Справа № 2-а-2850/11
Суддя: Демченко О. С.
Дата ухвалення: 2011-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-837/11
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.03.2011 місто Глухів
Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді Демченка О.С, розглянувши у письмовому провадженні справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Глухівської міської ради (далі - Управління) про визнання протиправними дій відповідача та зобовязання вчинити певні дії,
За поданим до Глухівського міськрайсуду 21 лютого 2011 року позовом позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування йому, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, у 2008-2010 роках щорічної допомоги на оздоровлення відповідно ч. 4 ст. 48 Закону України № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ), зобовязати відповідача нарахувати йому до виплати недоплачену грошову допомогу на оздоровлення і в подальшому нараховувати таку допомогу відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ. При цьому, на обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в зазначені роки допомога на оздоровлення відповідачем йому нараховувалась не у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, як це передбачено ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, а відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.05 р. Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова № 562) - у розмірі 100 грн. щорічно.
За змістом наданого суду заперечення на позов керівника відповідача останній, не визнаючи позову, посилається на те, що Управління протягом зазначеного у позові періоду нарахування позивачу до виплати щорічної допомоги на оздоровлення проводило за рахунок коштів державного бюджету відповідно до обовязкових для виконання положень діючого законодавства України та у обсягах (розмірах), визначених Постановою № 562.
Зясувавши предмет спору, події і факти, які передували зверненню позивача до суду з даним позовом, проаналізувавши доводи сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Виходячи з предмету спору, положень ч. 3 ст. 22 Конституції України та загальновідомих змін в процесуальному (щодо розгляду судами різної юрисдикції справ даної категорії) законодавстві України протягом зазначеного в позові періоду, суд вважає, що позивач не пропустив встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строк на звернення до суду для вирішення порушених у позові спірних питань.
За результатами розгляду справи судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, у звязку з чим у 2008, 2009 та 2010 роках відповідачем йому була нарахована до виплати щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 100 грн. щорічно.
За змістом ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, в числі іншого, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Діючою протягом зазначеного у позові періоду та у даний час редакцією ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків на Чорнобильскій АЕС 2 категорії передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Відповідно до положень ст.ст. 62 і 63 цього ж Закону розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органми державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності, а фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, а відповідно до пунктів 1 і 10 ст. 116 Конституції України Кабінет міністрів України забезпечує виконання Конституції і законів України та виконує інші функції, визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України, а відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 23 цього ж Кодексу будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюжетного призначення, яке встановлюється законом про Державний бюджет України в порядку визначеному цим Кодексом.
Статею 210 Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність за порушення законодавства про бюджетну систему України.
Стаття 73 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, стаття 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік та ст. 70 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік надавали право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.
В контексті заявлених позовних вимог наведені положення діючого законодавства дають суду підстави визнати, що відповідач, як територіальний орган Міністерства праці та соціальної політики України, у 2008, 2009 та 2010 роках не мав правових підстав для нарахування до виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, оскільки на законодавчому, державному програмному і фінансовому рівнях не був наділений повноваженнями на реалізацію такого права позивача, тоді як визначення пріоритетності в застосуванні положень Закону № 796-ХІІ чи наведених діючих положень законів України про Державний бюджет України при вирішенні питань про нарахування до виплати позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення виходило за межі наданих відповідачу повноважень. Не був наділений відповідач протягом зазначеного періоду й повноваженнями самостійно визначати пріоритетність обовязкових до виконання суперечливих щодо порядку і розміру нарахування до виплати учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС щорічної допомоги на оздоровлення положень наведених законів при їх практичному застосуванні.
Виходячи із змісту ч. 3 ст. 2 КАС України, суд не вбачає підстав для визнання протиправними (тобто такими, що вчинені чи не вчинені всупереч діючому законодавству України) дій відповідача щодо ненарахування до виплати позивачу у 2008, 2009 і 2010 роках щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробіних плат.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 95, 116 Конституції України, а також ст.ст. 1-5, 7-9, 11, 17-19, 21, 23, 69-71, 161 та 162 КАС України, суд,
п о с т а н о в л я є.
Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляційної скарги на постанову.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

Копія вірна:

Суддя Глухівського міськрайсуду ОСОБА_2

Повний текст постанови суду виконаний суддею 29 березня 2011 року

Справа № 2-а-2850/11

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2011 року місто Глухів

Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді Демченка О.С, розглянувши в скороченому провадженні справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Глухівської міської ради (далі - Управління) про визнання протиправними дій відповідача та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в.

