Справа № 127/2871/15-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/2871/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Борисюк І.Е.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

04 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Вінницької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Від представників позивача, відповідача та третьої особи - ОСОБА_3 до суду надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Третя особа - ОСОБА_4 надала суду заяву з письмовими поясненнями.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, письмові пояснення учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради «Про вилучення і надання земельних ділянок і індивідуальній забудові» №1556 від 03.12.1998 року ОСОБА_6 надано в постійне користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 1000,00 кв. м. та в тимчасове короткострокове користування - площею 405 кв. м. строком на 3 роки для обслуговування житлового будинку за рахунок міськземфонду в межах міста згідно з інвентарними даними від 04.02.1998 року та висновком УМіА від 26.11.1998 року № 01-581 (а. с. 8).

В грудні 1998 року ОСОБА_6 відведено земельну ділянку в натурі для індивідуального будівництва за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1400,00 кв. м. та складено відповідну схему відведення, що підтверджується актом про відведення земельної ділянки під забудову від грудня 1998 року (а. с. 9-10).

12.07.1999 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_2 придбала у власність 79/200 часток будинковолодіння з відповідною часткою господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1. Договір того ж дня було посвідчено державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Гречко Ж.Б. за реєстровим № 2-3116 14.07.1999 року та зареєстровано у КП «ВООБТІ» за реєстровим № 21327 (а. с. 6).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2014 року, яке набрало законної сили 13.10.2014 року згідно з ухвалою Апеляційного суду Вінницької області, між співвласниками будинковолодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 встановлено порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 1405 кв. м., яка розташована за цією ж адресою, відповідно до варіанту №3 висновку №66 від 21.05.2014 року додаткової судової будівельно-технічної експертизи, виготовленого ТОВ «Подільський центр судових експертиз» (а. с. 11-13).

Вказаним судовим рішенням, зокрема, було вирішено виділити ОСОБА_2 земельну ділянку для постійного користування, площею 657 кв. м., що позначена на додатку № 4 до висновку додаткової судової експертизи рожевим кольором, та земельну ділянку тимчасового користування площею 320 кв. м., що позначена на додатку № 4 до висновку додаткової судової експертизи рожевим кольором та заштрихована.

Рішенням Вінницької міської ради від 26.12.2014 року № 1961 (п. 1.37 додатку №3) ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 615 кв. м. для передачі у власність шляхом викупу для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (понад норму безоплатної передачі у власність) (а. с. 100).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницької міської ради №949 від 02.10.2012 року «Про затвердження обґрунтування та надання громадянам дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки», а саме, згідно з додатком №3 до вказаного рішення, ОСОБА_3 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки площею 800,00 кв. м. по АДРЕСА_2 (а. с. 74).

09.02.2015 року ОСОБА_3 звернувся до Вінницької міської ради із заявою про скасування рішення Вінницької міської ради від 26.12.2014 року №1961 в частині п. 1.37 додатку № 3, вважаючи його протиправним (а. с. 70).

12.02.2015 року рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №329 схвалено підготовлений департаментом архітектури, містобудування та кадастру міської ради проект рішення міської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельних ділянок у власність (оренду)» згідно з додатком (а. с. 14).

Вказаним проектом рішення «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельних ділянок у власність (оренду)» (додаток до рішення виконавчого комітету ВМР №329 від 12.02.2015 року), передбачено, враховуючи звернення громадянина ОСОБА_3 та у зв'язку з тим, що в провадженні суду перебуває розгляд справи, де предметом спорту є земельна ділянка, що розташована в АДРЕСА_1, рішення Вінницької міської ради № 1961 від 26.12.2014 року в частині п. 1.37 (додаток № 3) скасувати (а. с. 14 на звороті).

Не погодившись з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2 звернулась з адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржене позивачем рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №329 від 12.02.2015 року є проміжковим актом, спрямованим на вирішення питання своєчасного реагування на звернення ОСОБА_3 та являється висновком рекомендаційного характеру, який не є обов'язковим для врахування міським головою. Вказане рішення, прийняте як підстава розгляду міською радою звернення ОСОБА_3, жодним чином не впливає на права та інтереси ОСОБА_2 і не спричиняє будь-яких наслідків для неї, оскільки винятково рішення міської ради може вплинути на права та інтереси ОСОБА_2

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Згідно зі ст. 52 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради. Виконавчий комітет ради: попередньо розглядає проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради.

З аналізу вказаних норм слідує, що до повноважень виконавчого комітету міської ради належить попередній розгляд проектів рішень, що вносяться на розгляд міської ради.

Колегія суддів не заперечує висновку суду першої інстанції про те, що приймаючи оскаржене рішення, відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні". Разом з тим, вказана обставина не виключає обов'язку виконавчого комітету Вінницької міської ради, під час ухвалення своїх рішень, дотримуватись інших вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України, а також ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема, використовувати повноваження з метою, з якою це повноваження надано; діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); діяти пропорційно, тобто з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Оскарженим рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради затверджено проект рішення міської ради про скасування рішення Вінницької міської ради №1961 від 29.12.2014 року в частині п. 1.37 (додаток №3). Вказане рішення прийнято за наслідками розгляду звернення гр. ОСОБА_3 та у зв'язку з перебуванням в провадженні суду розгляду справи, де предметом є земельна ділянка, що розташована в АДРЕСА_1.

