Справа № 2-а-4890/11
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2011-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4890/11
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2011 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Муругова В.В, при секретарі Змієвській О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС 2-го взводу 1-ї роти Батальйону ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області сержанта міліції ОСОБА_2 та Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови інспектора ДПС 2-го взводу 1-ї роти Батальйону ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2 по накладенню на нього адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 450 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Посилаючись на неправомірність дій працівника ДПС щодо доведення доказами наявності в його діях складу адміністративного правопорушення та щодо дослідження усіх істотних обставин справи, позивач просив скасувати постанову серії ВЕ1 № 031576 від 20.10.2011 року. Позивач при цьому заперечив вчинення з його боку правопорушення 20.10.2011 року та вказав на незаконність складення інспектором постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки інспектор не долучив до постанови доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення та не дослідив всіх суттєвих обставин справи, а позивач вказав, що не порушував ПДР і не здійснював обгону транспортного засобу з виїздом на смугу зустрічного руху, оскільки на вказаному відрізку шляху розподільних смуг не було та позивач здійснив маневр випередження іншого транспортного засобу в межах смуг руху, що передбачені для попутного руху, без виїзду на зустрічну смугу руху.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову.

Відповідач інспектор Вашурін Д.О. до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про день. час та місце розгляду повідомлений вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням за місцем роботи УДАІ УМВС України в Миколаївській області). Від відповідача не надійшло заперечень на позов.

Від відповідача - УДАІ УМВС України в Миколаївській області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника та заперечення на позов, в яких відповідач просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позивач порушив п. 14.6 «е»ПДР, здійснивши обгін на дорозі, що має дві і більше смуг для руху в одному напрямку та зустрічний напрямок на яких відокремлюється однією чи двома суцільними лініями розмітки.

З огляду на те, що відповідачі субєкти владних повноважень, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, відповідач інспектор ДАІ не прибув у засідання без поважних причин, не повідомивши про причини неприбуття, а від відповідача УДАІ УМВС України в Миколаївській області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, - суд ухвалив про розгляд справи на підставі наявних в ній доказів згідно з ч.4 ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи (протокол про адміністративне правопорушення серії ВЕ1 №207694 від 20.10.2011 року; постанову серії ВЕ1 № 031576 по справі про адміністративне правопорушення від 20.10.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП, письмові пояснення ОСОБА_3В.), суд приходить до висновку про обґрунтованість позову.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує адміністративний позов. Це означає, що ч.2 ст. 71 КАС України встановлює презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Крім того, ч.4 ст. 71 КАС України зобовязує субєкта владних повноважень надати всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази, тим більше, що такі вимоги (про надання документів) вказані в ухвалі суду.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій субєкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на субєкта владних повноважень обовязок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 20 жовтня 2011 року позивач був зупинений відповідачем інспектором ДПС, який відносно позивача склав протокол про адміністративне правопорушення, за порушення позивачем ПДР. Після цього інспектор виніс відносно нього постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП. В тексті постанови інспектор вказав, що 20.10.2011 року о 13.40 год. в м. Миколаєві ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 на вул. Кірова та здійснив обгін автомобіля НОМЕР_2 з виїздом на смугу зустрічного руху на ділянці дороги, яка має дві смуги для руху в одному напрямку.

У звязку з вказаним інспектор призначив позивачу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 450 грн.

При цьому, в позові позивач вказав, що не вчиняв викладеного в постанові правопорушення, оскільки здійснив не обгін, а випередження транспортного засобу, рухаючись у крайній лівій смузі, при цьому не виїжджаючи на смугу зустрічного руху, про що він зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення та наголосив, що на вказаному відрізку шляху розподільних смуг не було і висновок інспектора про виїзд позивача на смугу зустрічного руху є необгрунтованим.

Ст. 122 ч.2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил обгону.

П. 14.6 «е»ПДР забороняє обгін на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку.