За поданим до Глухівського міськрайсуду 11 липня 2011 року позовом позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування йому, як особі, яка постраждала від аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інваліда ІІІ групи по захворюванню, щодо якого встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, у 2008-2010 роках щорічної допомоги на оздоровлення відповідно ч. 4 ст. 48 Закону України № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ) та зобовязати відповідача нарахувати йому до виплати недоплачену грошову допомогу на оздоровлення відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ. При цьому, на обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в зазначені роки допомога на оздоровлення відповідачем йому нараховувалась не у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, як це передбачено ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, а відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.05 р. Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова № 562) - у розмірі 90 грн. щорічно.

За змістом наданого суду заперечення на позов керівника відповідача останній, не визнаючи позову, посилається на те, що Управління протягом зазначеного у позові періоду нарахування позивачу до виплати щорічної допомоги на оздоровлення проводило за рахунок коштів державного бюджету відповідно до обовязкових для виконання положень діючого законодавства України та у обсягах (розмірах), визначених Постановою № 562.

Зясувавши предмет спору, події і факти, які передували зверненню позивача до суду з даним позовом, проаналізувавши доводи сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Виходячи з предмету спору, положень ч. 3 ст. 22 Конституції України та загальновідомих змін в процесуальному (щодо розгляду судами різної юрисдикції справ даної категорії) законодавстві України протягом зазначеного в позові періоду, суд вважає, що позивач не пропустив встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строк на звернення до суду для вирішення порушених у позові спірних питань.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала від аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інваліда ІІІ групи по захворюванню, щодо якого встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, у звязку з чим у 2008, 2009 та 2010 роках відповідачем йому була нарахована до виплати щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 90 грн. щорічно.

За змістом ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, в числі іншого, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діючою протягом зазначеного у позові періоду та у даний час редакцією ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ особам, які постраждали від аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідам ІІІ групи по захворюванню, щодо якого встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Відповідно до положень ст.ст. 62 і 63 цього ж Закону розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності, а фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, а відповідно до пунктів 1 і 10 ст. 116 Конституції України Кабінет міністрів України забезпечує виконання Конституції і законів України та виконує інші функції, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України, а відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 23 цього ж Кодексу будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, яке встановлюється законом про Державний бюджет України в порядку визначеному цим Кодексом.

Статею 210 Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність за порушення законодавства про бюджетну систему України.

Стаття 73 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, стаття 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік та ст. 70 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік надавали право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

В контексті заявлених позовних вимог наведені положення діючого законодавства дають суду підстави визнати, що відповідач, як територіальний орган Міністерства праці та соціальної політики України, у 2008, 2009 та 2010 роках не мав правових підстав для нарахування до виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, оскільки на законодавчому, державному програмному і фінансовому рівнях не був наділений повноваженнями на реалізацію такого права позивача, тоді як визначення пріоритетності в застосуванні положень Закону № 796-ХІІ чи наведених діючих положень законів України про Державний бюджет України при вирішенні питань про нарахування до виплати позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення виходило за межі наданих відповідачу повноважень. Не був наділений відповідач протягом зазначеного періоду й повноваженнями самостійно визначати пріоритетність обовязкових до виконання суперечливих щодо порядку і розміру нарахування до виплати учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС щорічної допомоги на оздоровлення положень наведених законів при їх практичному застосуванні.

Виходячи із змісту ч. 3 ст. 2 КАС України, суд не вбачає підстав для визнання протиправними (тобто такими, що вчинені чи не вчинені всупереч діючому законодавству України) дій відповідача щодо ненарахування до виплати позивачу у 2008, 2009 і 2010 роках щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 95, 116 Конституції України, а також ст.ст. 1-5, 7-9, 11, 17-19, 21, 23, 69-71, 161 та 162 КАС України, суд,

п о с т а н о в л я є.

Позов ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляційної скарги на постанову.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

Копія вірна:

Суддя Глухівського міськрайсуду ОСОБА_2

Справа № 2-а-2852/11

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2011 року місто Глухів

Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді Демченка О.С, розглянувши в скороченому провадженні справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Глухівської міської ради (далі - Управління) про визнання протиправними дій відповідача та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в.

За поданим до Глухівського міськрайсуду позовом позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування йому, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та евакуйової з зони відчуження у 1986 році, у 2008-2010 роках щорічної допомоги на оздоровлення відповідно ч. 4 ст. 48 Закону України № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ) та зобовязати відповідача нарахувати йому до виплати недоплачену грошову допомогу на оздоровлення відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ. При цьому, на обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в зазначені роки допомога на оздоровлення відповідачем йому нараховувалась не у розмірі 3 мінімальних заробітних плат, як це передбачено ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, а відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.05 р. Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова № 562) - у розмірі 75 грн. щорічно.

За змістом наданого суду заперечення на позов керівника відповідача останній, не визнаючи позову, посилається на те, що Управління протягом зазначеного у позові періоду нарахування позивачу до виплати щорічної допомоги на оздоровлення проводило за рахунок коштів державного бюджету відповідно до обовязкових для виконання положень діючого законодавства України та у обсягах (розмірах), визначених Постановою № 562.

Зясувавши предмет спору, події і факти, які передували зверненню позивача до суду з даним позовом, проаналізувавши доводи сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Виходячи з предмету спору, положень ч. 3 ст. 22 Конституції України та загальновідомих змін в процесуальному (щодо розгляду судами різної юрисдикції справ даної категорії) законодавстві України протягом зазначеного в позові періоду, суд вважає, що позивач не пропустив встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строк на звернення до суду для вирішення порушених у позові спірних питань.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та була евакуйована з зони відчуження у 1986 році, у звязку з чим у 2008, 2009 та 2010 роках відповідачем йому була нарахована до виплати щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 75 грн. щорічно.

За змістом ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, в числі іншого, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діючою протягом зазначеного у позові періоду та у даний час редакцією ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ особам, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та були евакуйовані з зони відчуження у 1986 році , передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних заробітних плат. Відповідно до положень ст.ст. 62 і 63 цього ж Закону розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності, а фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, а відповідно до пунктів 1 і 10 ст. 116 Конституції України Кабінет міністрів України забезпечує виконання Конституції і законів України та виконує інші функції, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України, а відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 23 цього ж Кодексу будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, яке встановлюється законом про Державний бюджет України в порядку визначеному цим Кодексом.

Статею 210 Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність за порушення законодавства про бюджетну систему України.

Стаття 73 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, стаття 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік та ст. 70 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік надавали право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

В контексті заявлених позовних вимог наведені положення діючого законодавства дають суду підстави визнати, що відповідач, як територіальний орган Міністерства праці та соціальної політики України, у 2008, 2009 та 2010 роках не мав правових підстав для нарахування до виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, оскільки на законодавчому, державному програмному і фінансовому рівнях не був наділений повноваженнями на реалізацію такого права позивача, тоді як визначення пріоритетності в застосуванні положень Закону № 796-ХІІ чи наведених діючих положень законів України про Державний бюджет України при вирішенні питань про нарахування до виплати позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення виходило за межі наданих відповідачу повноважень. Не був наділений відповідач протягом зазначеного періоду й повноваженнями самостійно визначати пріоритетність обовязкових до виконання суперечливих щодо порядку і розміру нарахування до виплати учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС щорічної допомоги на оздоровлення положень наведених законів при їх практичному застосуванні.

Виходячи із змісту ч. 3 ст. 2 КАС України, суд не вбачає підстав для визнання протиправними (тобто такими, що вчинені чи не вчинені всупереч діючому законодавству України) дій відповідача щодо ненарахування до виплати позивачу у 2008, 2009 і 2010 роках щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 95, 116 Конституції України, а також ст.ст. 1-5, 7-9, 11, 17-19, 21, 23, 69-71, 161 та 162 КАС України, суд,

п о с т а н о в л я є.

Позов ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляційної скарги на постанову.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

Копія вірна:

Суддя Глухівського міськрайсуду ОСОБА_2

Справа № 2-а-2851/11

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2011 року місто Глухів

Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді Демченка О.С, розглянувши в скороченому провадженні справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_5 до Управління праці та соціального захисту населення Глухівської міської ради (далі - Управління) про визнання протиправними дій відповідача та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в.

За поданим до Глухівського міськрайсуду позовом позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування йому, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та евакуйової з зони відчуження у 1986 році, у 2008-2010 роках щорічної допомоги на оздоровлення відповідно ч. 4 ст. 48 Закону України № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ) та зобовязати відповідача нарахувати йому до виплати недоплачену грошову допомогу на оздоровлення відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ. При цьому, на обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в зазначені роки допомога на оздоровлення відповідачем йому нараховувалась не у розмірі 3 мінімальних заробітних плат, як це передбачено ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, а відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.05 р. Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова № 562) - у розмірі 75 грн. щорічно.

За змістом наданого суду заперечення на позов керівника відповідача останній, не визнаючи позову, посилається на те, що Управління протягом зазначеного у позові періоду нарахування позивачу до виплати щорічної допомоги на оздоровлення проводило за рахунок коштів державного бюджету відповідно до обовязкових для виконання положень діючого законодавства України та у обсягах (розмірах), визначених Постановою № 562.

Зясувавши предмет спору, події і факти, які передували зверненню позивача до суду з даним позовом, проаналізувавши доводи сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Виходячи з предмету спору, положень ч. 3 ст. 22 Конституції України та загальновідомих змін в процесуальному (щодо розгляду судами різної юрисдикції справ даної категорії) законодавстві України протягом зазначеного в позові періоду, суд вважає, що позивач не пропустив встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строк на звернення до суду для вирішення порушених у позові спірних питань.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та була евакуйована з зони відчуження у 1986 році, у звязку з чим у 2008, 2009 та 2010 роках відповідачем йому була нарахована до виплати щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 75 грн. щорічно.

