Справа № 265/936/15-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мельник І.Г.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року справа №265/936/15-а

84301,Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 16 червня 2015 року у справі № 265/936/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя здійснити перерахунок пенсії з 04.02.2015 року в розмірі 80% заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на соціально - побутові потреби, відповідно до довідки № 05-35-37/2 від 09.10.2012 року і надбавки за вислугою років в розмірі 25 %, відповідно до довідки № 05-35-37/1 від 09.10.2012 року, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і здійснити відповідні виплати. (а.с.2-4)

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 червня 2015 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі, визнано неправомірними дії УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя щодо відмови провести перерахунок пенсії за довідками про заробітну плату з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань та надбавки за вислугою років. Зобов'язано УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя здійснити ОСОБА_2 перерахунок розміру пенсії по заробітній платі, починаючи з 04 лютого 2015 року, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 80% від суми заробітної плати, відповідно до Закону України «Про державну службу» та надбавки за вислугою років в розмірі 25% , та здійснити відповідні виплати. (а.с.54-59)

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, щоматеріальна допомога на оздоровлення і допомога на вирішення соціально - побутових питань, індексація не входить до складу заробітної плати державних службовців, а відтак, вони не можуть враховуватися при нарахуванні відповідних пенсій. Стаж роботи позивача до 05.04.2001 року не вважається державною службою з тих підстав, що він враховується тільки після прийняття присяги державного службовця. Стаж роботи на державній службі позивача складає 10 років 1 день, а тому підстав для врахування надбавки за вислугу років у розмірі 25% при перерахунку пенсії не має. Крім того, судом першої інстанції в ухваленому рішенні не зазначено, чи повинно управління проводити виплати пенсії за рішенням суду, з урахуванням вже сплачених сум. (а.с.63-64)

Позивачем на адресу суду була надіслана заява про розгляд справи у її відсутність.

Відповідачем на адресу суду надіслана заява, про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, доводи зазначені в ній підтримує в повному обсязі.

За нормами ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

ОСОБА_2 з 05 квітня 2011 року перебуває на обліку в УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області, отримуючи пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно до записів у трудовій книжці, ОСОБА_2 з 02.01.1995 року по 24.09.1998 року працювала в Інспекції по контролю за санітарним станом містам (яка входить до складу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради) на посаді головного спеціаліста.

З 01.03.1999 року по 05.04.2001 року позивач працювала в Орджонікідзевській районній адміністрації Маріупольської міської Ради на посаді інспектора, старшого інспектора відділу комунального господарства.

З 05.04.2001 року ОСОБА_2 переведена на посаду державного службовця - спеціаліста 1 категорії відділу комунального господарства (Орджонікідзевська районна адміністрація Маріупольської міської Ради), у зв'язку із чим, нею прийнята присяга державного службовця.

04.02.2015 року ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по заробітку на підставі довідок про заробітну плату № № 05-35-37/2 від 09.10.2012 року та № 05-35-37/1 від 09.10.2012 року, але рішенням УПФУ в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя № 512 від 12.02.2015 року останній відмовив у перерахунку пенсії, посилаючись на ст. 33 Закону України «Про державну службу».

Правомірність дій управління щодо не зарахування матеріальної допомоги, індексації та інших виплат до складових заробітної плати та надбавки за вислугою років в розмірі 25% є спірним питанням цієї справи.

Приймаючи спірну постанову, суд першої інстанції виходив з того, що факт утримання із сум допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціального - побутових питань позивача страхових внесків або збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підставою для включення таких виплат до складу заробітної плати державного службовця та врахування їх при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Крім того, загальний стаж роботи, що враховується для нарахування надбавки за вислугу років становить 15 років 9 місяців 28 днів, відповідно надбавка повинна нараховуватися в розмірі 25%.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення позову, з наступних підстав.

Приписами ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 ст.1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95ВР «Про оплату праці» (далі Закон № 108-95ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч. 2 ст.33 Закону № 3723-Х11 заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, ст. 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-Х11) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії.

