Справа № 2-а-4169/10/0270
Суддя: Сторчак Володимир Юрійович
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а-4169/10/0270

ВІННИЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

____________________________________________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2010 р. Справа № 2-а-4169/10/0270 м.Вінниця

Вінницький окружний адміністративний суд в складі Головуючого судді Сторчака Володимира Юрійовича, розглянувши в порядку письмового провадження матеріали справи

за позовом: Управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області

до: Споживчого товариства "Елегія"

про: стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків

ВСТАНОВИВ :

До суду звернулось Управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області (далі - позивач) з позовом до Споживчого товариства "Елегія" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, мотивуючи його наступним.

Позивач вважає, що відповідачем в порушення положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” в установлений строк та в повному обсязі не здійснена сплата страхових внесків до Пенсійного фонду України за серпень 2010 року, а тому станом на 02.08.2010 року за ним рахується заборгованість перед управлінням Пенсійного фонду України у Томашпільському районі в загальній сумі 754,42 грн., в т.ч.: 712,82 грн. - страхові внески, 18,53 грн. - фінансові санкції, 23,07 грн. - пеня.

Враховуючи викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути суму заборгованості з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, крім того, в поданій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Заява представника позивача судом приймається, як така, що не суперечить чинному законодавству та відповідає матеріалам справи.

Позиція відповідача щодо позову не відома, оскільки він заперечень на позовну заяву не подав та повноважного представника у судове засідання не направив. Відповідно до вимог статті 122 КАС України - адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше одного місяця з дня відкриття провадження у справі.

Провадження у даній адміністративній справі відкрито 01.11.2010 року та призначено розгляд даної справи на 11.11.2010 року. Однак, 11.11.2010 року відповідач у судове засідання не з’явився, разом з тим, на адресу суду повернувся конверт із відміткою пошти «Адресат відсутній». Враховуючи даний факт та вимоги ст.128 КАС України судом було відкладено розгляд справи на 19.11.10 року. Проте конверт з судовою повісткою про розгляд справи 19.11.2010 року також повернувся до суду з відміткою пошти «Організація не існує». Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та керуючись вимогами статей 122, 128 КАС України справу розглянуто на підставі наявних у ній доказів, без участі представників сторін, в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в якості платника страхових внесків відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області (а.с.4).

Внаслідок несплати коштів на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за серпень 2010 за відповідачем станом на 19.11.2010 року рахується заборгованість по сплаті страхових внесків перед управлінням Пенсійного фонду України в Томашпільському районі в загальній сумі 754,42 грн., що підтверджується картками особового рахунку відповідача по сплаті страхових внесків (а.с.7-10), корінцями вимог №Ю-2 від 05.05.2010 року ( а.с.11) та №Ю-2 від 02.08.2010 року (1-а.с. 13).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та наданих у справу доказів, суд виходить з нижченаведеного.

Відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, регулюються Законом України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058-ІV від 09.07.2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року (далі –Закон №1058-ІV).

Згідно положень ч. 2 ст. 5 Закону №1058-IV, виключно цим законом визначаються принципи та структура системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов’язковому державному пенсійному страхуванню, а також платники страхових внесків.

Статтею 15 вищевказаного Закону передбачено, що платники внесків є роботодавці, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об’єднання громадян, профспілки, політичні партії, фізичні особи-суб’єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб’єктів підприємницької діяльності, що обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством або за договорами цивільно-правового характеру.

Пунктом 6 ч. 2 ст.17 Закону №1058-ІV та п. 5.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року №64/8663 передбачено, що страхувальники зобов’язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески, а саме до 20 числа наступного за звітним місяцем.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону №1058- IV страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період (календарний місяць), не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. При цьому базовим періодом для позивача є календарний місяць.

Відповідно до ч. 10 ст. 20 Закону №1058-ІV, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частина 9 ст. 106 Закону №1058-ІV передбачає, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників фінансові санкції, зокрема, п. 2 ч. 9 ст. 106 вищезгаданого Закону передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

В силу ч. 3 ст. 18 вищевказаного Закону страхові внески є цільовим загальнообов’язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 106 Закону №1058-ІV орган Пенсійного фонду має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки особисто, або через органи прокуратури на які покладено функції представництва інтересів держави в суді.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач діяв в межах своєї компетенції та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, заявлені позовні вимоги відповідають дійсним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні, сума заборгованості підтверджується належними доказами, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

При винесенні рішення суд також враховує те, що відповідачем не надано доказів в спростування позовних вимог.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи та вищезазначених положень чинного законодавства України суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам справи, а тому підлягають задоволенню з розподілом судових витрат за правилами статті 94 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ч.1 ст. 254 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови оформлено: 19.11.10

Суддя Сторчак Володимир Юрійович