Справа № П/811/2367/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2015 рокусправа № П/811/2367/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Дадим Ю.М. Кругового О.О. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1,

відповідачів:

Кіровоградської митниці Міндоходів, Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_2 (довіреності від 05 травня 2015 року, 21 квітня 2015 року),

Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кіровоградської митниці Міндоходів

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року

у справі № П/811/2367/14

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства доходів і зборів України, Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, Кіровоградської митниці Міндоходів

про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся у Кіровоградський окружний адміністративний суд з позовом до Міністерства доходів і зборів України, Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, Кіровоградської митниці Міндоходів про зобовязання Міністерства доходів і зборів України поновити на посаді начальника Кіровоградської митниці Міндоходів; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 04 серпня 2010 року по 15 вересня 2011 року 111733,51 гривень з Кіровоградської митниці Міндоходів; за період з 15 вересня 2011 року по 08 липня 2014 року 282746,63 гривень з Міністерства доходів і зборів України.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 липня 2014 року адміністративний позов залишено без розгляду, у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 липня 2014 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року позовні вимоги задоволені частково, з урахуванням виправлення описки, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Кіровоградської митниці Міндоходів з 04 серпня 2010 року. Стягнуто з Кіровоградської митниці Міндоходів середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 серпня 2010 року по 05 серпня 2011 року 92584,38 гривень У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Кіровоградська митниця Міндоходів подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову в частині, та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_3, не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, посилаючись невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити оскаржувану постанову та задовольнити позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки поновлення на роботі.

У судовому засіданні ОСОБА_3 наполягає на доводах та вимогах своєї апеляційної скарги, заперечує проти задоволення апеляційної скарги Кіровоградської митниці Міндоходів.

Представник Кіровоградської митниці Міндоходів, Міністерства доходів і зборів України просить задовольнити апеляційну скаргу митниці, залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача.

Представники Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційних скарг та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом Державної митної служби України від 28 серпня 2007 року №849-к ОСОБА_1 з 29 серпня 2007 року призначено на посаду начальника Кіровоградської митниці з посадовим окладом згідно зі штатним розписом митниці (а.с. 164 т.1).

Наказом Державної митної служби України від 04 серпня 2010 року №1498-к «Про припинення перебування на державній службі» припинено перебування ОСОБА_1 на державній службі в митних органах України (а.с. 198-199 т.1).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2010 року у справі №2-а-2953/10/1170, залишеною без змін ухвалами Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2011 року, Вищого адміністративного суду України від 18 березня 2014 року, визнано незаконним та скасовано наказ Державної митної служби України від 04 серпня 2010 року №1498-к «Про припинення перебування на державній службі» (а.с. 12-19 т.1).

Після набрання постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2010 року законної сили, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з Державної митної служби України середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 336026 гривень.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2012 року відмовлено у задоволенні позову (а.с. 36-38 т.1).

Наказом Державної митної служби від 18 квітня 2014 року №14-к скасовано наказ Державної митної служби України від 04 серпня 2010 року №1498-р «Про припинення перебування на державній службі» (а.с. 20 т. 1).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року, визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо невирішенння питання про подальше перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1 з урахуванням скасованого наказу Державної митної служби України від 04 серпня 2010 року №1498-к «Про припинення перебування на державній службі» та зобовязано Державну фіскальну службу України вирішити питання щодо подальшого перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1 (а.с.126-131 т.1, а.с.39-42 т.2).

ОСОБА_3 01 квітня 2014 року звернувся до Міністерства доходів і зборів України з вимогою виконати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2010 року та поновити його на державній службі в митних органах (а.с.22).

Міністерство доходів і зборів України листом від 28 квітня 2014 року №2728/К/99-99-24-03-14 повідомило позивача про те, що на виконання судових рішень, наказом Державної митної служби України від 18 квітня 2014 року №14-к скасовано наказ Державної митної служби України від 04 серпня 2010 року №1498-к (а.с. 24 т. 1).