Відповідно до звернення ОСОБА_3, копія якого міститься в матеріалах справи (а. с. 70), останній просив Вінницьку міську раду скасувати п. 1.37 рішення Вінницької міської ради від 26 грудня 2014 року №1961 (додаток №3).

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

В резолютивній частині рішення Конституційного Суду України N 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року зазначено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Чинне законодавство України містить низку законодавчих актів, якими прямо передбачено право органу місцевого самоврядування скасовувати свої рішення з тих чи інших питань, віднесених до сфери їх управління, а також рішення виконавчих органів місцевого самоврядування.

Разом з тим, щодо актів індивідуальної дії законом передбачений інший порядок, про що вказав в своєму рішенні Конституційний Суд України.

Так, в мотивувальній частині рішення N 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Згідно зі ст. 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Аналогічна правова позиція щодо скасування власних актів індивідуальної дії органом місцевого самоврядування висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 жовтня 2011 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства "Київський дослідно-механічний завод" до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: Інститут гідротехніки та меліорації Української академії аграрних наук, Києво-Святошинський районний відділ земельних ресурсів, за участю Генеральної прокуратури України, про скасування рішення, та постанові від 06 червня 2011 року у справі за позовом до Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання розпорядження неправомірним.

П. 1.37 рішення Вінницької міської ради від 26.12.2014 року №1961 (додаток №3) ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), тобто рішення органу місцевого самоврядування, яке просив скасувати ОСОБА_3 у своєму зверненні, є актом індивідуальної дії одноразового застосування та вичерпало свою дію фактом його виконання (наданням дозволу на виготовлення технічної документації). Таке рішення міської ради не може бути в подальшому скасоване органом місцевого самоврядування. Питання правомірності прийнятого рішення розглядається в судовому порядку.

Згідно із Законом України "Про звернення громадян" орган місцевого самоврядування повинен був надати заявнику відповідь, в якій роз'яснити встановлений чинним законодавством України порядок оскарження рішень міської ради.

Ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Матеріали справи містять копію рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2015 року, прийнятого за наслідками розгляду справи, на яку посилається ОСОБА_3 у своєму зверненні до Вінницької міської ради. З копії цього рішення судом встановлено, що станом на час звернення ОСОБА_3 до Вінницької міської ради в провадженні Вінницького апеляційного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_3 до Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії щодо розгляду заяви про затвердження документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Разом з тим, вказаний спір стосувався розгляду Вінницькою міською радою поданої ОСОБА_3 на затвердження технічної документації, а не права на земельну ділянку по АДРЕСА_1 в м. Вінниці.

Колегія суддів при розгляді даної адміністративної справи приймає до уваги також наступне.

У справі "Пайн Веллі Девелопментс Лімітед» та інші проти Ірландії" (п. 45) Європейський суд з прав людини наголошує на дотриманні принципу законних очікувань під час прийняття рішень суб'єктами владних повноважень, згідно з яким рішення органів державної влади не повинні йти всупереч очікуванням, на які покладаються громадяни у зв'язку з їх прийняттям. У випадку, коли законодавством передбачена певна процедура (порядок) прийняття рішень, розгляду питань і вчинення дій суб'єктом владних повноважень, то така процедура повинна будь що бути дотримана цим суб'єктом.

Тобто позивач, в даному випадку, мав обґрунтовані очікування того, що наданий Вінницькою міською радою дозвіл на розроблення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), в подальшому буде реалізований шляхом виготовлення такої документації та її затвердження (за відсутності зауважень, встановлених при її виготовленні), а виконавчим комітетом Вінницької міської ради не будуть вчинятись дії, спрямовані на скасування дозволу.

Вказаний принцип був порушений виконавчим комітетом Вінницької міської ради.

В своїх рішеннях, зокрема у справах "Йорданова та інші проти Болгарії" та "Ліндхайм та інші проти Норвегії" Європейський суд з прав людини наголошує на необхідності дотримання принципу пропорційності при прийнятті рішень органами державної влади.

Метою дотримання принципу пропорційності є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи, зокрема вказаний принцип передбачає, що здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідало б цілям, яких заплановано досягти.

Обмеження позивача у реалізації його права на отримання у власність земельної ділянки шляхом скасування дозволу на виготовлення технічної документації має бути об'єктивно виправданим, обґрунтованим та справедливим.

Судом під час розгляду справи не встановлено існування таких публічних інтересів, на захист яких прийнято оскаржене рішення, які б переважали інтереси позивача щодо вирішення питання про виготовлення технічної документації згідно з наданим органом місцевого самоврядування дозволом.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Апеляційним судом при розгляді справи встановлено, що рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради прийнято без дотримання встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України вимог, а тому його необхідно визнати протиправним та скасувати.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 17 червня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №329 від 12 лютого 2015 року "Про проект рішення міської ради "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельних ділянок у власність (оренду)"" в частині схвалення проекту рішення міської ради про скасування рішення Вінницької міської ради №1961 від 26 грудня 2014 року.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.