Справа № 2а-9115/11/2070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року м. Київ К/9991/65878/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2012

у справі № 2а-9115/11/2070 Харківського окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Інститут електромагнітних досліджень"

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби (ДПС) (ДПІ)

про визнання протиправними дій, скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.12.2011 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2012 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: визнано протиправними дії ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ДПС України щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Інститут електромагнітних досліджень» щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з ПП «Сканто» за період з 01.10.2010 по 31.01.2011, на підставі яких було складено акт перевірки від 13.04.2011р. № 1139/2305/22616948; скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова від 28.04.2011 № 000183305.

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова направило на адресу позивача запит від 30.03.2011 № 5967/10/23-521 про надання пояснень та документального підтвердження з питань формування валових витрат за період з 01.10.2010 по 31.01.2011.

12.04.2011 начальником ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова видано наказ № 839 про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Інститут електромагнітних досліджень» на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (ПК).

На виконання цього наказу 13.04.2010 ДПІ проведено невиїзну документальну позапланову перевірку ТОВ «Інститут електромагнітних досліджень» щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з ПП «Сканто» за період з 01.10.2010 по 31.01.2011, за результатами якої складено акт від 13.04.2011№1139/2305/22616948. За висновками вказаного акту перевірки позивач порушив норми підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 ст. 7 Закону України «про податок на додану вартість» (Закон № 168/97-ВР): завищено податковий кредит у податковому обліку за грудень 2010 року на суму 1408127,00 грн. та за січень 2011 року на 594116,00 грн. за нікчемними правочинами з поставки від ПП «Сканто» товарно-матеріальних цінностей, у результаті чого зменшено залишок від'ємного значення , який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на 1408127,00 грн. у податковому обліку за січень 2011 року. Висновок про нікчемність правочину між ТОВ «Інститут електромагнітних досліджень» та ПП «Сканто» обґрунтовано посиланням на акт перевірки останнього від 1703.2011 № 385/234/36875101, в якому встановлено використання останнього в проведенні транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди іншим підприємствам з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту.

За наслідками перевірки ДПІ стосовно ТОВ «Інститут електромагнітних досліджень» прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.04.2011 № 000183305 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у податковому обліку за січень 2011 року на 1408127,00 грн.

Відповідно до пункту 75.1 ст.75 ПК (у редакції чинній на час виникнення відносин. з приводу прав і обов'язків у яких виник спір) органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 ст.78 ПК встановлено, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно пункту 79.1 ст. 79 цього Кодексу документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (пункту 79.2 цієї статті).

За змістом вказаних правових норм реалізації повноваження податкового органу на проведення позапланової невиїзної перевірки обов'язково передує надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Суд апеляційної інстанції, з огляду на не надання ДПІ доказів, які б достовірно підтвердити факт направлення на адресу позивача наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце її проведення до початку перевірки, тобто повідомлення платника податків про проведення перевірки в установлений законом спосіб, зробив юридично правильний висновок про невиконання податковим органом норм пункту 79.2 ст. 79 ПК. Не було надано у судовому процесі податковим органом також і доказів направлення на адресу позивача запиту від 30.03.2011 № 5967/10/23-521 про надання пояснень та документального підтвердження з питань формування валових витрат за період з 01.10.2010 по 31.01.2011, на ненадання відповіді на який ДПІ посилається як на підставу для призначення позапланової перевірки позивача. За вказаних обставин апеляційний суд зробив юридично правильний висновок про неправомірність проведення позапланової документальної невиїзної перевірки позивача.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України щодо застосування норм підпункту 78.1.1 пункту 78.1 ст. 78 та пункту 79.2 ст. 79 ПК, висловленій в постанові від 27.01.2015 у справі за позовом ТОВ «Будгарантінвест-55» до ДПІ у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної перевірки та визнання протиправними дій. Згідно з цією правовою позицією з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник податків має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Ця вимога є обов'язкової в тому числі і при проведенні позапланової документальної невиїзної перевірки. Невиконання органом контролю норм підпункту 78.1.1 пункту 78.1 ст. 78 та пункту 79.2 ст. 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої перевірки.

Крім того, апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги виходив також з мотивів встановлення у судовому процесі факту поставки позивачу від ПП «Сканто» товарно-матеріальних цінностей за договором купівлі-продажу від 10.10.2010 № 0110/01.

Вказаний висновок був зроблений на підставі оцінки приєднаних до матеріалів справи доказів, а саме: копій видаткових та податкових накладних, товарно-транспортних накладних, банківських виписок із рахунку позивача, журналу обліку вантажів, прибуткових ордерів. Оцінка цих доказів апеляційним судом зроблена з дотриманням норм ст. 86 КАС України.

У відповідності до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 № 168/97-ВР (втратив чинність з 1 січня 2011 року) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту) (абзац перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті).

При цьому законодавцем, безумовно, презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР) сум витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (послуг).

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев