 а.с. 164,165 Лист Заступника прокурора Зареви до Генерального прокурора; т.2 а.с. 5 Лист з Генеральної прокуратури за підписом ОСОБА_6; т.2 а.с. 7 Висновок службового розслідування 17.03.10; - т.2 а.с. 54 Лист з Генеральної прокуратури Петруні; т.2 а.с. 98 Рапорт Першого заступника прокурора Савченка; т.2 а.с. 197 Лист прокурору м. Ужгорода Штефанюку; т.2 а.с. 208 Лист прокурору м. Ужгорода за підписом ОСОБА_8; т.2 а.с. 212 Лист прокурору м. Ужгорода ОСОБА_9" (а.с. 23).

Вказана заява була скерована до прокурора м. Ужгорода (а.с. 24).

На повторну заяву від 24 березня 2015 року начальником відділу прокуратури Закарпатської області О.Поличко 01 квітня 2015 року було надано відповідь за № 04/2/2-543-05, відповідно до якої позивачеві повідомлено, що Законом України "Про звернення громадян" не передбачено виготовлення копій документів, які знаходяться у наглядовому провадженні (а.с. 26).

Визначення поняття "публічна інформація" наведено у статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Так, відповідно до частини першої цієї статті публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За цим визначенням можна виокремити такі ознаки публічної інформації: 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством; 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; 3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; 4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків; 5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень. У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної. Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Під час судового розгляду даної справи судом встановлено, що позивач запитувала копії документів, що знаходяться у наглядовому провадженні, та яке в свою чергу створене за зверненнями позивача саме відповідачем. Також було з'ясовано, що запитувана інформація необхідна була позивачеві для використання її при зверненні до Європейського суду з прав людини.

З врахуванням вищевказаних критеріїв Закарпатський окружний адміністративний суд вважає, що запитувана позивачем інформація є публічною.

Відповідно до статті 5 частини 1 пункту 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до статті 19 частин 1-5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. 2. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

При розгляді даної справи суд вважає, що правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачами, регулюються Законом України "Про доступ до публічної інформації" і позивачем вимоги цього Закону щодо отримання публічної інформації були дотримані. Зміст прохання позивача відповідав вимогам Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше. Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину. Не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону. Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Таким чином законодавцем встановлено певні обмеження доступу до публічної інформації. При розгляді даної справи суд позбавлений можливості визначити чи запитувана позивачем публічна інформація є з обмеженим доступом. А тому позовну заяву в частині вимоги позивача зобов'язального характеру необхідно задовольнити частково, а саме з врахуванням можливого існування обмеженого доступу до запитуваної нею публічної інформації.

При вирішенні даного спору, суд також вказує на те, що відповідачі, які були визначені позивачем як такі при зверненні до суду, у спірних правовідносинах виступали представниками прокуратури Закарпатської області, що підписували відповідні листи, а тому Закарпатський окружний адміністративний суд вважає, що належним відповідачем є саме прокуратура Закарпатської області, а відтак у задоволені позовної заяви в частині вимог, що зверненні позивачем до колишнього Першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_7 та начальника відділу прокуратури області Поличка Олександра Михайловича необхідно відмовити.

Щодо позовної заяви в частині вимог позивача про стягнення за рахунок Державного бюджету України на користь позивача у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 1000 гривень, то Закарпатський окружний адміністративний суд вважає за необхідне у задоволенні позовної заяви в цій частині відмовити.

Зокрема позивач вказує, що багаторазові звернення до прокуратури Закарпатської області та до суду забрали у неї не тільки особистий час, який могла використати на власний розсуд, а й багато моральних та психічних сил, що погіршило становище її як потерпілої, тому все це привело до додаткових витрат часу, спонукало до додаткових переживань, психічних напружень, що негативно відбились на стані здоров'я позивача і спричинили загостренню набутих хвороб.

Відповідно до статті 23 частин 1-3 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 частини 1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Відповідно до статті 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи - жодного доказу, який би свідчив про обґрунтованість вимог щодо наявної заподіяної моральної шкоди позивачем суду надано не було.

На підставі викладеного вище та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до прокуратури Закарпатської області, колишнього Першого заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_7, начальника відділу прокуратури області Поличка Олександра Михайловича - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність прокуратури Закарпатської області, що проявилась у ненаданні копій з матеріалів наглядового провадження протиправною.

Зобов'язати прокуратуру Закарпатської області надати ОСОБА_1 запитувану нею інформацію із врахуванням законодавчо встановлених обмежень щодо такої інформації.

У задоволенні позовної заяви в частині решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяС.Є. Гаврилко