Справа № 822/3278/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" липня 2015 р. м.Київ К/800/63662/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Кравцов О.В.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю:

прокурора - Кузнєцової Ю.В.,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Заступника прокурора Вінницької області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року у справі за позовом Прокурора Ізяславського району Хмельницької області до Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року прокурор Ізяславського району Хмельницької області звернувся з адміністративним позовом до Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача- ОСОБА_2, в якому просив визнати незаконними та скасувати розпорядження голови Ізяславської РДА від 06 квітня 2012 року №161/2012-р та від 01 жовтня 2012 року №495/2012-р з подальшими змінами згідно розпорядження голови райдержадміністрації №539/2012-р від 31 жовтня 2012 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року позов задоволено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року задоволено частково апеляційні скарги Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, ОСОБА_2; постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року скасовано; прийнято нову постанову; у задоволенні адміністративного позову Прокурора Ізяславського району Хмельницької області відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, заступник прокурора Вінницької області звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року скасувати та залишити в силі постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року.

У касаційній скарзі прокурор зазначає, що виділені ОСОБА_2 земельні ділянки не становлять єдиного масиву, тобто вони територіально не становлять одне поле чи компактно розташовувану групу таких полів, що суперечить вимогам ст.7 Закону України «Про фермерське господарство». Крім того, зазначає, що матеріалами справи підтверджено відсутність у третьої особи реального наміру займатись фермерським господарством.

Ізяславська районна державна адміністрація Хмельницької області у поданих запереченнях просить постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року залишити без змін, касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора та третьої особи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом позовних вимог у справі є оскарження розпоряджень Ізяславської РДА від 06 квітня 2012 року №161/2012-р та від 01 жовтня 2012 року №495/2012-р.

Розпорядженням голови Ізяславської РДА від 06 квітня 2012 року №161/2012-р «Про надання гр.ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою створення фермерського господарства» надано гр.ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 600 га з метою створення фермерського господарства із земель, розташованих за межами населених пунктів на території Плужненської сільської ради площею 411 га та Сошненської сільської ради площею 189 га.

Розпорядженням голови Ізяславської РДА від 01 жовтня 2012 року №495/2012-р «Про надання гр.ОСОБА_2 у користування на умовах оренди земельних ділянок для створення фермерського господарства», з врахуванням розпорядження від 31 жовтня 2012 року №539/2012-р «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 01 жовтня 2012 року №495/2012-р», надано гр.ОСОБА_2 у користування на умовах оренди строком на 10 років земельних ділянок загальною площею 310,637 га для створення фермерського господарства, розташованих за межами населеного пункту на території Плужненської сільської ради площею 151,7076 га та Сошненської сільської ради площею 158,9294 га.

В обґрунтування вимог про скасування вказаних розпоряджень прокурор зазначав про їх прийняття з порушенням вимог ст.ст.17, 122 Земельного кодексу України та всупереч встановленій процедурі набуття права оренди на земельні ділянки, оскільки гр.ОСОБА_2 у заяві від 17 жовтня 2011 року не зазначено дані про кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, не обґрунтовано розмірів земельних ділянок з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, а саме: не навів доказів наявності сільськогосподарської техніки та інших засобів для обробітку землі, не обґрунтував необхідність таких великих площ з земельних ділянок та не зазначив при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги прокурора виходив із того, що приймаючи оскаржувані розпорядження відповідач діяв в порушення вимог закону.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, зазначив, що оскаржувані розпорядження Ізяславської РДА прийняті в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки третьою особою надано усі передбачені ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» документи необхідні для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за межами населених пунктів з метою надання їх в оренду для створення фермерського господарства

При цьому, розглядаючи та вирішуючи справу по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили із того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.п.1, 7 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ст.84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі, зокрема, і районних державних адміністрацій.

Згідно ст.17 Земельного кодексу України розпорядження землями державної власності, у тому числі й надання їх у користування, належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Підставами набуття громадянами та юридичними особами права користування земельними ділянками із земель державної власності є рішення органів виконавчої влади в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або результати аукціону.

Районна державна адміністрація, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до ст.5 Земельного кодексу України, має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб'єктом земельних відносин. У спірних відносинах їх учасники не підпорядковані один одному, а суб'єкт владних повноважень - райдержадміністрація - владних управлінських функцій не здійснювала.

Отже, спори предметом яких є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, розгляду за правилами КАС не підлягають. У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Вищенаведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 листопада 2014 року у справі №21-493а14 та від 09 грудня 2014 року у справі №21-308а14.

За вказаними обставинами слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як встановлено ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Заступника прокурора Вінницької області задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року та постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237- 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді