Справа № 1170/2а-2837/12
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2012-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2012 року Справа № 1170/2а-2837/12

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мирошниченка В.С.

за участю секретаря судового засідання Поцелуйко А.І.

за участю представника позивача- Ковальова А.І.

представника відповідача- Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Хімвіскпром до Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Олександрійської ОДПІ, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.07.2012р. №, яким збільшено грошове зобовязання з ПДВ в сумі 89854 грн., у тому числі за основним платежем 78813 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 11541 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем безпідставно зроблені висновки стосовно заниження позивачем ПДВ за період з 01.07.2009р. по 31.03.2012р. на суму 78313 грн.

Відповідач вважає, що господарські операції по реалізації вуглелужного реагенту англійській фірмі не призвели до збільшення економічних вигод позивача та не були спрямовані на отримання доходу, у звязку з чим дані операції вважають не повязані з господарською діяльністю, чим порушено позивачем пп.14.1.36 п.14.1, п.198.3 ПК України-завищено податковий кредит за грудень 2011 року на суму 12973 грн.

Висновки відповідача не відповідають наступним обставинам. Відповідач провів розрахунок собівартості реагенту на підставі середньозважених цін на сировину, електроенергію та матеріали станом на листопад-грудень 2011 року та вирахував собівартість однієї тонни вуглелужного реагенту в розмірі 2633,78 грн., у т.ч. ПДВ. При цьому станом на грудень 2011 року у запасі позивача перебував вуглелужний реагент, який виготовлений був у листопаді 2011 року з сировини, придбаної у жовтні 2011 р., залишок якого станом на 01.12.11р. становив 60,5 т. За зовнішньоекономічним контрактом 16.12.11р. відвантажено реагент із залишків, виготовлених у листопаді в кількості 42 т, собівартість якого згідно середньозважених цін на сировину у жовтні 2011р. складала 2011,35 грн. за тону, ПДВ до вартості готової продукції не включався. Економічна вигода позивача за вказаним контрактом становила 505,47 грн. за 1 т. вуглелужного реагенту, загальна сума доходу склала 21229,74 грн.

Крім того, позивач зазначив, що відповідачем безпідставно зроблені висновки стосовно завищення податкового кредиту за період з 01.07.2008р. по 31.03.2012р. на суму 65340 грн., в результаті включення до податкового кредиту сум ПДВ за податковими накладними отриманими від ТОВ „Мегабелтсервіс, вдруге на підставі тих самих податкових накладних. Оскільки при дослідженні даних операцій по ланцюгу постачання до виробника податковим органом встановлено, що сплату ПДВ до Державного бюджету ТОВ „Мегабелтсервіс не можливо підтвердити, постановою господарського суду Донецької області від 07.08.2008р. визнано ТОВ „Мегабелтсервіс банкрутом, за юридичною адресою не знаходиться, провести зустрічну перевірку немає можливості.

Позивач вказує, що ним включалися до складу податкового кредиту суми ПДВ, які підтверджені належним чином оформленими податковими накладними, товарність операцій з поставки сировини позивачеві, факт її оплати, а отже факт сплати у ціні придбаного товару суми ПДВ відповідачем не оспорюється. Платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечила, надала письмові пояснення. В яких зазначила, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно оскільки, позивач порушив вимоги податкового законодавства.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовільнити враховуючи наступне.

ТОВ „Хімвіскпром зареєстроване як юридична особа 30.05.1997р., видами діяльності позивача за КВЕД, зокрема, являється виробництво інших неметалевих мінеральних виробів, не віднесених до інших угрупувань(а.с.14,15).

З 19.06.12р. по 27.06.12р. відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.09р. по 3.03.12р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.09р. по 31.03.12р. та підтвердження відомостей отриманих від ПАТ „КРЕДІ ОСОБА_1 про порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в частині проведення розрахунків з фірмою „NEXUS BUSINESS MARKETING LLP UNITED KINGDOM по контракту №23/1-11 від 25.10.11р. за період з 25.10.11р. по 21.05.2012р.

За результатами перевірки складено акт від 06.07.2012 року № 122/22-10/23690792 (а.с.42-65).

В ході перевірки встановлено порушення, зокрема:

- п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п. 198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за грудень 2011 року на 12973 грн. за рахунок віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ по ТМЦ та послуг не повязаних з господарською діяльністю;

- пп.7.7.1 п.7.1 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість, в результаті чого занижено нарахування та сплату податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 65340 грн., в т.ч. за серпень 2010 року 12456 грн., вересень 2010 року-4732 грн., листопад 2010 року-16000 грн., лютий 2011 року 10539 грн., березень 2011 року 21613 грн., за рахунок не зменшення відємного значення в декларації з ПДВ за серпень 2010 року, встановленого попереднім актом перевірки.

16.07.2012р. на підставі Акту перевірки, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено ТОВ „Хімвіскпром грошове зобовязання з ПДВ в сумі 89854 грн., у тому числі за основним платежем 78813 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 11541 грн. (а.с. 71).

Відповідач встановлюючи в ході перевірки заниження ПДВ за грудень 2011 року на 12973 грн., виходив з того, що позивач за період з 01.04.2009р. по 31.03.2012р. здійснював операції з виготовлення готової продукції - вуглелужного реагенту в кількості 42 тонни, вартістю 105 706,38 грн. згідно зовнішньоекономічного контракту. Ціна за 1 тонну реалізованого вуглелужного реагенту склала 2516,82 грн(105706,38/42 тонни). Податковий орган вважає, що для виробництва 42 тонн вуглелужного реагенту товариством було затрачено на придбання сировини та виробництво готової продукції (каустичної соди, паливного торфу, бурого вугілля, мішків, контейнерів, води, електроенергії, нарахованої амортизації на основні засоби задіяних в процесі виробництва, нарахованої орендної плати за землю, нарахування заробітної плати працівникам задіяним в процесі виробництва, здійснення нарахування на заробітну плату) в сумі 110618,78 грн., в т.ч. ПДВ 12972,6 грн. Оскільки операції не призвели до збільшення економічних вигод підприємства та не спрямовані на отримання доходу, то їх не можна вважати повязаними з господарською діяльністю.

Судом встановлено, що 25.10.2011р. ТОВ „Хімвіскпром уклало з англійською фірмою NEXUS BUSINESS MARKETING контракт №23/1-11, згідно якого реалізовано вуглелужний реагент в кількості 42т вантажоотримувачу іранській фірмі „ARIAN EGHTESAD PERSIAN CO IRAN.(а.с.85-109)

Згідно вантажно-митних декларацій кількість відвантаженої готової продукції становила 42 тонни, вартість 105706,38 грн.: №901030000/2011/001527 від 16.12.11р. в кількості 21 т на суму 52853,19 грн (курс 7,9899); №901030000/2011/001528 від 16.12.11р. в кількості 21 т на суму 52853,19 грн.(курс 7,9899).(а.с.111-115,117-121)

На виконання умов контракту виписані податкові накладні N 8 від 16.12.2011 року та №9 від 16.12.2011 року (а.с.110-116)

Згідно „расчету себестоимости готовой продукции за декабрь месяц 2011г. углещелочный реагент 22т, що складений позивачем 07.12.2011р., собівартість вуглелужного реагенту 22 т. склав 44249,73 грн. (44249,73:22т=2011,35 грн.) (а.с.115,121).

Позивачем надано суду копії оборотних відомостей по матеріалам та сировині за 2011 рік, по готовій продукції за 2011 рік.

Згідно вказаних відомостей суд вбачає, що у жовтні 2011 року позивачем придбавалася сировина, з якої виготовляється вуглелужний реагент. Факт придбання підтверджується копіями видаткових накладних. (а.с. 215-218,72-83)

В листопаді 2011 року виготовлявся вуглелужний реагент, а станом на грудень 2011 року у запасі ТОВ „Хімвіскпром вже готовий вуглелужний реагент в залишкі становив 60,5т, що виготовлявся із сировини придбаної у жовтні 2011 року.

З даних залишків 60,5 т вуглелужного реагенту 42 т відвантажено для реалізації за зовнішньоекономічним контрактом, собівартість виготовлення якого згідно середньозважених цін на сировину у жовтні складала 2011,35 грн. за тонну. (а.с.225)

Відповідно до п.19 Наказу Мінфін „Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку від 20.10.1999р. № 246, оцінка кожної операції з вибуття запасів може здійснюватись за середньозваженою собівартістю діленням сумарної вартості таких запасів на дату операції на сумарну кількість запасів на дату операції.

Відповідно до ст.134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу (134.1.1); дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Згідно п.138.8 ст.138.8 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

В даному випадку, податковим органом проведений розрахунок собівартості реагенту на підставі середньозважених цін на сировину, електроенергію та матеріали станом на листопад-грудень 2011 року та вирахувана собівартість однієї тонни вуглелужного реагенту в розмірі 2633,75 грн. у т.ч. ПДВ, що свідчить про не коректність розрахунку.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Крім того, суд зазначає, що правова та економічна сутність господарської діяльності не передбачає обовязкової прибутковості господарських операцій. Адже господарська діяльність може включати і окремі збиткові операції, які, хоча і були спрямовані на одержання прибутку, однак з обєктивних причин призвели до заздалегідь незапланованих негативних фінансово-економічних наслідків.

Тобто визначальним є саме наявність мети на отримання прибутку та здійснення платником діяльності у відповідності з визначеними цілями, однак у разі неотримання від діяльності очікуваного результату з незалежних від платника причин останню не можна розглядати як таку, що не передбачає мети отримання прибутку. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не повязана з господарською діяльністю підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції.

