Справа № 826/3635/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2015 року № 826/3635/15

Окружний адміністративний суд міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81-а, у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування вимоги та рішення, зобов'язання винити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати суму податкового боргу, визначену у податковій вимозі ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві від 10.12.2014 р. №29-23.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про опис майна у податкову заставу від 10.12.2014 р. № 29-23.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 18.12.2014 p. №642/26-53-17-05-12.

4. Зобов'язати ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві внести до зворотнього боку інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) відомості про сплату єдиного податку за І квартал 2014 p. у сумі 16 745,70 грн. відповідно до квитанції №226 від 05.05.2014 p. відділення №2 ПАТ "Старокиївський банк".

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем не було допущено наявності податкового боргу, у зв'язку з чим оскаржувані рішення прийняті безпідставно, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ФОП ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований як фізична особа-підприємець 02.12.2010 р., на момент спірних правовідносин перебував на податковому обліку в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Позивач стверджував, а відповідач не заперечував, що 10.02.2015 р. ФОП ОСОБА_1 було отримано:

- податкову вимогу ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. №29-23 від 10.12.2014 р. (надалі - Податкова вимога №29-23) по сплаті єдиного податку на загальну суму 17 889,70 грн. (основний платіж);

- рішення №29-23 про опис майна позивача у податкову заставу (надалі - Рішення №29-23).

18.12.2014 р. ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві була проведена камеральна перевірка щодо порушення платником єдиного податку ФОП ОСОБА_1 вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, за наслідками якої був складений акт №642/26-53-17-05-12 від 18.12.2014 р. (надалі - акт перевірки №642).

Відповідно до акту перевірки №642 відповідачем встановлено наявність у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у сумі 17 889,70 грн., що є порушенням, за яке згідно абз.3 п.299.10 ст.299 ПК України передбачено анулювання реєстрації платника єдиного податку.

На підставі акту перевірки №642, у зв'язку з наявністю у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві прийняте рішення №642 від 18.12.2014 р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 (надалі - Рішення №642).

Згідно положень пп.21.1.1 - пп.21.1.5 п.21.1 ст.21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Відповідно до п.59.1 та п.59.3 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Водночас, згідно пп.89.1.1 п.89.1 та п.89.3 ст.89 ПК України право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно до абз.3 п.299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Так, згідно пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм, суд приходить до висновку, що однією з обов'язкових умов (підстав) для надсилання (вручення) контролюючим органом платнику податків податкової вимоги, а також для виникнення права податкової застави, та для анулювання реєстрації платника єдиного податку за рішенням контролюючого органу є наявність у такого платника податків податкового боргу, при цьому для анулювання реєстрації платника єдиного податку такий податковий борг повинен бути наявним на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

У письмових запереченнях на позовну заяву відповідач стверджував, що сума боргу позивача на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів становила: станом на 01.06.2014 р., 01.07.2014 р., 01.08.2014 р. - 16 695,81 грн., станом на 01.09.2014 р., 01.10.2014 р., 01.11.2014 р. - 17 279,02 грн., станом на 01.12.2014 р. - 17 962,99 грн.

Дослідивши матеріали справи, зокрема, зворотній бік облікової картки платника податків - ФОП ОСОБА_1, судом встановлено, що зазначений вище податковий борг позивача виник у зв'язку з несплатою ним податкового зобов'язання по сплаті єдиного податку за 1 кв. 2014 р. у сумі 16 745,70 грн.

Водночас, згідно наявної в матеріалах справи квитанції №226 від 05.05.2014 р. позивачем через ПАТ "Старокиївський банк" на рахунок відповідача було сплачено суму єдиного податку за 1 кв. 2014 р. у розмірі 16 745,70 грн., проте зазначені кошти ПАТ "Старокиївський банк" не були перераховані.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні встановлені Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05 квітня 2001 року № 2346-III (надалі - Закон № 2346-III).

Відповідно до п.1.24 ст.1 Закону №2346-III переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі.

Ініціатором переказу (у розумінні п.1.15 ст.1 Закону №2346-III) вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей шляхом формування та подання відповідного документа на переказ або використання спеціального платіжного засобу.

Згідно з п.24.1. та п.24.3 ст.24 Закону №2346-III подання ініціатором до банку або іншої установи - учасника платіжної системи документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі здійснюється протягом операційного часу.

При використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

Окрім того, відповідно до п.8.2 ст.8 Закону №2346-III банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Операційний час - частина операційного дня банку або іншої установи - члена платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього ж робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - членом платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах (п. 1.22 ст. 1 Закону №2346-III).

Згідно п.8.3 ст.8 Закону №2346-III за порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

В той же час, відповідно до положень п.129.6 ст. 129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, з моменту отримання позивачем квитанції №226 від 05.05.2014 р., ФОП ОСОБА_1 завершив ініціювання переказу, тобто здійснив сплату податку.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач 01.07.2014 р. звертався до відповідача з листом, в якому повідомляв про сплату єдиного податку за 1 кв. 2014 р. та надав відповідну копію квитанції.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, суд приходить до висновку про помилковість тверджень відповідача щодо наявності у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, а саме, станом на 01.06.2014 р., 01.07.2014 р., 01.08.2014 р. - 16 695,81 грн., станом на 01.09.2014 р., 01.10.2014 р., 01.11.2014 р. - 17 279,02 грн., станом на 01.12.2014 р. - 17 962,99 грн., у зв'язку з чим у відповідачем були безпідставно винесені податкова вимога №29-23, рішення №29-23 та рішення №642.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з положеннями ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 401,94 грн., а тому, керуючись вимогами ч.1 ст.94 КАС України, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 401,94 грн. підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 10.12.2014 р. №29-23.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про опис майна у податкову заставу від 10.12.2014 р. №29-23.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 18.12.2014 p. №642.

5. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві внести до зворотного боку інтегрованої картки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) відомості про сплату єдиного податку за І квартал 2014 p. у сумі 16 745,70 грн. відповідно до квитанції №226 від 05.05.2014 p. відділення №2 ПАТ "Старокиївський банк".

6. Судові витрати в сумі 401 (чотириста одна) грн. 94 коп. присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева