Справа № 2а-19024/10/2670
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2011-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 січня 2011 року № 2а-19024/10/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Бояринцева М.А., ознайомившись з позовною заявою

ОСОБА_1
до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерськжитло"
про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерськжитло" про визнання дій відповідача, як ненадання оплачених житлово-комунальних послуг позивачу зазначених у вимогах: закону, правил, договору, що привело до затоплення квартири № 79 і пошкодження підлоги у приміщеннях квартири № 79. Визнання наданого позивачу акта від 25 серпня 2010 року обстеження залиття квартири АДРЕСА_1 неправильним, неправомірним, незаконним, таким, що не відповідає дійсному факту, залиття квартири № 79, та вимогам: закону, правил, договору. Стягнення з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерськжитло" на користь позивача: моральної та матеріальної шкоди в розмірі 7000 грн; матеріальної шкоди в розмірі 26606,20 грн. на виконання ремонтно-будівельних робіт по заміні пошкодженої підлоги у приміщенні квартири № 79 та виконання дезінфекційних заходів основи підлоги; судових витрат в розмірі 3,40 грн. державного мита; матеріальної шкоди в розмірі 500 грн. на виконання пошкодженої телефонної мережі квартири № 79; судових витрат в розмірі 341,06 грн. судового збору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2010 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

10 січня 2011 року позивачем через канцелярію суду подана заява про повернення державного мита та судового збору.

Відповідно до ч. 3 статті 89 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, ухвалою суду в разі повернення позовної заяви, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України, заяви за нововиявленими обставинами або скарги, відмови у відкритті провадження у справі, а також у разі залишення позовної заяви, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України, заяви за нововиявленими обставинами або скарги без розгляду (крім випадку, якщо такі заяви залишено без розгляду внаслідок повторного неприбуття позивача або за його клопотанням).

З урахуванням вище наведеного суд дійшов висновку про те, що заява позивача про повернення судового збору та державного мита є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.3 ч.1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»від 21 січня 1993 року державне мито сплачується із позовних заяв в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; із скарг за неправомірні дії органів державного управління і службових осіб, що ущемляють права громадян у розмірі 0,2 неоподатковуваного мінімума доходів громадян. Але відповідно до п. 1 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Таким чином, за розгляд адміністративних спорів сплачується судовий збір, а не державне мито.

Згідно оригіналу квитанції 34 від 23 грудня 2010 року позивач сплатив державне мито у розмірі 3,40 грн., а згідно оригіналу квитанції № 35 від 23 грудня 2010 року судовий збір у розмірі 341,06 грн.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору: судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується у порядку, встановленому законодавством для державного мита; розмір судового збору визначається відповідно до підпункту «б»пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», крім випадків, встановлених підпунктом 3 цього пункту; розмір судового збору щодо майнових вимог про стягнення грошових коштів становить один відсоток від розміру таких вимог, але не більше 1700 гривень.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду як з майновими, так і немайновими вимогами, він правильно визначив та сплатив судовий збір у розмірі 3,40 грн. та 341,06 грн. різними платежами, проте помилково вказав у квитанції № 34 призначення платежу державне мито.

Керуючись статтями 89, 98, частиною четвертою статті 160 та статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3,40 грн. та 341,06 грн.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Бояринцева