Згідно з ч.1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-1У «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи наведені норми судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, повинні враховуватись у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України, який, усуваючи неоднакове застосування норм матеріального права касаційним судом, у своїй постанові від 20 лютого 2012 року зазначив, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових підстав входить до системи оплати державного службовця.

Крім іншого Конституційний Суд України своїм рішенням від 15 жовтня 2013 року № 9рп/2013 визначив, що положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, саме як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Також за постановою № 21-97а13від 28 травня 2013 року Верховного Суду України було ще раз зазначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, підтвердивши тим самим правильність зарахування сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення до заробітку при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Надбавка за вислугу років була встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 року №1049 «Про надбавки за вислугу років для працівників органів державної виконавчої влади» на виконання Указу Президента України від 15.10.1993 року №459/93 «Про заходи підвищення рівня роботи органів державної виконавчої влади».

Цим положенням визначено порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років членам Кабінету Міністрів України, працівникам Адміністрації Презедента України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади та інших державних органів, Служби безпеки, Антимонопольного комітету, Управління державної охорони, Фонду державного майна та їх територіальних органів.

Положенням встановлювалося, що надбавка за вислугу років виплачуються керівникам,спеціалістам і службовцям органів виконавчої влади та інших державних органів залежно від стажу роботи: понад 3 роки - 10%; понад 5 років 15%; понад 10 років 20%; понад 15 років 25 %; понад 20 років 35%; понад 25 років 40%.

До службовців належать працівники, які займають адміністративно-господарські посади, що не відносяться до інженерно-технічних посад, а також економісти, не зв'язані з виробничим плануванням, організацією і оплатою праці, фінансові, обліково-бухгалтерські юридичні працівники, діловоди; секретарі товарознавці, приймальники, комірники та ін.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Стосовно питання дій відповідача в частині відмови нарахування та виплати пенсії позивачу з врахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 25% колегія суддів зазначає наступне.

Після прийняття Закону України «Про державну службу», постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 було затверджено Порядок обчислення стажу державної служби і додаток до нього Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

10.11.1994 року постановою Кабінету Міністрів України № 758 до Порядку обчислення стажу державної служби було внесено доповнення, згідно з яким, до стажу державної служби було включено періоди, коли працівник працював на посадах службовців у органах, зазначених у п. 2 Порядку і додатку до нього, і при просуванні по службі він зайняв посаду державного службовця.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з 02.01.1995 року по 24.09.1998 року (3 роки 8 місяців, 23 дні) позивач працювала в Інспекції по контролю за санітарним станом містам (яка входить до складу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради), на посаді головного спеціаліста,з 01.03.1999 року по 05.04.2001 року (2 роки 21 місяць 4 дні) позивач працювала в Орджонікідзевській районній адміністрації Маріупольської міської Ради на посаді інспектора, старшого інспектора відділу комунального господарства, а з 05.04.2001 року ОСОБА_2 переведена на посаду державного службовця - спеціаліста 1 категорії відділу комунального господарства (Орджонікідзевська районна адміністрація Маріупольської міської Ради), у зв'язку із чим прийнято присягу державного службовця.

Таким чином, період роботи позивача з 01.03.1999 року по 05.04.2001 року (2 роки, 21 місяць, 4 дні) зараховується до стажу роботи для виплати надбавки за вислугу років, оскільки працюючи в Державному органі при просуванні по службі зайняла посаду державного службовця.

Разом з тим, період роботи позивача з 05.04.2001 року по 04.04.2011 року (дату звернення за призначенням пенсії) - (10 років, 0 місяців, 1 день) сторонами не оспорюється. Таким чином, загальний стаж роботи, що враховується для нарахування надбавки за вислугу років становить 15 років, 9 місяців, 28 днів, відповідно надбавка повинна нараховуватися в розмірі 25% .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини, щодо неправомірності дій відповідача в частині відмови нарахування та виплати пенсії позивачу з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та надбавки за вислугу років у розмірі 25%.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування судового рішення - відсутні.

Керуючись ст.ст. 167, 195, 197, 198, 200, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя у справі № 265/936/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 16 червня 2015 року у справі № 265/936/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова