Справа № 808/2690/15
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Дуляницька С.М.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"05" серпня 2015 р.справа № 808/2690/15
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпропетровськ, пр.імені Газети "Правда", 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 р. у справі №808/2690/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжспецтрансгаз" до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною відмову у прийнятті податкової декларації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжспецтрансгаз" (далі- позивач, ТОВ "Запоріжспецтрансгаз") - звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя), в якому просив: визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжспецтрансгаз" з податку на прибуток за період І квартал 2015 року; визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжспецтрансгаз" з податку на прибуток за період І квартал 2015 року такою, що подана до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області 20.04.2015 року.

Позовна заява обґрунтована тим, що 20.04.2015 року подав до ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя в електронній формі податкову декларацію з податку на прибуток за І квартал 2015 року, яку відповідач прийняв 20.04.2015 року о 16:30. В подальшому позивач отримав лист від 30.04.2015 року № 2660/10/08-25-15-02-112, яким відповідач повідомив про відмову в прийнятті декларації у зв'язку з покликанням на виключення з Податкового кодексу України з 01.01.2015 року норми, яка б передбачала обов'язок подавати декларацію за 1 квартал звітного (податкового) року у разі не отримання прибутку або отримання збитку.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки з 01.01.2015 року викладено в новій редакції пункт 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, який зобов'язує платників у січні - грудні 2015 року та січні - травні 2016 року сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року.

Відтак, норми законодавства прямо передбачають право платника податку на прибуток подати податкову декларацію за підсумками першого кварталу у разі отримання збитку.

Крім того, з огляду на вимоги п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України, вказані норми, які суперечать між собою, повинні трактуватися на користь платника податків. Також зазначає, що відмова від 30.04.2015 року не містить посилань на порушення позивачем вимог п.48.3 та 48.4 ст.48 Податкового кодексу України, відповідачем не дотриманий строк направлення повідомлення про відмову у прийнятті декларації. Відсутність обов'язку подавати декларацію не виключає права позивача на подання декларації за 1 квартал 2015 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжспецтрансгаз" з податку на прибуток за період І квартал 2015 року.

Визнано податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжспецтрансгаз" з податку на прибуток за період І квартал 2015 року такою, що подана до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області 20.04.2015 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суперечність діючому законодавству просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 р. та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що листом від 15.05.2015 року №2943 ДПІ повідомив позивача, що подання податкової звітності за 1 кв. 2015 року не відповідає звітному періоду подання декларації.

В новій редакції норма Податкового кодексу України (абз.9 п. 57.1 ст. 57) щодо права подання платником податку на прибуток, який сплачує авансовий внесок, податкової декларації за перший квартал звітного (податкового) року у разі не отримання прибутку або отримання збитку з 01.01.2015 вилучена.

А відтак, наразі звітним періодом для позивача є рік, а тому подання декларацій за перший квартал законодавством не передбачено.

Зазначив, що судом першої інстанції не було взято до уваги , що платником подана податкова декларація з податку на прибуток за 1 квартал 2015 року в якій зазначено збитки, об'єкти оподаткування не виникли та звітний податковий період не відповідає періоду, встановленому Податковим кодексом України.

Таким чином, 30.04.2015 року ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя листом № 2660/10/08-25-15-02-112 правомірно відмовила у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2015 року.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжспецтрансгаз" 10.09.1999 року зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Заводському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

26.01.2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір про визнання електронних документів № 740 (а.с.30-31).

20.04.2015 року позивачем було подано до ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя в електронній формі податкову декларацію з податку на прибуток за І квартал 2015 року (а.с.8-12), яку відповідач прийняв 20.04.2015 року о 16:30, що підтверджується електронною квитанцією № 2 (а.с.13). В рядку 07 "Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності" зазначено: - 47991 грн.

06.05.2015 року на адресу позивача надійшов лист відповідача від 30.04.2015 № 2660/10/08-25-15-02-112 (а.с.14), яким відповідач повідомив про відмову в прийнятті податкової декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2015 року в зв'язку з тим, що в новій редакції норма Податкового кодексу України (абз.9 п. 57.1 ст. 57) щодо права подання платником податку на прибуток, який сплачує авансовий внесок, податкової декларації за перший квартал звітного (податкового) року у разі не отримання прибутку або отримання збитку з 01.01.2015 вилучена.

Відповідно до ст. 46 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється статтею 49 ПК України .

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.

Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 ПК України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 ПК України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Водночас Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 ПК України орган державної податкової служби зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови. При цьому, у разі отримання податкової декларації, надісланої засобами електронного зв'язку, письмове повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації має бути надане платнику податків протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

З наведених норм вбачається, що підставами для відмови у прийнятті декларації є виключно порушення вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України, а строк для відмови не повинен перевищувати п'яти робочих днів з дня отримання декларації.

Повідомлення ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя від 30.04.2015 року про відмову у прийнятті декларації не містить посилань на те, які з вимог пунктів 48.3 або 48.4 ст. 48 ПК України позивачем порушено. Крім того, податковим органом не дотримано строк надіслання повідомлення про відмову у прийнятті декларації (декларація подана та отримана податковим органом 20.04.2015 року, повідомлення складене 30.04.2015 року).

Таким чином приймаючи повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2015 року від 30.04.2015 року, ДПІ у Заводському районі м.Запоріжжя діяла не на підставі та не у межах наданих їй законом повноважень.

Щодо наявності у позивача права на подання декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2015 року необхідно зазначити наступне.

28 грудня 2014 року був прийнятий Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року (далі - Закон № 71-VIII), яким внесені зміни, зокрема, до ст. 57 та розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Стаття 57 ПК України називається "Строки сплати податкового зобов'язання".

Законом № 71-VIII було викладено у новій редакції пункт 51.1 цієї статті, яка з 01.01.2015 року має такий зміст:

"Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов'язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов'язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, інститутів спільного інвестування, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують двадцяти мільйонів гривень) щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов'язання з цього податку, без подання податкової декларації.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається з червня поточного звітного (податкового) року по травень наступного звітного (податкового) року включно.

Платники податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році та не сплачують авансового внеску.

Платники податку, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний (податковий) період не перевищують 20 мільйонів гривень, та неприбуткові установи (організації) сплачують податок на прибуток на підставі податкової декларації, яку подають до контролюючих органів за звітний (податковий) рік і не сплачують авансових внесків.

Платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобов'язання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов'язань.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступний дванадцятимісячний період. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Податкова декларація, в тому числі розрахунок щомісячних авансових внесків, за базовий звітний (податковий) рік подаються до 1 червня року, наступного за звітним (податковим) роком.

Платники податку на дохід, отриманий від букмекерської діяльності, азартних ігор (у тому числі казино), щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на дохід у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється за ставками, визначеними у підпунктах 136.4.1, 136.4.2 пункту 136.4 статті 136 цього Кодексу, від суми фактично отриманого доходу протягом місячного податкового періоду, без подання податкової декларації".

Водночас, Законом № 71-VIII у новій редакції було викладено пункт 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу в такій редакції: "у січні - грудні 2015 року та січні - травні 2016 року платники зобов'язані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року. При цьому сума щомісячних авансових внесків за березень - травень 2016 року обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за 2014 звітний (податковий) рік".

Тобто положення пункту 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу у редакції Закону № 71-VIII містять імперативну норму, відповідно до якої платники податків, котрі сплачують авансові внески з податку на прибуток підприємств, зобов'язані щомісячно сплачувати такі авансові внески відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року.

Пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року містив абзац такого змісту:

"У разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом".

Порівняльний аналіз двох редакцій пункту 57.1 статті 57 ПК України свідчить, що у попередній редакції присутня норма, яка передбачала право платника податку, який сплачує авансовий внесок, подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал у разі, якщо він за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток. Це звільняло платника податку від сплати авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року та передбачало визначення податкових зобов'язань на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік. Нова редакція пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу такої норми не містить.

Суд вважає, що відмова відповідача у прийнятті податкової декларації за 1 квартал 2015 року прийнята без врахування пункту 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу. Адже саме положеннями зазначеного пункту не тільки збережено таке право, але й зобов'язано платників у січні - грудні 2015 року та січні - травні 2016 сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року.

Відповідно до пункту 22 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу в редакції Закону №71-VIII, "22. Норма пункту 57.1 статті 57 у редакції, викладеній в Законі України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", в частині граничного терміну подання декларації з податку на прибуток підприємств застосовується, починаючи із подання декларації з цього податку за звітний рік, в якому набирає чинності редакція розділу III Кодексу, викладена в Законі України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи"."

Тобто пункт 22 безпосередньо пов'язаний з розділом ІІІ Податкового кодексу, який називається "Податок на прибуток підприємств" і визначає порядок адміністрування вказаного виду податку.

Законом № 71-VIII від 28.12.2014 розділ III викладено у новій редакції, відповідно до якої порядок адміністрування податку на прибуток підприємств змінено.

Порядок обчислення податку на прибуток підприємств встановлений статтею 137 Податкового кодексу (в редакції Закону № 71-VIII, чинній з 01.01.2015 року), відповідно до пункту 137.4. якої податковим (звітним) періодом є календарний рік з урахуванням положень, визначених пунктом 57.1 статті 57 цього Кодексу.

Аналіз положень пункту 22 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу в редакції Закону №71-VIII свідчить, що він стосується застосування виключно нової редакції пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу в частині граничного терміну подання декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік, порядок адміністрування якого з 01.01.2015 року змінено.

При цьому вказаний пункт у новій редакції не пов'язаний із вищезгаданим пунктом 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу в редакції Закону №71-VIII і жодним чином не суперечить змісту останнього.

Системний аналіз змін, внесених до Податкового кодексу Законом № 71-VIII від 28.12.2014, дає підстави стверджувати, що відповідно до положень пункту 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу збережено на 2015 рік право платника податку, який сплачує авансовий внесок, подати податкову декларацію за перший квартал у разі якщо він за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток.

Крім того, суд враховує, що податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку (пп. 4.1.4 ст. 4 ПК України). Відповідно до п. 56.21 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з тим, що повідомлення про відмову у прийнятті декларації суперечить вимогам п. 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49 ПК України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Зважаючи, що під час розгляду справи встановлено протиправність відмови відповідача в прийнятті податкової декларації позивача з податку на прибуток за 1 квартал 2015 року, вказана податкова декларація вважається прийнятою в день її фактичного отримання податковим органом - 20.04.2015 року.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 р. у справі №808/2690/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжспецтрансгаз" до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною відмову у прийнятті податкової декларації - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А. Олефіренко

В.А.Шальєва