Справа № 2а-2019/11/1470
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року м. Київ К/9991/1426/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Снігурівської міжрайонної державної податкової інспекції

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.05.2011

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011

у справі № 2а-2019/11/1470 Миколаївського окружного адміністративного суду

за позовом фізичної особи-підприємця (СПД) ОСОБА_4

до Снігурівської міжрайонної державної податкової інспекції (МДПІ)

про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.05.2011, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011, позов задоволено частково: скасовано рішення Снігурівської міжрайонної державної податкової інспекції від 14.07.2010 № в частині застосування до СПД ОСОБА_4 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 37965,00 грн. В решті позовних вимог відмолено.

У касаційній скарзі МДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом надати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій згідно з рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, став висновок МДПІ, викладений в акті перевірки від 14.07.2010 № 187/17-НОМЕР_1, про порушення позивачем норм пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 40/10320) (далі - Положення № 637), а саме: не оприбуткування готівкових коштів у сумі 8143,00 грн. в книгу обліку доходів і витрат.

На підставі зазначеного акту МДПІ прийнято рішення від 14.07.2010 № , яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 40715,00 грн.

За визначенням пункту 1.2 Положення 637 оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з абзацами першим - третім пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Вимога норми абзацу першого щодо оприбуткування готівки у день одержання готівкових коштів стосується кожного із зазначених способів проведення готівкових розрахунків.

У судовому процесі встановлено, що розрахунки Березнегуватського райавтодору із позивачем за паливно-мастильні матеріали на загальну суму 7161,00 грн. (платіжні доручення № 27 від 21.07.2008, № 31 від 25.12.2008, № 23 від 20.03.2009, № 21 від 18.06.2009, № 13 від 09.09.2009 на суму 1500,00 грн., 2400,00 грн., 800,00 грн., 1200,00 грн., 1261,00 грн. відповідно) позивач здійснив у безготівковій формі, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (копією довідки Березнегуватського райавтодору (а.с.81), копіями вищевказаних платіжних доручень (а.с.91-95), довідкою філії Державного ощадного банку України (а.с.78) та витягом з банківського рахунку позивача (а.с.79).

Щодо отримання позивачем від СТОВ ім. Т.Г.Шевченко 432,00 грн. по видатковому касовому ордеру № 531 від 22.09.2009 за шиномонтаж, ДПІ як доказ отримання позивачем та неоприбуткування вказаних готівкових коштів надано товарний чек від 22.09.2009 (а.с.82).

Судом обґрунтовано визнано вказаний товарний чек неналежним доказом здійснення між позивачем та СТОВ ім.Т.Г.Шевченко готівкових розрахунків, оскільки зазначений розрахунковий документ свідчить лише про надання послуг, а не їх оплату. Крім того, відповідно до довідки СТОВ ім.Т.Г.Шевченко по видатковому касовому ордеру № 531 від 22.09.2009 кошти позивачу не виплачувались (а.с.80).

Оцінка судом доказів у справі відповідає вимогам норм ст. 86 КАС України.

Враховуючи викладені обставини, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли юридично правильного висновку, що рішення від 14.07.2010 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 37965,00 грн. (7161,00 + 432,00) Х5) прийнято із порушенням законодавства, чинного на час виникнення правовідносин, з приводу прав і обов'язків в якому виник спір, у зв'язку із чим підлягає скасуванню.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність цього висновку судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Снігурівської міжрайонної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.05.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев