Справа № 2а-3772/10/0970
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2010 р. справа № 2a-3772/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б

з участю секретаря Надраги Л.Я.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 районного центру зайнятості-органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 314,00грн., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 районний центр зайнятості - орган виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України на випадок безробіття звернувся в суд із адміністративним позовом до ОСОБА_3 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 314,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення вимог пунктів 2, 3 статті 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", 22.02.2006 року отримав свідоцтво про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності та не повідомив про це позивача. В цей час відповідач перебував в ОСОБА_2 районному центрі зайнятості на обліку, як безробітна особа. Внаслідок вищенаведеного ОСОБА_3 незаконно отримав допомогу по безробіттю за період з 03.11.2006 року по 28.03.2007 року в сумі 314,00 грн.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, крім того пояснила, що відповідачу ОСОБА_3 було направлено відповідне повідомлення про необхідність сплати даної суми, однак кошти ним повернуті не були. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з метою працевлаштування звернувся до ОСОБА_2 районного центру зайнятості, про що свідчить копія його заяви від 03.11.2006 року (а.с.6). Згідно витягу з наказів позивача, відповідачу 03.11.2006 року надано статус безробітної особи і призначено допомогу по безробіттю (а.с.19).

22.02.2006 року відповідач ОСОБА_3 отримав свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 №254025 (а.с.24).

На підставі листа державного реєстратора в ОСОБА_2 районі від 09.09.2010 року №324 спеціалістами ОСОБА_2 районного центру зайнятості було виявлено факт, що в період перебування на обліку в ОСОБА_2 районному центрі зайнятості відповідач отримав свідоцтво про державну реєстрацію СПД (а.с.22-23).

Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

В частині 1 статті 8 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття зазначено, що Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Згідно з статтею 12 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття виконавча дирекція Фонду та її робочі органи проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та Державної податкової адміністрації України, а в разі необхідності шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Закон України Про зайнятість населення визначає правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, а також соціальної гарантії з боку держави в реалізації громадянами права на працю.

Відповідно до ч.1 ст. 2 даного Закону безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Частина 4 статті 2 Закону України Про зайнятість населення передбачає, що у разі відсутності підходящої роботи рішення про надання громадянам статусу безробітних приймається державною службою зайнятості за їх особистими заявами з восьмого дня після реєстрації у центрі зайнятості за місцем проживання як таких, що шукають роботу. Реєстрація громадян провадиться при пред'явленні паспорта і трудової книжки, а в разі потреби - військового квитка, документа про освіту або документів, які їх замінюють.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на відповідача покладено обовязок, повідомити позивача про отримання свідоцтва про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності, оскільки вказана обставина є такою, що впливає на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг, а її наявність у відповідності до частини 1 статті 2 Закону України Про зайнятість населення є перешкодою у наданні відповідачу статусу безробітного.

Судом встановлено, що за період з 03.11.2006 року по 28.03.2007 року відповідачу, як безробітній особі, виплачено 314,00 гривень допомоги по безробіттю.

Відповідно пункту 1 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 60/62 від 13.02.2009 року. Цей Порядок визначає механізм проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до пункту 5 частини другої статті 12 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, пункту 16 частини першої статті 11 Закону України Про державну податкову службу в Україні та частини третьої статті 22 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно пункту 2 цього Порядку, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили.

Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття (п.3 Порядку).

В пунктах 6, 7 Порядку встановлено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Позивач відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", у відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 60/62 від 13.02.2009 року, направив повідомлення за № РЦ 2291/01-30/06 від 13.09.2010 року , щодо повернення відповідачем виплаченої йому допомоги по безробіттю за період з 03.11.2006 року по 28.03.2007 року в розмірі314,00 гривень.

Однак, відповідач не повернув позивачу незаконно отриману допомогу по безробіттю.

Частиною третьою статті 36 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення статті 36 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття протиправно отримував допомогу по безробіттю з 03.11.2006 року по 28.03.2007 року, що підтверджується відомостями виплат за видами забезпечення від 18.01.2007 року № 26(26) та від 27.02.2010 року №118(99).

Отже, сума яка підлягає поверненню відповідачем ОСОБА_2 районному центру зайнятості становить314,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 районного центру зайнятості грошові кошти в сумі 314 (триста чотирнадцять) грн.

Постанова суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) Могила А.Б.

Постанова складена в повному обсязі 22.12.2010 року.