Справа № 815/3804/15
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3804/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року 17 год. 00 хв. м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Тарасишина О.М., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом УПФУ в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області до ПАТ Медико-інструментальний завод про стягнення 11227, 02 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов УПФУ в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області до ПАТ Медико-інструментальний завод про стягнення 11227, 02 грн.

Ухвалою від 03.07.2015 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження по даній справі.

В судове засідання 05.08.2015 року сторони не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд зазначає, що наявна у матеріалах справи судова кореспонденція, яка надсилалася на зазначену в реєстраційних документах адресу відповідача, повернулась до суду з відповідним поштовим повідомленням з відміткою органу звязку - за закінченням терміну зберігання (а.с. 56-65).

Згідно з ч.11 ст.35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, згідно ч.6 ст.128 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини, підтверджені доказами, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Публічне акціонерне товариство «Медико-інструментальний завод» зареєстроване та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області як платник внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 21.12.2005 року та як платник внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування з 01.01.2011 року (а.с. 3).

Відповідач виконує роботи з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за списком № 1 та списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Суд встановив, що на даному підприємстві за Списком № 1 працював громадянин: ОСОБА_1; за Списком № 2 працювали громадяни: ОСОБА_2, ОСОБА_3І, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 19, 23,27, 31).

На підставі заяв про призначення/перерахунок пенсії, довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, протоколів громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3І, ОСОБА_4, ОСОБА_5 призначено пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 та № 2.

Так, суд встановив, що відповідно до розрахунків суми витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відповідач має заборгованість перед Управлінням Пенсійного фонду України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області по фактичним витратам на виплату та доставку пільгових пенсій по пенсіонерам, які працювали на зазначеному підприємстві в сумі 11227, 02 грн. за період з 01.04.2015 року по 25.06.2015 року (а.с. 8-11).

Суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості у Публічного акціонерного товариства «Медико-інструментальний завод» перед Управлінням Пенсійного фонду України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 Положення «Про Пенсійний фонд України», затвердженого Указом Президента України № 121/2001 від 01.03.2001 року, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообовязкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Відповідно до ч.2 п.2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

До таких осіб відносяться ті, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років. 100 % відшкодування підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно ч.2 п.2 Прикінцевих положень Закону України № 1058, особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом міністрів України за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп. «а», «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року.

Згідно з п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Пунктом «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (надалі Закон № 1788-XII) встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Статтею 100 Закону № 1788-XII встановлено порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону.

Відповідно до зазначеної вище статті особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Так, суд встановив, що громадяни ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3І, ОСОБА_4, ОСОБА_5 мають необхідний стаж роботи, визначений вищевказаним законом, що підтверджується довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 19, 23,27, 31).

Порядок відшкодування підприємствами витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах регулюється Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року, якою встановлено єдиний порядок для відшкодування пенсій, призначених відповідно пп. «а», «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на матеріали справи суд встановив, що Публічне акціонерне товариство «Медико-інструментальний завод» зобовязано згідно з п.6.8 Інструкції в термін до 25 числа щомісячно забезпечувати відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» та «б-з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно наданих розрахунків. На адресу останнього УПФУ надіслало повідомлення про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, але відповідачем сума витрат не відшкодована.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача, доказів самостійної сплати заборгованості до суду не надходили.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог. З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідачем не погашено заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у сумі 11227, 02 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги УПФУ в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області є обґрунтованими, у звязку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7-14, 69-71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов УПФУ в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області до ПАТ Медико-інструментальний завод про стягнення 11227, 02 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Медико-інструментальний завод» () на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області () заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 11227, 02 грн. (одинадцять тисяч двісті двадцять сім тисяч грн. 02 коп.).

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо рішення було прийняте у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі статтею 254 КАС України.

Суддя О.М. Тарасишина