Справа № 287/73/14-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"05" серпня 2015 р. Справа № 287/73/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Хаюка С.М.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "11" березня 2015 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Олевського відділення Лугинської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкового повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся з позовом до Олевського відділення Лугинської об'єднаної держаної податкової інспекції, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення №000361617 від 25.12.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 487,20 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Олевського відділення Лугинської об'єднаної держаної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення від 25.12.2014 р. №000361617 на суму 487,20 грн. відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, задовольнивши позовні вимоги повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Колегія суддів враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України суд допускає заміну позивача у справі - Лугинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Житомирській області на правонаступника - Лугинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_3, зареєстрований, як фізична особа - підприємець, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та перебуває на податковому обліку в Олевському відділенні Лугинської об'єднаної держаної податкової інспекції.

З матеріалів справи вбачається, що фізична особа підприємець ОСОБА_3 відповідно до поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 01.11.2013 року, перебуває на спрощеній системі оподаткування - друга група (а.с. 4).

За 2014 рік позивачем було подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи - підприємця, в якій визначено податкове зобов'язання по єдиному податку, яке підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду. Граничний термін сплати податкового зобов'язання не пізніше 20 числа поточного місяця (а.с. 35-37).

За результатами камеральної перевірки своєчасності сплати позивачем сум єдиного податку, податковим органом складено акт перевірки від 25.12.2014 року №247/17-17/НОМЕР_1, яким встановлено порушення підприємцем термінів сплати визначеного грошового зобов'язання зі сплати єдиного податку протягом строків, визначених п.п. 295.1 та 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України, несвоєчасно внесено єдиний податок, в результаті чого на підставі п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України нарахована штрафна (фінансова) санкція в сумі розміром 487,20 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з акту перевірки та розрахунку штрафних санкцій (а.с. 32,62-63), ОСОБА_3 податковим органом 20.02.2014 року, 20.03.2014 року, 20.04.2014 року та 20.06.2014 року було нараховано єдиного податку з фізичних осіб в сумі 243,60 грн. за кожен місяць, однак, згідно квитанцій (а.с. 6), дані суми були сплачені з затримкою, а саме: 16.04.2014 року, 30.04.2014 року, 19.05.2014 року та 24.06.2014 року, у зв'язку з чим на підставі ст. 126 Податкового кодексу України, за кожен період затримки відповідачем було нараховано 487,20 грн. штрафних (фінансових) санкцій (121,80 х 4 = 487,20).

25.12.2014 року на підставі акту перевірки, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №000361617, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 487,20 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, перевіряючи спірне податкове повідомлення-рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визнав його таким, що відповідає правовим положенням законів України, зважаючи на наступне.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 293.1. ст.293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (п.293.2. ст.293 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 295.2 ст. 285 Податкового кодексу України, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

У відповідності до п.3 Підрозділу 8 Розділу ХХ Податкового кодексу України, єдиний податок або фіксований податок сплачується на рахунок відповідного бюджету в розмірі частини єдиного податку або фіксованого податку, що підлягають перерахуванню до цих бюджетів відповідно до норм Указу Президента України від 3 липня 1998 року №727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (з наступними змінами).

Платникам єдиного податку першої і другої груп, які провадять кілька видів господарської діяльності, на які встановлено різні ставки єдиного податку, видається одне свідоцтво платника єдиного податку (п. 299.4 ст. 299 Податкового кодексу України).

Пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій (п.300.1 ст.300 Податкового кодексу України).

Зокрема, відповідно до п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

В порушення вимог Кодексу, відповідач єдиний податок сплачував з порушенням строків та розміру сплати, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 487,20 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги доводи позивача щодо наявності по його особовому рахунку переплати з єдиного соціального внеску в сумі 242,19 грн., оскільки із заявою про перерахунок цієї суми в рахунок погашення боргу по єдиному податку до Олевського відділення Лугинської об'єднаної держаної податкової інспекції він не звертався.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення, тому що передбачена п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки постанову Житомирським окружним адміністративним судом винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому її потрібно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "11" березня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М.Хаюк

судді: І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Олевське відділення Лугинської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області вул.Свято-Миколаївська,2,м.Олевськ,Житомирська область,11000

4- - Лугинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області, вул.Горького,8/42, смт.Лугини Житомирська область ,