Справа № 0870/1479/12
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Авдєєв М.П.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"05" серпня 2015 р. справа № 0870/1479/12
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпропетровськ, пр.імені Газети "Правда", 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український графіт" на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28.04.2012р. у справі №0870/1479/12 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства "Український графіт" про стягнення суми відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначення на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2012 року Позивач - Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позов про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Український графіт" заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у розмірі 115 552,09 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2012 року позов задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Український графіт" суму позовних вимог у розмірі 115 552,09 грн. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на користь Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2013 року апеляційну скаргу відповідача задоволено частково. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2012 року змінено. Зазначено у резолютивній частині рішення суму стягнення 102 018,10 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 18.06.2015 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі, яка міститься в матеріалах справи, відповідач з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи не погоджується з рішенням першої інстанції та просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2012 року по справі №0870/1479/12 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано оцінку доказам підприємства, необґрунтовано віднесено витрати на виплату та доставку пенсій особам, які до 01.01.1992 р. працювали на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці на ВАТ «Укрграфіт».

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Відкрите акціонерне товариство «Український графіт» є юридичною особою та зареєстровано Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 24.12.1992, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України по Запорізькій області та Довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що містяться в матеріалах справи.

Відповідач, відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400 (далі - Закон № 400), є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, а також платником страхових внесків відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1058).

Судами встановлено, що громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 перебували у трудових відносинах з ВАТ "Український графіт", та отримали право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (за Списком №1), що підтверджується довідкою підприємства та розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених у відповідності до ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Однак, за період з серпня 2011 року до січня 2012 року включно підприємством не відшкодовано заборгованість на покриття витрат на виплату та доставку пенсії за віком на пільгових умовах у розмірі 115552 грн.09 коп. що підтверджується розрахунком суми боргу по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

УПФУ направлялись відповідачу розрахунки та повідомлення про суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з серпня 2011 року до січня 2012 року, але заборгованість ВАТ "Український графіт" сплачена не була.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списком № 1, покриваються підприємствами та організаціями.

При цьому частиною 4 статтею 13 цього Закону передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно з пунктом 1 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 року № 1931-XIIЗакон України "Про пенсійне забезпечення" введено в дію з 1 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону.

Відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

До набрання чинності Законом України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення осіб здійснювалось відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року.

Пунктом 16 наведеного вище Положення, зокрема, було визначено, за наявності якого стажу роботи та віку особи мають право на пенсію на пільгових умовах. При цьому вимоги щодо атестації робочих місць за умовами праці згідно раніше діючого законодавства були відсутні.

Таким чином, особі, яка до 01 січня 1992 року (тобто до набрання чинності Закону України "Про пенсійне забезпечення") набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із Списками №1, №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 і після цієї дати не працювала на роботах із важкими і шкідливими умовами праці, пенсія призначається відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" згідно із статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Особі, яка до і після 01 січня 1992 року працювала на роботах, передбачених Списками № 1 та № 2, пенсія призначається відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням результатів атестації робочих місць.

Підставою для направлення Вищим адміністративним судом справи №0870/1479/12 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції стало те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази призначення ОСОБА_6 пенсії за статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", сам факт наявності обставин, для перегляду підстав призначення пенсії зазначеним особам не означає, що така пенсія була призначена. Таким чином, судом апеляційної інстанції зроблені передчасні висновки про наявність підстав для виключення суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсії ОСОБА_6 (а.с.251).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2015 року було зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя надати до суду письмові пояснення та їх документальне підтвердження щодо підстав для призначення пенсії ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, із зазначенням норм пенсійного законодавства у відповідності до яких йому була призначена пенсія.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали позивач надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив наступне.

Станом на 28.04.2012 року, тобто на дату винесення рішення по справі судом першої інстанції, пенсія громадянину ОСОБА_6 була призначена на підставі п.«а» ст.13 Закону України №1788, що на думку позивача підтверджується протококом про призначення пенсії цього пенсіонера.

Про перегляд підстав призначення пенсії ОСОБА_6 управлінню стало відомо 03.05.2012 року з листа Управління Пенсійного фонду України в Комунарівському районі м.Запоріжжя від 27.04.2012 року №2758/02. Також, 14.05.2012 року на адресу управління надійшов до відома лист Управління Пенсійного фонду України в Комунарівському районі м.Запоріжжя від 10.05.2012 року №3025/02, адресований відповідачу, з цього ж питання.

Щодо вимог суду надати документальне підтвердження підстав призначення пенсії зазначеному пенсіонеру, позивач зазначив, що управління не може надати нових доказів у зв'язку з тим, що Управлінням Пенсійного фонду України в Комунарівському районі м.Запоріжжя пенсійна справа за даним пенсіонером передана до УПФУ в Ізмалковському районі Липецької області Російської Федерації, що підтверджується наданим до суду листом від 29.07.2015 року №8629/09.

З протоколу №888356 від 26.06.2003 року (а.с. 32) вбачається, що пенсія гр. ОСОБА_6 була призначена за віком згідно з Законом України, проте не зазначено яким саме законом. Таким чином, доводи позивача щодо підтвердження призначення наведеному пенсіонеру пенсії на підставі п.«а» ст.13 Закону України №1788 не знайшли свого підтвердження в зазначеному протоколі про призначення пенсії.

В свою чергу, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що за результатами проведення Управлінням Пенсійного фонду України в Комунарському районі міста Запоріжжя самоперевірки правомірності виставлених підприємству ВАТ "Український графіт" фактичних витрат на виплату пільгових пенсій ОСОБА_6 підпадає під дію статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", загальна сума фактичних витрат, яку необхідно відізвати по ОСОБА_6 за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 р. складає 26 445, 57 грн., з 01.01.2012 р. по 30.04.2012 р. - 10 176, 84 грн. (а.с.200)

З листа позивача від 16.05.2012 року вбачається, що в результаті проведення Управлінням ПФУ в м.Запоріжжі та Запорізькій області самоперевірки виявлено 15 пенсіонерів, які мають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», серед яких є ОСОБА_6. Загальна сума фактичних витрат, яка не підлягає відшкодування відповідачем по зазначеному пенсіонеру визначена у листі за 2011 рік у розмірі 26 445, 57 грн., за 2012 рік у розмірі 10 176, 84 грн. (а.с.201). В листі також повідомлено, що коригування особового рахунку по вищевказаним сумам буде здійснено станом на 01.06.2012 року за рахунок зменшення заборгованості.

З листа Головного Управління Пенсійного фонду України від 20.06.2012 року №4256/03 вбачається, що по пенсійній справі ОСОБА_6, Управлінням ПФУ в Комунарівському районі проведено перерахунок пенсії відповідно до ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зазначено, що розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по вищезазначеному пенсіонеру позивачем будуть відізвані.

Відповідно до ч.6 ст.71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та не можливість надання позивачем інших доказів по пенсіонеру ОСОБА_6, у зв'язку з перебуванням його пенсійної справи в УПФУ РФ в Ізмалковському районі Липецької області, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Пенсія ОСОБА_6 повинна була бути призначена відповідно до ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з огляду на що ПФУ в Комунарівському районі проведено перерахунок пенсії зазначеному пенсіонеру відповідно до ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що було зазначено у вищенаведених листах.

В свою чергу, сума фактичних витрат по пенсіонеру ОСОБА_6 за 2011-2012 роки підлягає відкликанню УПФУ в Комунарському районі м.Запоріжжя, що підтверджує позивач та Головне Управління Пенсійного фонду України в своїх листах.

Посилання позивача на те, що про перегляд підстав призначення пенсії ОСОБА_6 управлінню стало відомо 03.05.2012 року, як на підставу для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат по пенсіонеру ОСОБА_6, колегія суддів не бере до уваги, оскільки 03.05.2012 року позивач дізнався про обставини, які позбавляють відповідача обов'язку відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій по зазначеному пенсіонеру за спірний період (з серпня 2011 року до січня 2012 року), що свідчить про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Відповідно до матеріалів справи сума фактичних витрат понесених позивачем за період визначений в позовній заяві по пенсіонеру ОСОБА_6 складає 13 533,99 грн., а тому загальна сума заборгованості з витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період з серпня 2011 року до січня 2012 року фактично складає 102 018, 10 грн. (115 552, 09 грн. - 13 533,99 грн.)

Зазначене позбавляє можливості залишення без змін постанови суду першої інстанції щодо суми фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, яка підлягає стягненню і призводить до необхідності зміни постанови суду першої інстанції.

Підставою для зміни судового рішення є помилкове, в частині позовних вимог, застосування судом першої інстанції норм процесуального права без врахування ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 99, 160, 162, 167, 197, 184, 195, 196, 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Український графіт" - задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2012 року - змінити.

В абзаці другому резолютивної частини постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 28.04.2012р. у справі №0870/1479/12 замість слів та цифр « 115 522 ( сто п'ятнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят дві гривні 09 копійок)» змінити на слова та цифри « 102 018, 10 (сто дві тисячі вісімнадцять гривень 10 копійок)».

В іншій частини постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва