Справа № 2а-5891/10/2570
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року Справа: № 2а-5891/10/2570

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Жигіля Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» про стягнення податкової заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Варвинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ( далі - позивач ) звернулась до суду з адміністративним позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» ( далі - відповідач ) про стягнення з відповідача податкової заборгованості з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 460185,01 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року, адміністративний позов було задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 березня 2015 року зазначені судові рішення були скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про задоволення позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши, у межах апеляційної скарги, відповідно до ст. 195 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» (далі - СТОВ «Дружба-Нова») є юридичною особою та перебуває на податковому обліку Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ( далі - Варвинська ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області).

08.11.2010 р. СТОВ «Дружба-Нова» подало контролюючому податковому органу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, та сум утриманого з них податку за ІІІ квартал 2010 року.

У зазначеному розрахунку відповідачем було визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає сплаті до бюджету, в розмірах 602185,01 грн. і 934,15 грн.

На підставі поданих відповідачем розрахунків форми № 1 ДФ за ІІІ квартал 2010 року та даних особової картки платника податків ф.15 позивачем була складена довідка, в якій вказано, що станом на 19.11.2010 р. сума заборгованості у СТОВ «Дружба-Нова» з податку з доходів фізичних осіб за період з 01.07.2010 р. по 30.09.2010 р. складає 460185,01 грн., яка виникла внаслідок несплати самостійно узгодженого зобов'язання визначеного платником податку.

Водночас, у довідках Варвинської МДПІ від 06.12.2010 р. № 296/10/19-010 станом на 06.12.2010 р. та Варвинської ОДПІ від 05.06.2015 р. № 432/410/25-05-23-10 станом на 05.06.2010 р. зазначено, що у СТОВ «Дружба-Нова» відсутня заборгованість з податків та зборів ( обов'язкових ) платежів.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було направлено відповідачу жодних податкових вимог про сплату заборгованості з податку на доходи фізичних осіб за спірний період часу, а з довідок Варвинської МДПІ від 06.12.2010 р. № 296/10/19-010 та Варвинської ОДПІ від 05.06.2015 р. № 432/410/25-05-23-10 вбачається, що у відповідача взагалі відсутні така заборгованість.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 р. № 2181-III ( далі - Закон № 2181-III), «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-IV ( далі - Закон № 889-IV ), «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-XII (далі - Закон № 1251-ХІІ), які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 14 Закону № 1251-ХІІ визначено, що до загальнодержавних податків і зборів належить податок з доходів фізичних осіб.

Згідно п. 1.2 ст. 1 Закону № 2181-III, податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до п.п. 1.13, 1.15 ст. 1 Закону № 889-IV, податок з доходів фізичних осіб - плата фізичної особи за послуги, які надаються їй територіальною громадою, на території якої така фізична особа має податкову адресу або розташовано особу, що утримує цей податок згідно з цим Законом.

Податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Відповідно до п. 1.3 Закону № 2181-ІІІ, податковий борг - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене в установлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого зобов'язання

У пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ передбачено, що в разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Згідно з ч. 2 пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Закону № 2181-ІІІ, стягнення коштів та продаж інших активів платника податків провадяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги.

Отже, податковим законодавством, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, регламентовано чітку і послідовну процедуру стягнення податкової заборгованості, а саме: 1) направлення податковим органом боржнику податкової вимоги; 2) у разі її невиконання - другої податкової вимоги; 3) у разі невиконання другої податкової вимоги протягом тридцяти днів з моменту її надіслання - стягнення з боржника суми заборгованості.

При цьому, жодних виключень із зазначеного порядку щодо стягнення із суб'єкта господарювання нарахованих і не сплачених ним сум податку з доходів фізичних осіб ані Законом № 889-IV, ані Законом № 2181-ІІІ не передбачено.

Тож, право контролюючого податкового органу на звернення до суду із позовом про стягнення податкової заборгованості з податку на доходи фізичних осіб виникає лише після спливу тридцятиденного строку з дня направлення боржнику відповідної податкової вимоги.

При цьому, колегія суддів зазначає, що дотримання податковим органом процедури примусового стягнення податкового боргу, яка передбачає надіслання боржнику податкових вимог, та наявність у відповідача податкового боргу станом на час розгляду судом даної адміністративної справи, є сукупністю тих обставин, які підлягають перевірці судом при вирішенні спірних правовідносин, на чому було наголошено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25 березня 2015 року / а.с. 173-177 /, постановленій у цій справі. Не здійснення судами першої і апеляційної інстанції встановлення саме таких обставин при первісному розгляді даної справи стали підставою для скасування постановлених ними судових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС України, висновки і мотиви, з яких судом касаційної інстанції скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що як було правильно встановлено судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови за результатами нового розгляду даної справи і не заперечується апелянтом, позивач не направляв СТОВ «Дружба-Нова» жодної податкової вимоги щодо сплати угодженої суми заборгованості з податку на доходи фізичних осіб за період з 01.07.2010 р. по 30.09.2010 р., тобто не виконав вимоги пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Закону № 2181-ІІІ, що вказує на відсутність належних і допустимих правових підстав для стягнення з відповідача такої заборгованості судом у примусовому порядку.

Більш того, у довідках Варвинської МДПІ від 06.12.2010 р. № 296/10/19-010 та Варвинської ОДПІ від 05.06.2015 р. № 432/410/25-05-23-10 зазначено про відсутність у СТОВ «Дружба-Нова» заборгованості зі сплати податків та зборів (обов'язкових) платежів / а.с. 33, 191 /і достовірність та правильність вказаних довідок позивачем не спростована.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апелянта про те, що заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб не є податковим боргом, а тому, на думку апелянта, стягується не в порядку, визначеному Законом № 2181-ІІІ, колегія суддів вважає безпідставними і необґрунтованими, оскільки нормами зазначеного Закону № 2181-ІІІ не передбачено жодних виключень щодо порядку стягнення з підприємств як податкових агентів заборгованості з утриманого з доходів працівників, але не сплаченого до бюджету, податку, як і не передбачено жодних виключень щодо вчинення податковим органом сукупності заходів ( направлення податкових вимог ), які мають передувати примусовому стягненню. Крім того, будь-яких виключень із загального порядку стягнення заборгованості, який був на момент виникнення спірних правовідносин регламентований Законом № 2181-ІІІ, не було передбачено й спеціалізованим Законом № 889-IV, чинним у той час.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Варвинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.