Справа № 820/2776/15
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 липня 2015 р. № 820/2776/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рубан В.В.,

за участі секретаря судового засідання Салацької Я.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_4, ПАТ "УкрСибБанк" про визнання протиправним арешт та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи ОСОБА_4, ПАТ "УкрСибБанк" , в якому просить суд: визнати протиправними арешт на все майно згідно постанови № 29916277 від 17.11.2011 р. Орджонікідзевського ВДВС Харківського МУЮ, арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, постанова 29916277 від 17.11.2011 Орджонікідзевського ВДВС Харківського МУЮ, в частині накладення арешту на нерухоме майно: квартира за адресою АДРЕСА_2; зобов'язати Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, звільнити з-під арешту нерухоме майно: квартира за адресою м. Харків, вул. Роганська, буд. 100-5, кв. 38.аходження: 61005, АДРЕСА_3; ідентифікаційний номер №34015769).

В обґрунтування позову зазначив, що 11.08.2008 року третьою особою ОСОБА_4 укладено з ПАТ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором укладений Іпотечний договір № б/н від 08.11.2008 року, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту № 0 від 08.11.2008 року нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою АДРЕСА_2. Обтяження згідно вищеказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «Кей-Колект» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. 12.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект», відповідно до Договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору. 10.03.2015 року позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно третьої особи, у тому числі на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором № б/н від 08.11.2008 року, а саме: квартира за адресою АДРЕСА_2; накладені наступні арешти: арешт на все майно постанова № 29916277 від 17.11.2011 р. Орджонікідзевського ВДВС Харківського МУЮ; арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 постанова 29916277 від 17.11.2011 Орджонікідзевського ВДВС Харківського МУЮ. Позивач вважає, що такі дії державного виконавця порушують права позивача, оскільки ТОВ «Кей-Колект» має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

В судовому засідання представник позивача позов підтримав у повному обсязі , просив його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав його необґрунтованості.

Представник третьої особи, ПАТ "УкрСибБанк", в судовому засіданні зазначив, що вважає позовні вимоги безпідставними.

Представник третьої особи, ОСОБА_4, у судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, правом надати заперечення проти позову не скористалися.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 11.08.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_4, укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0.

Предметом зазначеного договору є зобовязання Банку надати Позичальнику однією сумою, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 34000,00 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 164730,00 грн. за курсом Національного байку України на день укладання цього Договору (а.с.12-20).

11.08.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_4, укладено Іпотечний договір б/н, предметом якого є передача Іпотекодавцем в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: житлову нерухомість (введена в експлуатацію та зареєстрована в Реєстрі прав власності на об'єкти нерухомого майна як окремий виділений в натурі об'єкт права власності), однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.42-46).

В зв'язку з виникненням заборгованості за вказаним кредитом ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту. Даний позов задоволений та з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стягнуто солідарно на користь ПАТ "УКрСиббанк" заборгованість за договором споживчого кредиту № 0 від 11.08.2008р. в розмірі 328364, 55 грн. та витрати по сплаті судового збору 1700грн. по 850 грн. з кожного та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового розгляду справи 120, 60 грн. з кожного. За вказаним судовим рішенням Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 29.11.2010р. видані виконавчі листи № 2-3235/10.(а.с .83)

07.11.2011р. АТ "УкрСиббанк" звернулося з заявою до Орджонікідзевського ВДВС Харківського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження за вказаними виконавчими листами, в якій крім іншого просив одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на майно та кошти боржника.(а.с.97-98)

17.11.2011р. державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 29915222

Згідно до інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_4 18.11.2011 року за № 11859983 реєстратором : Харківська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України зареєстровано арешт нерухомого майна, об'єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, підстава обтяження: постанова про відкриття провадження, 29916277, 17.11.2011р., Орджонікідзевський відділ виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 10-11)

23.12.2011 року в рамках ВП 29916277 складено акт опису і арешту майна боржника, а саме квартири АДРЕСА_6.

12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» (надалі Клієнта) та ТОВ «Кей-Колект» (надалі - Фактора), укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого Клієнт передав Фактору право Вимоги, крім іншого, за кредитним договором № 0 від 11.08.2008р., боржник ОСОБА_4 Крім того, 12.12.2011р. між вказаними сторонами був укладений договір відступлення права Вимоги за договором іпотеки № 0 від 11.08.2008р. заставодавець ОСОБА_4 та договору поруки № 0, від 11.08.2008р. поручитель ОСОБА_5 (а.с.47-56).

Суд зазначає, що нормативно-правовим актом, яким врегульовано умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІУ (наділі - ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового "Провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до положень ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно положень ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно до ч.1. ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Як встановлено в судовому засіданні на все майно боржника - ОСОБА_4 накладений арешт в рамках примусового стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 11.08.2008р. на вимогу, на той час, стягувача - заставодержателя ПАТ "УкрСиббанк" , який лише 12.12.2011р. відповідно до договору Факторінгу № 1 передав права Вимоги за кредитним договором № 0 від 11.08.2008р. та відповідно до договору відступлення права Вимоги за іпотечним договором № 0 від 11.08.2008р. ТОВ "Кейт - Колект". Таким чином, ТОВ "Кейт - Колект" має всі права вимоги за вказаними договорами.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для визнання протиправним арешту на все майно ОСОБА_4 накладеного Орджонікідзевськім відділом державної виконавчої служби у ВП № 29915222. та зобов'язання відповідача звільнити з під арешту нерухоме майно: квартиру № 38 по в. Роганська, 100-б, у м. Харкові.

На підставі зазначеного, суд вважає, що відповідач, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Крім того суд зазначає, що ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Положеннями ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, у контексті з положеннями частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відтак, суд звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що позивач повинен довести факт порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваними діями (бездіяльністю), рішеннями відповідачів.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи те, що позивачем не доведено факту порушення його прав відповідачем, а судом не встановлено факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 159, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_4, ПАТ "УкрСибБанк" про визнання протиправним арешт та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

2. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. 3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова виготовлена 03.08.2015 р.

Суддя Рубан В.В.