Справа № 826/15501/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 серпня 2015 року 15:02 № 826/15501/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., за участю секретаря судового засідання Бабич Г.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за поданнямДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві
до Закритого акціонерного товариства «РУР ГРУП С.А.»
про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна,
за участю:

представника позивача: Пащенко В.А.;

представника відповідача: Пастушенко В.А.

ВСТАНОВИВ:

31.07.2015 о 16 год. 15 хв. Державна податкова інспекція у Голосіївському районі ДФС у місті Києві (далі - заявник) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з поданням до закритого акціонерного товариства «РУР ГРУП С.А.» (далі - відповідач), в якому просить суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна відповідача, застосованого рішенням в.о. начальника заявника від 31.07.2015.

В обґрунтування заявленого подання представник ДПІ у Голосіївському районі ДФС у місті Києві зазначив, що ЗАТ «РУР ГРУП С.А.» відмовило у допуску посадових осіб для проведення перевірки, що у відповідності до положень статті 94 Податкового кодексу України є підставою для застосування до платника податків арешту майна.

Представник ЗАТ «РУР ГРУП С.А.» проти задоволення подання заперечив. Посилався на те, що ЗАТ «РУР ГРУП С.А.» оскаржило у судовому порядку наказ від 24.07.2015 №1317 про призначення документальної позапланової перевірки.

Також, представник відповідача зазначив, що листом від 29.07.2015 № 436 ЗАТ «РУР ГРУП С.А.» повідомило податковий орган про недопуск до проведення документальної позапланової перевірки на підставі наказу від 24.07.2015 № 1317.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

У відповідності до положень пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно положень підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, а саме: контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

На виконання вищезазначених положень, за рішенням в.о. начальника Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві прийнято наказ № 1317 від 24.07.2015 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі п.п. 78.1.12 п.78.1 ст.78 Податкового Кодексу України.

На підставі наказу оформлено направлення на проведення перевірки ЗАТ «РУР ГРУП С.А.» № 1439/22-03 від 27.07.2015.

На виконання наказу № 1317 від 24.07.2015 та на підставі направлення на перевірку № 1439/22-03 від 27.07.2015 посадовим особами заявника здійснено вихід за податковою адресою ЗАТ «РУР ГРУП С.А.» для проведення позапланової виїзної перевірки.

27.07.2015 посадовими особами заявника складено акт № 352/3-26-50-22-03, згідно якого встановлено, що посадові особи ЗАТ «РУР ГРУП С.А.» за податковою адресою відсутні.

Направлення на перевірку було пред'явлено, а наказ вручений 28.07.2015 заступнику генерального директора ЗАТ «РУР ГРУП С.А.» ОСОБА_4 під час виходу за податковою адресою, про що свідчить розписка на примірнику направлення на перевірку.

29.07.2015 здійснено вихід на податкову адресу товариства з метою проведення перевірки, вручено під підпис гр. ОСОБА_4 запит про надання документів до перевірки. В наданні документів відмовлено, про що складено акт не надання документів від 29.07.2015 №353/2-26-50-22-03.

Згідно акта від 30.07.2015 №359/3-26-50-22-03 контролюючим органом під час виходу встановлено відсутність посадових осіб підприємства за податковою адресою.

31.07.2015 ревізором-інспектором Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві було складено акт не допуску до перевірки № 360/3-26-50-22-03. Даний акт складений у присутності та підписаний заступником генерального директора ЗАТ «РУР Груп С.А.» ОСОБА_4

В акті заступник генерального директора ЗАТ «РУР ГРУП С.А.» ОСОБА_4 вказав на те, що не допуск до перевірки зумовлений невідповідністю наказу № 1317 від 24.07.2015 чинному законодавству, а також враховуючи відсутність у нього відповідних повноважень щодо допуску перевірячих до перевірки.

Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків (пункт 94.6 статті 94 Податкового кодексу України).

Матеріали справи свідчать про те, що 31.07.2015, на підставі звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 31.07.2015, в.о. начальника ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків №13831/10/26-50-22-03, згідно якого до ЗАТ «РУР ГРУП С.А.» () застосовано умовний адміністративний арешт майна та коштів на рахунках платника податків.

Відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

З метою підтвердження обґрунтованості рішення ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 31.07.2015 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, заявник звернувся до суду з поданням.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що подання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін видно, що ЗАТ «РУР ГРУП С.А.» не допустило посадових осіб ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві до перевірки у зв'язку з тим, що за переконанням посадової особи відповідача, наказ про проведення перевірки № 1317 від 24.07.2015 оформлений з порушенням вимог чинного законодавства України, а також через те, що генеральний директор товариства - Бузика Сергій Леонідович знаходиться на лікарняному, а головний бухгалтер - Шмагай Оксана Валентинівна знаходиться у щорічній відпустці. А ОСОБА_4 у свою чергу, не дивлячись на те, що займає посаду заступника генерального директора, не має необхідного обсягу прав для допуску до проведення перевірки.

Відповідач посилається на те, що наказ прийнятий в порушення вимог пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Суд погоджується з такими доводами відповідача, оскільки дійсно положеннями пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється контролюючим органом вищого рівня, однак наказ № 1317 від 24.07.2015 винесено в.о. начальника Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у місті Києві.

Також, суд встановив, що відповідач листом від 29.07.2015 № 436 повідомив податковий орган про недопуск до проведення документальної позапланової перевірки на підставі наказу від 24.07.2015 № 1317. Крім того, на думку відповідача, акт про недопуск до проведення перевірка мав бути складений після вручення наказу та пред'явлення посвідчення, тобто 28.07.2015.

У судовому засіданні на запитання суду чому посадовими особами відразу після того, як перевіряючого не було допущено до перевірки, не складено акт недопуску до перевірки, представник заявника пояснив, що зазначений акт не було складено через недосвідченість ревізора-інспектора.

Представник ЗАТ «РУР ГРУП С.А.», під час розгляду подання, наполягав на тому, що у податкового органу були відсутні правові підстави для проведення планової виїзної перевірки та посилався на те, що наказ № 1317 від 24.07.2015 був оскаржений у судовому порядку до Окружного адміністративного суду міста Києва, про що контролюючий орган повідомлено листом від 29.07.2015 № 435, до якого додав копію позовної заяви з відміткою суду про отримання позову.

Крім того, у відповідь на судовий запит від 03.08.2015 до матеріалів справи надано копію позовної заяви закритого акціонерного товариства «РУР ГРУП С.А.» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу та ухвали про відкриття провадження у справі №826/15213/15.

Суд встановив, що згідно наданого позову предметом оскарження в адміністративній справі № 826/15213/15 є наказ про проведення документальної позапланової перевірки ЗАТ «РУР Груп С.А.», недопуск до якої став підставою для звернення заявника до суду з відповідним поданням.

Таким чином, під час розгляду подання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ЗАТ «РУР ГРУП С.А.» судом встановлено, що у даному випадку між сторонами виник спір про право, оскільки платник податків категорично заперечує законність призначення і проведення стосовно нього документальної позапланової виїзної перевірки, внаслідок недопущення до якої керівником контролюючого органу було накладено умовний адміністративний арешт майна підприємства, посилаючись на фактичну відсутність на те передбачених Податковим кодексом України підстав.

Згідно правової позиції, викладеної у листі Вищого адміністративного суду України від 02.02.2011 №149/11/13-11, спір про право в контексті статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у вказаній статті.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. Наприклад, платником податків оскаржено до суду рішення про застосування адміністративного арешту (пункт 94.11 статті 94 Податкового кодексу України); оскаржено податкове повідомлення-рішення, яке покладено в основу податкового боргу, що стягується шляхом внесення подання, тощо. При цьому незгода платника податків із рішеннями податкових органів щодо застосування спеціальних заходів, згаданих у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом. Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено подання. Зокрема, платник податків може заперечувати розмір податкового боргу, що стягується, або факт узгодження податкових зобов'язань, з яких виник податковий борг; склад майна, щодо якого застосовується адміністративний арешт; заперечувати наявність податкового боргу, у зв'язку з яким накладено адміністративний арешт, або законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо.

З огляду на зазначене, правомірність застосування адміністративного арешту рішенням відповідача не може бути підтверджена судом.

Також, під час судового засідання суд встановив, що рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків № 1383/10/26-50-22-03 було зареєстровано в реєстраційно-контрольній картці вихідного документа 31.07.2015 о 15:30 год., в той час як часом прийняття даного рішення зазначено 31.07.2015 о 16:00 год. Згідно з поясненнями представника заявника у рішенні в частині часу його прийняття допущено технічну помилку.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку із встановленими порушеннями норм чинного законодавства України Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі ДФС у місті Києві, а також наявністю спору про право, який полягає у тому, що ЗАТ «РУР ГРУП С.А.» не погоджується із прийнятим рішенням від 31.07.2015 № 13831/10/26-50-22-03 та оскаржило наказ від 24.07.20156 № 1317 про проведення планової виїзної перевірки у судовому порядку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання ДПІ у Голосіївському районі ДФС у місті Києві.

Керуючись положеннями статей 2-7, 69-71, 158, 160-163, 183-3, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ДФС у місті Києві про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна закритого акціонерного товариства «РУР Груп С.А.» застосованого рішенням від 31.07.2015 № 13831/10/26-50-22-03 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 183-6, 185, 187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги

Суддя К.М. Кобилянський