Необхідною умовою ведення господарської діяльності є здійснення господарських операцій (як прибуткових, так і збиткових), тобто дій або подій, які викликають зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Лише навмисні дії платників податку, спрямовані на заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість за рахунок вчинення завідомо збиткових операцій, слід розцінювати як такі, що виходять за межі господарської діяльності.

Враховуючи всі встановлені обставини справи та те, що суд погодився з доводами позивача про те, що господарські операції по продажу вуглелужного реагенту мали економічну вигоду, суд дійшов висновку, що податкове зобовязання з ПДВ в сумі 12973 грн. нараховане відповідачем безпідставно, а позивач визначив правомірно податковий кредит за жовтень 2011 року на суму 12973 грн.

Визначаючи позивачеві суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в сумі 65340 грн., відповідач виходив з того, що позивачем не зменшено відємне значення в декларації з ПДВ за серпень 2010 року, встановленого попереднім актом перевірки.

Згідно акта перевірки від 07.08.2009р. №267/23-10/23690792, встановлено завищення ТОВ „Хімвіскпром податкового кредиту всього на суму 65340 грн. в т.ч. за серпень 2010 року 12456 грн., вересень 2010 року-4732 грн., листопад 2010 року-16000 грн., лютий 2011 року 10539 грн., березень 2011 року 21613 грн. ТОВ „Хімвіскпром включено до податкового кредиту суми ПДВ від ТОВ „Мегабелтсервіс вдруге на підставі тих же документів.

Згідно висновку акту перевірки №562/23-50-23690792 від 21.10.2008р. про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ „Хімвіскпром з питань правових відносин з ТОВ Мегабелтсервіс за період з 01.02.2007р. по 31.03.2008р., не можливо підтвердити податковий кредит з ПДВ по ТОВ „Мегабелтсервіс в розмірі 75100 грн., так як податковий кредит не підтверджується податковим зобовязанням продавця послуг (ТОВ „Мегабелтсервіс), а податкова накладна не виконує своєї функції і оригінал податкової накладної не підтверджується копією. За вказаний період позивач отримав від ТОВ „Мегабелтсервіс соду каустичну на загальну сум 450600 грн., в т.ч. ПДВ 75100 грн. згідно податкових накладних. Згідно відповіді ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська на запити олександрійської ОДПІ ТОВ „Мегабелтсервіс згідно постанови господарського суду Донецької області від 07.08.08р. по справі №42/78Б визнано банкрутом, за даними кредитора боржник за юридичною адресою не знаходиться, зустрічної перевірки провести не має можливості.

Відповідно до п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 вказаного Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Судом встановлено , що позивачем за період з 01.02.2007р. по 31.03.2008р. до складу податкового кредиту включено суму ПДВ у складі вартості товарно-матеріальних цінностей придбаних у ТОВ „Мегабелтсервіс-С що підтверджується копіями податкових накладних (а.с. 122-153).

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" (далі - Закон N 168/97-ВР в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону N 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону N 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Суд зазначає, що відповідачем не доведено факту невиконання контаргентом ТОВ „Мегабелтсервіс-С обовязку по сплаті податку до бюджету та, крім того, якщо контрагент і не виконав свого зобовязання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи, і це не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Також, не є підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування і факт визнання банкрутом ТОВ „Мегабелтсервіс-С на підставі постанови господарського суду Донецької області від 07.08.08р. у справі №42/78Б, виходячи з наступного.

В силу п.п. „б п. 9.8. Закону N 168/97-ВР реєстрація особи, як платника податку на додану вартість, діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, якщо, зокрема, ліквідаційна комісія платника податку, оголошеного банкрутом, закінчує роботу або платник податку ліквідується за власним бажанням чи за рішенням суду (фізична особа позбувається статусу суб'єкта господарювання).

Дані норми вказують на те, що рішення про банкрутство платника ПДВ не дає підстав для анулювання реєстрації особи як платника податку. До анулювання реєстрації статусу платника податку на додану вартість особа, що перебуває у процесі ліквідації, має право та зобов'язана у відповідних випадках видавати податкові накладні на загальних підставах.

Крім того, господарські операції позивача з контрагентом відбувалися раніше, ніж було прийнято судове рішення про банкрутство. Тим більше, що і в разі подальшого анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість само по собі не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, приходить до висновку, що відповідачем не доведено обставини встановлені в акті перевірки, докази позивача не спростовані.

Таким чином, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст.11,17,71,94,158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовільнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Олександрійської ОДПІ від 16.07.2012р. №, яким ТОВ „Хімвіскпром збільшено грошове зобовязання з ПДВ в сумі 89854 грн., у тому числі за основним платежем 78813 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 11541 грн.

Присудити товариству з обмеженою відповідальністю „Хімвіскпром судові витрати з Державного бюджету України в розмірі 898,54 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі складена 15.10.2012 р.

Суддя-підпис

З оригіналом згідно:

Суддя В.С. Мирошниченко

адміністративного суду ОСОБА_2