Справа № 808/410/15
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2015-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/410/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2015 року

справа № 808/410/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Панченко О.М. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду

від 25.03.2015 р. у справі №808/410/15

за позовом : Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

до: Запорізької обласної державної адміністрації

третя особа: Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжя Запорізької області

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

22.01.2015р. Державна податкова інспекція у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості / а.с. 2-3/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.01.2015р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №808/410/15 та справу призначено до судового розгляду/ а.с. 1/.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2015 р. у справі №808/410/15 відмовлено у задоволенні позову ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя до Запорізької обласної державної адміністрації про стягнення заборгованості (суддя Сацький Р.В.) / а.с. 91-93/.

Позивач, не погодившись з постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2015 р. у даній справі, подав апеляційну скаргу / а.с. 99-100/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з’ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд скасувати постанову суду першої інстанції від 25.03.2015 р. та постановити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач, у письмовому запереченні на апеляційну скаргу / а.с. 114-115/, заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було з’ясовано усі обставини справи, які мали значення для її розгляду та постановлено у справі рішення без порушень норм чинного законодавства. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 25.03.2015р. у даній справі залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмових запереченнях відповідача на апеляційну скаргу та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 25.03.2015р. у даній справі залишити без змін.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання не з’явились. Позивач та третя особа про день, годину та місце розгляду даної справи апеляційним судом повідомлені належним чином / а.с. 107-110/. Третя особа надала суду письмове клопотання у якому просить суд розглянути дану адміністративну справу у відсутність свого представника / а.с.112/. Позивач про поважність причин не явки свого представника у судове засідання, або про можливість розгляду справи у відсутність свого представника, суд у встановленому законом порядку не повідомив. За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представників позивача та третьої особи.

Заслухавши у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що Кабінетом Міністрів України, на виконання Указу Президента України №198 від 18.03.1998р. «Про нагородження медаллю Жукова громадян України», було прийнято постанову №546 від 23.04.1998р. «Про виділення коштів на виготовлення медалі Жукова» (далі – Постанова) , положеннями якої було передбачено надання Міністерству оборони України коштів у розмірі 5,6 млн.грн. на оплату робіт, пов'язаних з виготовленням медалі Жукова і посвідчень до неї, а Міністерству фінансів України було вказано профінансувати, як виняток, зазначені витрати за рахунок резервного фонду Кабінету Міністрів України, а Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям відшкодувати до 15.12.1998 ці витрати за рахунок місцевих бюджетних і позабюджетних джерел фінансування.

При цьому необхідно зазначити, що надані суду під час розгляду даної адміністративної справи та долучені до матеріалів справи ксерокопії актів звірки розрахунків відповідачу у справі не направлялись, ним не підписувались на те погоджувались, натомість ці акти підписані представниками Міністерства оборони України.

Аналіз положень законодавства, яке визначає обсяг повноважень місцевих (у тому числі обласних) державних адміністрацій, в редакції нормативно-правових актів яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) дає можливість зробити висновок про те, що з 12.05.1999р., тобто після набрання чинності Законом України «Про місцеві державні адміністрації» (далі – Закон), і вже після прийняття та виконання постанови Кабінету Міністрів України №546 від 23.04.1998р. повноваження обласних державних адміністрацій щодо розпорядження коштами місцевих бюджетів суттєво скоротилися, так ст. 18 Закону передбачено, що місцева адміністрація (в т.ч. і обласна) складає і подає на затвердження ради проект відповідного бюджету та забезпечує його виконання; звітує перед відповідною радою про його виконання, що свідчить про те, що з 1999р. обласні державні адміністрації не мають права самостійно розпоряджатися коштами місцевих бюджетів.

Але положеннями постанови Кабінету Міністрів України №546 від 23.04.1998р. чітко визначені зазначені джерела повернення коштів - місцеві бюджетні або позабюджетні джерела фінансування, але оскільки позабюджетні джерела фінансування, як в державному так і місцевому бюджетах відсутні, згідно приписів Бюджетного кодексу України, єдиним джерелом фінансування повернення коштів міг би виступати обласний бюджет, розпорядником якого є Запорізька обласна рада, і вирішення питання повернення коштів віднесено виключно до компетенції сесійного засідання ради.

З адміністративного позову вбачається, що податковий орган зазначає що у даному випадку стягнення заборгованості відбувається відповідно до ст.. 17 Бюджетного кодексу України, що свідчить про необхідність застосування Порядку обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості (далі – Порядок), який затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №174 від 02.03.2011р., оскільки ця постанова видана на виконання ст. 17 Бюджетного кодексу України.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що вищезазначений Порядок стосується стягнення заборгованості за: - кредитами, які надавалися суб'єктам господарювання та які залучені державою або під державні гарантії; - бюджетними позичками/фінансовою допомогою Міністерства фінансів України, наданою у 1993-1998 роках, та боржниками виступають суб'єкти господарювання, які отримали кредити, залучені державою або під державні гарантії, бюджетну позичку/фінансову допомогу на умовах, визначених кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги, та які не забезпечили своєчасне і повне виконання своїх зобов'язань за такою угодою.

Отже сукупний аналіз наведених норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини з урахуванням дії нормативно-правових актів в часі, дає можливість зробити висновок про те, що кошти, які виділялися на виготовлення медалей відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №546 від 23.04.1998р., не мали статусу бюджетної позички, фінансової допомоги та/або кредиту, а Запорізька обласна державна адміністрація, в свою чергу, не є суб’єктом господарювання, а є місцевим органом виконавчої влади, господарчі функції у якого відсутні, відповідачем будь-яких угод на перерахування цих коштів, як того вимагає вищенаведений Порядок, не укладалося, відповідач не був отримувачем зазначених коштів, і з огляду на це, застосування до стягнення цієї суми відповідно до положень Порядку, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №174 від 02.03.2011р. № 174, є безпідставним, як і застосування для стягнення зазначеної суми заборгованості положень ч. 9 ст. 17 Бюджетного кодексу України, згідно з якою позовна давність не поширюється на вимоги щодо погашення заборгованості суб'єкта господарювання перед державою за кредитом (позикою), залученим державою або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню).

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про недоведеність позивачем заявлених ним позовних вимог та постановлено обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову через його необґрунтованість та безпідставність.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і постановив правильне рішення про відмову позивачу у задоволенні адміністративного позову, а оскільки під час апеляційного перегляду даної справи будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено постанову суду першої інстанції від 25.03.2015 р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення норм матеріального та процесуального права, і не можуть бути підставою для скасування постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.03.2015 р. у справі №808/410/15 – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено – 04.08.2015р.

Головуючий: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко