Справа № 808/541/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 серпня 2015 року м. Київ К/800/1102/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі №808/541/15 за позовом ОСОБА_1 до Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа ОСОБА_2 про скасування розпорядження в частині та зобов'язання вчинити певні дії , -

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, в якому просила з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог скасувати розпорядження Голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 26.01.2010 №149 "Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність земельних ділянок членам садівничого товариства "Сталеплавильник" (СТ "Сталеплавильник") на території Люцернянської сільської ради" в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки № НОМЕР_1 кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,06 га, порядковий номер 34 за додатком до розпорядження Голови райдержадміністрації від 26.01.2010 № 149.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є користувачем земельної ділянки НОМЕР_3, яка увійшла до складу земельної ділянки № НОМЕР_1, право власності на яку оформлене за ОСОБА_2, технічна документація на земельну ділянку № НОМЕР_1 виготовлена з порушенням норм земельного законодавства, що є підставою для скасування спірного розпорядження.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року, залишеною без змін ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року, адміністративний позов залишений без задоволення.

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що розпорядженням голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 26.01.2010 №149 "Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність земельних ділянок членам СТ "Сталеплавильник" на території Люцернянської сільської ради": затверджена громадянам технічна документація із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки із земель СТ "Сталеплавильник" на території Любцернянської сільської ради; передані у власність земельні ділянки із земель СТ "Сталеплавильник" на території Люцернянської сільської ради для ведення садівництва, громадянам згідно списку, що додається; дозволено організації, яка має ліцензію на виконання землевпорядних робіт, винести межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) та виготовити державні акти на право власності на землю.

Відповідно до Списку громадян - членів СТ "Сталеплавильник", яким передаються у власність земельні ділянки із земель СТ "Сталеплавильник" на території Люцернянської сільської ради для ведення садівництва, який є Додатком до розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації від 26.01.2010 №149, земельні ділянки передані у власність громадянам, зокрема і ОСОБА_2 На підставі затвердженої технічної документації ОСОБА_2 виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0793 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

Під час виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 було встановлено, що у її користуванні знаходиться частина земельної ділянки НОМЕР_3, яка належить СТ "Сталеплавильник" та знаходиться у користуванні позивачки. При цьому судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач набула статусу члена СТ "Сталеплавильник" у серпні 2010 року, тобто через вісім місяців після прийняття спірного розпорядження № 149.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Колегія Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спір про законність розпорядження районної державної адміністрації, яким передана у власність земельна ділянка, є адміністративно-правовим.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі в частині передачі земельної ділянки у власність є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

Колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність(тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відповідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, якщо провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства було помилково відкрито, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини першої статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, оскаржувані рішення судів підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 220, 2201, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року по справі №808/541/15 скасувати.

Провадження у справі відкрите в порядку адміністративного судочинства закрити.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді:

Суддя Н.В. Васильченко