Справа № 806/1810/15
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"03" серпня 2015 р. Справа № 806/1810/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Шведюк М.М. ,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" червня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський картонний комбінат" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський картонний комбінат" (далі - ТОВ "Житомирський картонний комбінат") звернулось в суд з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Житомирська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 20 січня 2015 року, яким збільшено податок на додану вартість у сумі 3965585,00 грн ., з яких основний платіж 2643723,00 грн. та штрафні санкції 1321862,00 грн. , та податкове повідомлення-рішення № від 20 січня 2015 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1634350,00 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області №, № від 20 січня 2015 року.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, Житомирська ОДПІ подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою

відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що факти порушень позивачем вимог податкового законодавства, які послужили підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, мали місце та чітко зафіксовані в акті перевірки від 25 грудня 2014 року №8891/06-25-22-01/33644098/0100 , а тому висновок суду першої інстанції про протиправність даних податкових повідомлень - рішень та, відповідно, про наявність підстав для його скасування, є помилковими.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі акта перевірки від 25 грудня 2014 року №8891/06-25-22-01/33644098/0100, складеного за результатами позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Житомирський картонний комбінат" з питань фінансово-господарських відносин з ТОВ «В.І.К.-Україна», підприємством «Тецм-Альянс» ХООВОІ «СОІУ», ТОВ «ТПП «Веста», ТОВ «Центр матеріального забезпечення» за період з 1 серпня 2014 року до 31 серпня 2014 року , Житомирською ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення форми "р" № від 20 січня 2015 року, яким збільшено податок на додану вартість у сумі 3965585,00 грн ., з яких основний платіж 2643723,00 грн. та штрафні санкції 1321862,00 грн., та податкове повідомлення-рішення № від 20 січня 2015 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1634350,00 грн.

Підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень стало порушення позивачем п. 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 2643723,00 грн . за серпень 2014 року та до завищення рядку 24 «Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» (Декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року) на суму 1634350,00 грн . за серпень 2014 року;

Прийняття даного податкового повідомлення-рішення, за висновком перевіряючих, зумовило те, що ТОВ «Житомирський картонний комбінат» безпідставно включено до складу податкового кредиту за серпень 2014 року податок на додану вартість у розмірі 4278073,00 грн. за придбаними товарами у ТОВ «В.І.К.-Україна».

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачем не спростовані належними та допустимими доказами факти, викладені в акті перевірки, а позивачем підтверджено реальність здійснення господарських операцій по виконанню господарських договорів, укладених з ТОВ «В.І.К.-Україна».

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до пп.«а» п.198.1 ст.198 цього ж Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Як визначено у п.198.2 цієї статті датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За змістом п.198.3 ст.198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу) (п.198.6 ст.198 ПК).

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають його право, зокрема, на формування податкового кредиту.

Так, у разі, якщо дії платника податків свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції, не викликають сумніву у їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема, податкових накладних.

Таким чином, право платника на формування податкового кредиту залежить від дотримання ним наступних вимог, а саме - реальне придбання товарів, робіт (послуг) з господарською метою та наявність податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог п.201.1 ст.201 ПК України. При цьому наведені вимоги законодавства передбачають не лише наявність усіх обов'язкових реквізитів, але й достовірність відомостей, що містяться у них.

На правильність наведеного вказує і правовий висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 27 березня 2012 року №21-737во10 про те, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Реальність, товарність господарських операцій між позивачем та ТОВ «В.І.К.-Україна » підтверджена договорами поставки №69/П та №91/П відповідно (Том №1 а.с. 36, а.с.85-88), додатковими угодами №1 від 22 липня 2014 року та №2 від 21 серпня 2014 року, протоколами узгодження ціни від 1 серпня 2014 року, 10 вересня 2014 року, 1 жовтня 2014 року, 19 листопада 2014 року (Том №1 а.с.89-94), видатковими накладними (Том №1 а.с.126-250, Том №2 а.с.1-250, Том №3 а.с.1-112), реєстром отриманих та виданих податкових накладних (Том №3 а.с.113-129), податковими накладними (Том №3 а.с.130-250, Том №4 а.с.1-250, Том №5 а.с.1-116), які відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України №996-XIV та пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

При цьому необхідно зазначити, що контролюючий орган не висловлює жодних зауважень, щодо належності оформлення відображених первинних документів.

Вказані первинні документи були повно, всебічно та належним чином проаналізовані судом першої інстанції та їм надана відповідна оцінка у взаємозв'язку із зазначеним основним видом діяльності позивача.

Такі були об'єктивно розцінені цим судом як належне документальне підтвердження реального характеру спірних операцій між позивачем та його контрагентом.

Судом першої інстанції також правильно враховано ту обставину, що Рішенням Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві від 25 грудня 2014 року №26497/10/26-53-22-01-11 заперечення до акту перевірки ТОВ «В.І.К.-Україна» були прийняті, та висновки акта перевірки Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві від 27 листопада 2014 року №3131/26-53-22-01-21/32770912 були викладені у наступній редакції: Перевіркою порушень не встановлено та документально підтверджено реальність здійснення господарських відносин з ТОВ «Житомирський картонний комбінат», їх вид, обсяг, якість та розрахунки. Встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків з ТОВ «Житомирський картонний комбінат» (Том №1 а.с.54-57).

Вказані письмові докази свідчать про використання позивачем в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності товару придбаного у контрагента, та спростовують твердження відповідача про безтоварність господарських операцій із таким контрагентом.

Разом з тим, наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не можуть бути підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю дійсно мали місце.

Судом І інстанції встановлено у якому порядку товар доставлявся ТОВ"Житомирський картонний кобінат". Відповідачем не доведено, що позивач не міг або був позбавлений права від ТОВ «В.І.К.-Україна» отримати товар від у такий спосіб, що б ставило під сумнів отримання ним товару взагалі.

Податкове законодавство також не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності товарно-транспортної накладної. Крім того, Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, на які посилається податковий орган, не є законодавчим актом з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку валових витрат та податкового кредиту.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 квітня 2013 року К/800/9087/13.

Так, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Разом з тим, вказані Правила не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників).

Посилання податкового органу на відсутність під час перевірки у ТОВ "Житомирський картонний комбінат" сертифікатів якості (відповідності) та посилання, що встановлення виробників та імпортерів продукції стосується предмету податкової перевірки є не доведеними.

Крім того, сертифікати якості (відповідності) не можуть розглядатись як документи, у зв'язку з наявністю або відсутністю яких можна зробити висновок про здійснення або нездійснення господарської операції.

Щодо посилання податкового органу на встановлену у акті перевірки розбіжність у Системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів ДПА України між даними податкових зобов'язань та /або податкового кредиту з податку на додану вартість ТОВ "Житомирський картонний комбінат"та його контрагента ТОВ «В.І.К.-Україна» , судова колегія зазначає наступне.

Система є програмним продуктом і сама по собі призначена для формального здійснення податкового контролю, на стадії якого контролюючий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою виявлення платників податків, що підлягають перевірці.

Цей контроль не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником податків вимог податкового законодавства. А висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної системи (бази даних) може бути зроблений контролюючим органом лише після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 20 серпня 2014 року у справі №К/800/41268/13.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду прийшла до неспростовного переконання про те, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.200 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "15" червня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" серпня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський картонний комбінат" майдан Станишівський, 7,м.Житомир,10025

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,