Задовольняючи позовні вимоги щодо поновлення на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26 серпня 2010 року по 05 серпня 2011 року суд першої інстанції врахував встановлений факт протиправності наказу про припинення перебування позивача на державній службі та обґрунтованість вимог стягнення заробітку за один рік.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог: щодо стягнення середнього заробітку за період з 06 серпня 2011 року по 15 вересня 2011 року суд першої інстанції виходив з того, що затримка розгляду трудового спору виникла внаслідок не звернення позивача до суду протягом тривалого часу, та щодо стягнення середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі за період з 15 вересня 2011 року по 08 липня 2014 року з відсутності судового рішення про поновлення на роботі, за невиконання якого може бути стягнуто заробіток.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими всиновками та зазначає наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Статтею 235 Кодексу Законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За доводами Кіровоградської митниці Міндоходів, на виконання судових рішень наказом Державної митної служби України від 18 квітня 2014 року №14-к скасовано наказ Державної митної служби України від 04 серпня 2010 року №1498-к «Про припинення перебування на державній службі», внесено відповідний запис до трудової книжки. Крім того, в трудовій книжці позивача залишається запис №31 від 29 серпня 2007 року про призначення позивача на посаду начальника Кіровоградської митниці.

На думку, Кіровоградської митниці Міндоходів указані факти підтверджують відновлення Державною митною службою України порушеного права позивача на працю.

Проте, фактичними обставинами справи, спростовуються доводи апеляційної скарги, оскільки питання щодо допуску позивача до роботи не вирішено, до виконання посадових обовязків не допущено, тобто фактичного поновлення позивача на відповідній посаді не відбулося на час розгляду справи судом першої інстанції, при цьому рішення про наступне звільнення позивача не приймалося.

Також, Кіровоградська митниця Міндоходів зазначає про неможливість застосування до спірних відноси положення статті 235 Кодексу Законів про працю України, оскільки ні Державною митною службою України, ні Міністерством доходів і зборів України, ні Державною фіскальною службою України не видавалися накази про звільнення позивача.

Відповідно до матеріалів справи, наказ від 04 серпня 2010 року №1498-к «Про припинення перебування на державній службі» виданий саме Державною митною службою України. Зі змісту наказу, вбачається припинення перебування на державній службі ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини 30 Закону України «Про державну службу» (а.с. 8 т. 1).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону, чинній на час припинення перебування позивача на державній службі), державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Статтею 30 Закону України «Про державну службу» передбачені додаткові підстави для припинення державної служби, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України.

Статтею 23 Закону України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» (в редакції Закону, чинній на час припинення перебування позивача на державній службі) встановлено, що за вчинення дисциплінарних правопорушень до посадових осіб митної служби можуть бути застосовані такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; затримання на період до одного року присвоєння чергового спеціального звання; пониження у спеціальному званні на один ступінь; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з митного органу.

За своєю суттю припинення державно-службових відносин це тимчасове чи постійне припинення професійної діяльності на посаді державного службовця, тобто залишення державним службовцем посади.

Припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1, як начальника Кіровоградської митниці, повязане з волевиявленням органу державної влади Державної митної служби України, до компетенції якої входить прийняття і звільнення державного службовця цієї посади, спрямоване на остаточне припинення державно-службових відносин.

Таким чином, припинення перебування на державній службі позивача відбулося у формі звільнення, у звязку з чим доводи Кіровоградської митниці Міндоходів щодо не звільнення позивача, є необґрунтованими та спростовуються фактичними обставинами справи.

Крім того, поновлюючи позивача на посаді начальника Кіровоградської митниці Міндоходів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що Кіровоградська митниця Міндоходів є правонаступником Кіровоградської митниці.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Кіровоградська митниця Міндоходів зазначає лише відсутність в кошторисі на 2015 рік видатків на виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу за рішеннями судів та зменшення видатків на оплату праці працівників, внаслідок чого не забезпечується виплата в повному обсязі обовязкових складових заробітної плати.

Разом з цим, відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу Законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Отже, законодавець не повязує прийняття рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відсутністю або неповнотою відповідного фінансування органу, на роботу, в який поновлюється працівник.

Таким чином, доводи Кіровоградської митниці Міндоходів щодо відсутності коштів є необґрунтованими, та повязані безпосередньо з виконанням судового рішення.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі зазначає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні частини позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки поновлення на роботі не відповідає обставинам справи, оскільки його фактично не поновлено на відповідній посаді, а постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року у справі №П/811/2763/14 визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби щодо не вирішення питання про подальше перебування позивача на державній службі в митних органах України.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу Законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 Кодексу Законів про працю України, встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Фактичними обставинами справи підтверджується, що у період з часу звільнення по липень 2014 року, ОСОБА_3 до суду з позовом про поновлення на роботі не звертався, судові рішення про поновлення його на роботі не ухвалювалися.

Отже, відсутні підстави для застосування до спірних відносин положень статті 236 Кодексу Законів про працю України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кіровоградської митниці Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: О.О. Круговий