Під обгоном в п. 1.10 ПДР розуміється випередження одного або кількох транспортних засобів, повязане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Зі змісту наведених вище положень - адміністративна відповідальність за порушення правил обгону, в даному випадку, може наступити не при будь-якому випередженні, а при випередженні з виїздом при цьому на смугу зустрічного руху.

При цьому, з позиції відповідача УДАІ УМВС України в Миколаївській області на ділянці дороги, де був зупинений позивач мала бути дорожня розмітка (відповідно до тексту заперечень - одна чи дві суцільні смуги дорожньої розмітки).

Але позивач заперечив факт наявності на вказаній ділянці дороги такої дорожньої розмітки, тому така обставина підлягає доказуванню та обовязок такого доказування покладено на відповідачів.

Дійсно, відповідно до змісту ДПР дорога, що має по дві смуги руху в одному напрямку повинна мати розподільну горизонтальну розмітку лінію 1.5, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають дві або три смуги та позначає межі смуг руху.

За таких обставин, при наявності на дорозі кількох смуг для руху в одному напрямку транспортні потоки мають бути розподілені не уявною лінією, а дорожньою горизонтальною розміткою 1.5 та саме при перетинанні такої розмітки при випередженні інших транспортних засобів матиме місце обгін в контексті п. 14.6 «е».

В протилежних же випадках (в разі недоведеності факту перетину такої лінії, а, отже, і факту виїзду на смугу зустрічного руху, та в разі фактичної відсутності такої лінії на проїжджій частині) в діях особи, що здійснює випередження іншого транспортного засобу, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП.

При цьому, відповідачами не надано жодних доказів існування на вказаній ділянці дороги такої розмітки та факту перетину позивачем такої розмітки, що могло б свідчити про виїзд на смугу зустрічного руху, а позивач такі обставини заперечує та оскільки відповідачами такі пояснення позивача не спростовані позиція відповідача відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України визнається судом такою, що відповідає дійсним обставинам справи.

Не спростовують цього і наявні у справі письмові пояснення ОСОБА_3, який вказав, що позивач здійснив обгін його транспортного засобу з виїздом на смугу зустрічного руху, оскільки, по-перше, в таких поясненнях про згадувані вище лінії горизонтальної дорожньої розмітки та про їх порушення позивачем мова не йде взагалі, тому такі пояснення мають субєктивний характер та є припущенням, на яких доказування ґрунтуватись не може, по-друге, в самому протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не міститься будь-яких відомостей про наявність такої дорожньої розмітки та про її порушення позивачем, по-третє, вказаний в протоколі свідок на виклик суду для дачі показів не зявився та відповідачі, на яких покладено тягар доказування по такій категорії справи для доведення власної правоти не забезпечили явку даного свідка, тому суд досліджує та враховує лише ті пояснення свідка, які він виклав у письмовій формі та які долучені до постанови та протоколу, які, як вказувалось вище визнані судом субєктивними та недостатніми для підтвердження вини позивача у інкримінованому йому правопорушенні.

Окрім цього, інспектором ДПС при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були зібрані інші належні та допустимі докази, які б могли підтвердити факт порушення позивачем правил дорожнього руху та невідповідність його пояснень дійсним обставинам справи.

Тобто, на підтвердження дійсної наявності фактів, викладених в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачами на розгляд суду не було надано жодних доказів.

Оскільки згідно зі ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідачів, які в даному випадку не надали до суду допустимих достатніх фактичних даних на підтвердження правомірності дій, які оскаржуються фізичною особою, тому дослідженні обставини та фактичні дані не є достатньою підставою для притягнення водія до адмінвідповідальності і доказом вини позивача, оскільки цей висновок не підтверджується сукупністю достатніх допустимих доказів, а навпаки спростовується поясненнями позивача, а, отже, не відповідає вимозі їхньої достатності, що свідчить про недоведеність складу адміністративного правопорушення, інкримінованого позивачеві.

Вказане відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 70-73, 86, 159-161, 163, 167 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВЕ1 № 031576 від 20.10.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 2 КУпАП закрити.

Відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАС України постанова місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: