Справа № 826/11970/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 серпня 2015 року 16:45 № 826/11970/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп»
до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві в особі відділу примусового виконання рішень
третя особа без самостійних вимог на предмет споруРеєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві
про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправною і скасування постанови, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві в особі відділу примусового виконання рішень, в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо своєчасного розгляду заяви ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» про винесення постанови про стягнення виконавчого збору, поданої 06.03.2015 (вх. № 2083/04-03-28) та винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 46508459;

- визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо своєчасного розгляду та надання відповіді на заяву ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» про повідомлення причин неможливості виконання рішення суду, поданої 22.05.2015 (вх. № 4842/04-03-28);

- визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо невиконання положень ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, не звернення державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві до суду, в рамках виконавчого провадження № 46508459, із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду;

- визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо невиконання положень ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а саме, не звернення державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві до суду, в рамках виконавчого провадження №46508459, із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду;

- визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, щодо винесення 03.06.2015 постанови про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 46508459;

- визнати протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження № 46508459, винесену 03.06.2015 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві;

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 03.06.2015 про закінчення виконавчого провадження № 46508459 по виконанню виконавчого листа № 826/730/14, виданого 05.02.2015 Окружним адміністративним судом м. Києва;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, у відповідності до положень ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Ухвалами суду від 09.07.2015 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 14.07.2015, яке в подальшому відкладалось з метою отримання додаткових доказів для вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з огляду на доводи, викладені в позовній заяві та письмові докази, що наявні в матеріалах справи.

Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись при цьому на те, що державним виконавцем були виконані всі передбачені законом дії, з метою примусового виконання рішення суду.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув. Подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

05 лютого 2015 позивач отримав виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/730/14 2015 (а.с. 95 Том І).

12 лютого 2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 826/730/14 2015 від 05.02.2015, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва.

17 лютого 2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику семиденний строк на добровільне виконання рішення суду.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від «Про виконавче провадження» Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України.

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Положеннями ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

21 квітня 2015 державним виконавцем на адресу боржника направлено першу вимогу про виконання вищевказаного виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва, в якій боржника зобов'язано повідомити державного виконавця про виконання рішення суду у строк до 26.04.2015.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, їх посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк для виконання.

Постановою від 28.04.2015 за невиконання рішення суду в строк, встановлений державним виконавцем, на боржника накладено штраф у розмірі 680 грн.

Частиною 2 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, відповідно до закону.

У зв'язку з невиконанням боржником рішення суду, державним виконавцем винесено постанову від 15.05.2015, якою на позивача накладено штраф у розмірі 1360 грн., яку направлено на адресу реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві разом з другою вимогою від 15.05.2015 про виконання рішення суду у строк до 25.05.2015.

Відповідно до листа Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14.05.2015 № 1624/5.5, державний виконавець встановив, що 18.03.2015 представником ТОВ «Юридична компанія «МТД Груп» Слюсаренко О.А. було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 1065040 для проведення державної реєстрації іншого речового права - іпотеки на земельну ділянку АДРЕСА_1

До відома державного виконавця листом від 14.05.2015 № 1624/5.5 також було доведено, що державним реєстратором реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Подою Світланою Петрівною розглянуто вищевказану заяву ТОВ «Юридична компанія МТД Груп» та прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв'язку з тим, що заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем, а саме: зареєструвати іпотеку на заявлений об'єкт нерухомого майна неможливо, оскільки, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 (іпотекодавець за іпотечним договором № 027/Д31416П від 18.09.2008) не являється власником даного майна, право власності на земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, зареєстровано за іншою особою.

Таким чином, внаслідок виникнення нової обставини, а саме того, що відбувся перехід права власності від іпотекодавця до іншої особи, боржник по виконавчому провадженню - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві, повідомила державного виконавця про неможливість виконання судового рішення та постанови державного виконавця в частині зобов'язання зареєструвати іпотеку на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, 13.05.2015 реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві було подано заяву про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014 по справі №826/730/14 за нововиявленими обставинами.

Враховуючи те, що фактично боржником без поважних причин не виконано судове рішення, що зобов'язує його виконати певні дії, 03.06.2015 начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві звернувся до Печерського РУ ГУ МВС України у місті Києві з поданням про притягнення до кримінальної відповідальності, в якому просив розглянути питання щодо притягнення до відповідальності службових осіб Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві за умисне невиконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/730/14, яке набрало законної сили 09.07.2014 та повідомити відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про результати розгляду подання.

Частиною 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», 03.06.2015, державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 46508459.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадках повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону.

Як вже зазначалось, ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Згідно із ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов'язку державного виконавця вчиняти будь-які інші дії примусового характеру при невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, окрім тих, що вказані в ст. 89 даного Закону.

Отже, в даному випадку, суд встановив, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про виконавче провадження», внаслідок чого позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо винесення 03.06.2015 постанови про закінчення виконавчого провадження, визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Позовна вимога про визнати протиправною бездіяльності відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо своєчасного розгляду заяви ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» про винесення постанови про стягнення виконавчого збору, поданої 06.03.2015 (вх. № 2083/04-03-28) та винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 46508459. задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2015 відповідач виніс постанову про стягнення з боржника (Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві) виконавчого збору в розмірі 680 грн. (а.с. 89 Том І).

При цьому, оскільки відповідно до листа боржника від 14.05.2015 № 1624/5.5, Реєстраційна служба повідомила виконавця про не можливість виконання рішення суду, то порушення державним виконавцем строків винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, жодним чином не вплинуло на обсяг прав позивача в рамках спірних правовідносин, адже рішення суду в примусовому порядку виконано не було, внаслідок чого і було винесено подання про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо невиконання положень ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Звернення до суду із заявою про зміну способу виконання судового рішення, є правом, а не обов'язком державного виконавця, внаслідок чого не вчинення державним виконавцем таких дій, не може вважатись протиправною бездіяльністю відповідача.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Суд встановив, що в рамках спірних правовідносин державний виконавець не зобов'язував Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві вчиняти будь-які дії стосовно майна, а зобов'язував виконати рішення суду щодо вчинення реєстраційних дії, які хоч і пов'язані з майном, але таким (майном) не являються.

Тобто, позивач дійшов помилкового висновку про необхідність застосування відповідачем у спріних правовідносинах ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки зазначена стаття регулює особливості виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, а в даному випадку, спір виник щодо виконання судового рішення про зобов'язання вчинити певні реєстраціні дії.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо невиконання положень ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання відповідача, на підставі положень ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Оскільки, як встановлено судом, звернення до суду з заявою про зміну способу виконання судового рішення (ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження) є правом державного виконавця, а ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» на досліджувані правовідносини не розповсюджується, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам в частині визнання протиправною бездіяльності відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо своєчасного розгляду та надання відповіді на заяву ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» про повідомлення причин неможливості виконання рішення суду, поданої 22.05.2015 (вх. № 4842/04-03-28), суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою про повідомлення причин неможливості виконання судового рішення, в якій просив: 1) звернутися до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з вимогою повідомити причини, які перешкоджають виконанню виконавчого листа № 826/730/14, виданого 05.02.2015 року Окружним адміністративним судом м. Києва; 2) надати товариству письмову відповідь на основі повідомлення, що буде отримано від Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, про наявність причин, які перешкоджають виконанню виконавчого листа № 826/730/14, виданого 05.02.2015 року Окружним адміністративним судом м. Києва.

В той же час, станом на 22.02.2015, дії, передбачені ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення першої та другої вимоги), державним виконавцем вже були реалізовані в рамках вимог від 21.04.2015 та від 15.05.2015.

Таким чином, станом на 22.02.2015 відповідач не мав повноважень щодо направлення на адресу боржника третьої вимоги, оскільки направлення третьої вимоги Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено, внаслідок чого державний виконавець не звертався до Реєстраційної служби з вимогою про повідомлення причин невиконання судового рішення.

Оскільки, згідно п. 3 прохальної частини заяви позивача від 22.05.2015, надання відповіді поставлено самим позивачем в залежність від отримання державним виконавцем повідомлення від Реєстраційної служби, яке отримано не було, то у відповідача не виникло обов'язку надавати відповідь на заяву позивача від 22.05.2015, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2 - 7, 69-71, 94, 160-163, 167, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський