Справа № 816/5108/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Київ К/800/22336/15,К/800/23239/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за касаційними скаргами Реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції Полтавської області та Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі №816/5108/14 за позовом Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області до Реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції Полтавської області треті особи: Відділ державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року Хорольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області звернулася в суд з позовом до Реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції Полтавської області треті особи: відділ державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просила: визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора від 30.10.2014 р. про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на 1/2 житлового будинку, що по АДРЕСА_1 та на торговий кіоск по АДРЕСА_2; зобов'язати держаного реєстратора внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на вказані об'єкти нерухомого майна та поновити записи про речові права ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення прийняті всупереч ст.9,ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснена відповідачем за наявності зареєстрованих обтяжень прав на це майно, яке було обтяжене податковою заставою.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року, заявлений позов задоволений частково. Визнане протиправним та скасоване рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції Полтавської області від 30.10.2014, індексний номер 16849943, про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Хорольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області та Реєстраційна служба Хорольського районного управління юстиції Полтавської області звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких просять: Хорольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Полтавській області - скасувати ухвалу апеляційного суду та скасувати постанову суду першої інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; Реєстраційна служба Хорольського районного управління юстиції Полтавської області - скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанції та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 29.12.2010 р. між ОСОБА_2 (дарувальник) та її донькою ОСОБА_3 (обдарована) укладений договір дарування, за яким дарувальник передає у власність обдарованого безоплатно нежитлову будівлю (торговий кіоск), по АДРЕСА_2

Крім того, 14.12.2011 р. між ОСОБА_4, ОСОБА_2 (дарувальники) та ОСОБА_3 (обдарована) укладений договір дарування житлового будинку, за яким дарувальники передають у власність обдарованого безоплатно житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 30.10.2014 року звернулася до Реєстраційної служби з письмовими заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з метою реєстрації за собою права приватної власності на подаровані об'єкти.

На підставі даних заяв та за результатами проведених перевірок документів, державним реєстратором прийняте рішення №16858263 від 30.10.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлове приміщення, торговий кіоск, що розташований по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1, а також рішення №16849943 від 30.10.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що з метою погашення податкового боргу суб'єкта господарської діяльності ОСОБА_2, який утворився після набрання законної сили постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2014 р. в.о. начальника Хорольської ОДПІ 28.07.2014 року звернувся до Реєстраційної служби із запитом про надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належне ОСОБА_2.

Державним реєстратором 28.07.2014 року надана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, де містилися актуальні записи про зареєстровані права ОСОБА_2 на нежитлову будівлю (торговий кіоск) по АДРЕСА_2 та на 1/2 житлового будинку по розташований АДРЕСА_1

У зв'язку з цим 25.09.2014 р. начальник Хорольської ОДПІ виніс рішення №1197/3/16-27-25-16 про опис майна у податкову заставу, яким здійснений опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ОСОБА_2.

На підставі вказаного рішення податковий керуючий Юрченко Д.С. 08.10.2014 р. склала акт №1 опису майна у податкову заставу, за яким здійснений опис майна платника податків ОСОБА_2, а саме: 1/1 частина нежитлової будівлі (торговий кіоск) по АДРЕСА_2 та 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1

Уповноважена особа Хорольської ОДПІ Юрченко Д.С. 09.10.2014 року подала до Реєстраційної служби дві заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо обтяження податковою заставою речових прав на об'єкти нерухомого майна належні ОСОБА_2, а саме: торговий кіоск, що розташований по АДРЕСА_2 та житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1

Державним реєстратором на підставі поданих заяв здійснена державна реєстрація податкової застави за адресами, вказаними в заявах, а саме: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, що у м. Хорол.

Уповноважена особа Хорольської ОДПІ Юрченко Д.С. 12.11.2014 р. подала до Реєстраційної служби дві заяви про надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо актуальних даних по об'єктах нерухомого майна, які розташовані по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1.

У відповідь державний реєстратор 12.11.2014 р. надав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна, з якої позивачу стало відомо про факт державної реєстрації 30.10.2014 р. за ОСОБА_1 на праві приватної власності 1/1 частки на житловий будинок по АДРЕСА_1 та на 1/1 частки на нежитлове приміщення, торговий кіоск по АДРЕСА_2, яка здійснена на підставі рішень відповідача №16849943 та №16858263 від 30.10.2014 р..

Позивач вважає вказані рішення протиправними з підстав знаходження їх в податковій заставі на момент реєстрації, що стало підставою для звернення до суду. А відносно відмови позовних вимог щодо приміщення торгового кіоску суди зазначили, що позивач допустив помилку в адресі при зверненні до відповідача про

Для відновлення стану який існував до проведення держаної реєстрації прав за ОСОБА_1, позивач просив зобов'язати відповідача внести до Державного реєстру речових прав запис про скасування державної реєстрації прав ОСОБА_1, поновивши записи про речові права ОСОБА_2

Суди першої і апеляційної інстанції, задовольняючи позов частково виходили з того, що наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна щодо житлового будинку є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо скасування реєстрації по торговому кіоску суди послалися на невідповідність адреси, вказаної в заяві представником позивача щодо обтяження податковою заставою вказаного нерухомого майна.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868.

Згідно частини першої ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону №1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

Пунктом першим та другим частини другої статті 9 Закону №1952-IV визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Положеннями ст.15 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Згідно пункту 5 частини першої статті 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону.

Відповідно до пункту 74 Порядку №868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, згідно з пунктом 75 Порядку, є, зокрема, інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Право податкової застави на майно, що перебуває у власності ОСОБА_2, у Хорольської ОДПІ виникло в силу положень статті 89 Податкового кодексу України на підставі рішення керівника органу доходів і зборів про опис майна у податкову заставу від 25.09.2014 №1197/3/16-27-25-16.

Згідно з приписами п. 89.8 ст. 89 ПК України контролюючий орган зобов'язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Відповідно до пункту 15 Порядку під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомості нерухомого майна, станом на 30.10.2014 року в Реєстрі зареєстроване обтяження від 09.10.2014 року у виді податкової застави об'єкти нерухомості, а саме: житловий будинок ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 та торговий кіоск за адресою АДРЕСА_2 на підставі рішення Хорольської ОДПІ.

Виходячи з реєстру обтяжень суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованих висновків, що на час реєстрації прав на житловий будинок, який належав на праві власності ОСОБА_2, за ОСОБА_1 на даний будинок в м.Хорол АДРЕСА_1 було встановлене обтяження у вигляді податкової застави, оскільки іншого будинку за вказаною адресою немає, тому записи в реєстрі щодо будинку 14а і будинку 14А відносяться до одного і того ж будинку.

Колегія вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій, що за заявою позивача було накладене обтяження в Реєстрі на торговий кіоск в АДРЕСА_2, а реєстрація права на нерухоме майно за ОСОБА_1 у вигляді торгового кіоску була проведена за адресою в АДРЕСА_2, що має суттєву різницю в адресі знаходження даного нерухомого майна, тому підстав для відмови в реєстрації вказаного нерухомого майна у реєстратора не було і в цій частині позовних вимог суди прийшли до вірних висновків про відмову в їх задоволенні.

Виходячи з наведеного колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що наявність в Єдиному реєстрі обтяження у вигляді податкової застави на житловий будинок є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції Полтавської області та Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: