Справа № 607/9951/15-а
Суддя: Дзюбановський Ю. І.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2015 Справа №607/9951/15-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі судового засідання: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі, пор визнання дій неправомірними та зобовязання призначити пенсію за вислугу років із часу звернення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі, надалі відповідач, в якому просить визнати дії УПФ України в м. Тернополі щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років не правомірною та зобовязати УПФ України в м. Тернополі призначити пенсію за вислугу років з часу звернення із заявою.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримують, в їх обґрунтування зазначають, що УПФ України в м. Тернополі неправомірно відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років, не включивши в його спеціальний стаж згідно трудової книжки працевлаштування на посадах методиста обласного управління профтехосвіти, вихователя Тернопільського СПТУ №9 та звільненого секретаря комсомольського організації Тернопільського СПТУ №9. Зазначені посади передбачені положеннями норм чинного законодавств, а тому дії відповідача є неправомірними та слід зобовязати призначити йому пенсії із дати подання заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, мотивуючи тим, що УПФ України в м. Тернополі правомірно відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки згідно трудової книжки ОСОБА_2 працював на посадах, які не зараховуються до спеціального стажу для призначення такого виду пенсії.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши норми чинного законодавства та заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням комісії УПФ України в м. Тернополі для розгляду питань, повязаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яке оформлене протоколом №20 від 20.03.2015р., відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Комісія мотивувала відмову тим, що згідно прикінцевими положеннями Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається КМУ, незалежно від віку.

У рішенні встановлено, що згідно постанови КМУ від 04.11.1993р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» зараховано до стажу роботи посаду майстра виробничого навчання в Тернопільському СПТУ №10 та посаду вчителя біології в Тернопільській ЗОШ №16. За документами, поданими ОСОБА_1 стаж, що дає право на пенсію за вислугу років становить 21 рік 11 місяців 0 днів, загальний стаж становить 32 роки 1 місяць 17 днів.

У наданій Головним УПФ України в Тернопільській області від 07.05.2015р. №106/14-12 відповіді ОСОБА_1 з приводу відмови УПФ України в м. Тернополі у призначені пенсії за вислугу років вбачається, що відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років незалежно від віку за переліком, затвердженим ОСОБА_3 КМУ від 04.11.1993р. №909 із змінами, внесеними ОСОБА_3 КМУ від 26.09.2002р. №1436. Згідно із зазнаним Переліком право на пенсію за вислугу років мають вчителі загальноосвітніх навчальних закладів та майстри виробничого навчання професійно-технічних навчальних закладів.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства зараховується до стажу призначення пенсії за вислугу років. Однак, до 01.01.1992р. зараховуються лише ті періоди роботи, які були передбачені Переліком.

Згідно з ОСОБА_3 Міністрів Союзу СРСР від 17.12.1959р. №1397 пенсії за вислугу років призначалися за наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років працівникам освіти, зайнятих на посадах, передбачених Списками закладів, організацій та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Відповідно до вищенаведених списків право на пенсію за вислугу років мали викладачі та педагоги в технікумах та інших середніх спеціальних навчальних закладах, школах та училищах професійно-технічного навчання.

Як вважає відповідач, згідно з копією трудової книжки до стажу роботи ОСОБА_1, який дає право на призначення пенсії за вислугу років можливо зарахувати періоди роботи з 01.10.1992р. по 21.08.1995р. на посаді майстра виробничого навчання Тернопільського СПТУ №10 та з 22.08.1995р. по 31.08.2014р. на посаді вчителя біології Тернопільської СШ №16. Періоди роботи на посадах методиста обласного управління профтехосвіти, вихователя Тернопільського СПТУ №9 та звільненого секретаря комсомольської організації Тернопільського СПТУ №9 до спеціального стажу не враховано, оскільки такі посади не передбачені вищевказаними переліком.

Стаття 6 Кодексу адміністративного судочинства України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд, при дослідженні витягу із трудової книжки та доданих позивачем в судовому засіданні додаткових доказів в підтвердження наявності в нього права на отримання пенсії за вислугу років, а саме витягу із «Переліку закладів установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженого ОСОБА_3 КМУ від 04.11.1993р. №909, витяг з Додатку до ОСОБА_3 Міністрів СССР від 17.12.1959р. №1397 та витяг із ОСОБА_3 міністрів СССР №1397 від 17.12.1959р., витяг із листа Міністерства соціального забезпечення РСФСР від 30.06.1986р. №1-63-И «Про пенсії за вислугу років працівникам освіти та охорони здоровя», розуміючи статтю 45 Закону України «Про професійно-технічну освіту», прийшов до висновку, що період роботи ОСОБА_1 на посадах, вказаних в трудовій книжці за період з 05.08.1987р. по 02.10.1992р. і які УПФ України в м. Тернополі не прийняв до зарахування до спеціального стажу при винесенні свого рішення 20.03.2015р., слід зарахувати до спеціального стажу, який дає право на отримання пенсії за вислугу років, яку слід призначити із подання ОСОБА_1 заяви 02.03.2015р.

Тому, приймаючи до уваги те, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий прожиткового мінімуму, чого в даному випадку позивач по справі позбавлений з незалежних від нього причин, з метою захисту його прав та інтересів, заявлений позов підлягає до задоволення.

Згідно ст. 94 КАС України судовий збір компенсується за рахунок Державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 6, 71, 86, 94, 158, 160, 161-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФ України в м. Тернополі про визнання дій неправомірними щодо відмови у призначенні пенсії та зобовязання призначити пенсію за вислугу років задовольнити.

2.Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років неправомірними.

3.Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років із 02 березня 2015 року.

ОСОБА_3 може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддяОСОБА_4