За змістом ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, в числі іншого, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діючою протягом зазначеного у позові періоду та у даний час редакцією ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ особам, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та були евакуйовані з зони відчуження у 1986 році , передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних заробітних плат. Відповідно до положень ст.ст. 62 і 63 цього ж Закону розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності, а фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, а відповідно до пунктів 1 і 10 ст. 116 Конституції України Кабінет міністрів України забезпечує виконання Конституції і законів України та виконує інші функції, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України, а відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 23 цього ж Кодексу будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, яке встановлюється законом про Державний бюджет України в порядку визначеному цим Кодексом.

Статею 210 Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність за порушення законодавства про бюджетну систему України.

Стаття 73 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, стаття 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік та ст. 70 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік надавали право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

В контексті заявлених позовних вимог наведені положення діючого законодавства дають суду підстави визнати, що відповідач, як територіальний орган Міністерства праці та соціальної політики України, у 2008, 2009 та 2010 роках не мав правових підстав для нарахування до виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, оскільки на законодавчому, державному програмному і фінансовому рівнях не був наділений повноваженнями на реалізацію такого права позивача, тоді як визначення пріоритетності в застосуванні положень Закону № 796-ХІІ чи наведених діючих положень законів України про Державний бюджет України при вирішенні питань про нарахування до виплати позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення виходило за межі наданих відповідачу повноважень. Не був наділений відповідач протягом зазначеного періоду й повноваженнями самостійно визначати пріоритетність обовязкових до виконання суперечливих щодо порядку і розміру нарахування до виплати учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС щорічної допомоги на оздоровлення положень наведених законів при їх практичному застосуванні.

Виходячи із змісту ч. 3 ст. 2 КАС України, суд не вбачає підстав для визнання протиправними (тобто такими, що вчинені чи не вчинені всупереч діючому законодавству України) дій відповідача щодо ненарахування до виплати позивачу у 2008, 2009 і 2010 роках щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 95, 116 Конституції України, а також ст.ст. 1-5, 7-9, 11, 17-19, 21, 23, 69-71, 161 та 162 КАС України, суд,

п о с т а н о в л я є.

Позов ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляційної скарги на постанову.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

Копія вірна:

Суддя Глухівського міськрайсуду ОСОБА_2

Справа № 2-а-2855/11

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2011 року місто Глухів

Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді Демченка О.С, розглянувши в скороченому провадженні справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_6 до Управління праці та соціального захисту населення Глухівської міської ради (далі - Управління) про визнання протиправними дій відповідача та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в.

За поданим до Глухівського міськрайсуду позовом позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування йому, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та евакуйової з зони відчуження у 1986 році, у 2008-2010 роках щорічної допомоги на оздоровлення відповідно ч. 4 ст. 48 Закону України № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ) та зобовязати відповідача нарахувати йому до виплати недоплачену грошову допомогу на оздоровлення відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ. При цьому, на обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в зазначені роки допомога на оздоровлення відповідачем йому нараховувалась не у розмірі 3 мінімальних заробітних плат, як це передбачено ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, а відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.05 р. Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова № 562) - у розмірі 75 грн. щорічно.

За змістом наданого суду заперечення на позов керівника відповідача останній, не визнаючи позову, посилається на те, що Управління протягом зазначеного у позові періоду нарахування позивачу до виплати щорічної допомоги на оздоровлення проводило за рахунок коштів державного бюджету відповідно до обовязкових для виконання положень діючого законодавства України та у обсягах (розмірах), визначених Постановою № 562.

Зясувавши предмет спору, події і факти, які передували зверненню позивача до суду з даним позовом, проаналізувавши доводи сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Виходячи з предмету спору, положень ч. 3 ст. 22 Конституції України та загальновідомих змін в процесуальному (щодо розгляду судами різної юрисдикції справ даної категорії) законодавстві України протягом зазначеного в позові періоду, суд вважає, що позивач не пропустив встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строк на звернення до суду для вирішення порушених у позові спірних питань.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та була евакуйована з зони відчуження у 1986 році, у звязку з чим у 2008, 2009 та 2010 роках відповідачем йому була нарахована до виплати щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 75 грн. щорічно.

За змістом ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, в числі іншого, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діючою протягом зазначеного у позові періоду та у даний час редакцією ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ особам, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та були евакуйовані з зони відчуження у 1986 році , передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних заробітних плат. Відповідно до положень ст.ст. 62 і 63 цього ж Закону розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності, а фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, а відповідно до пунктів 1 і 10 ст. 116 Конституції України Кабінет міністрів України забезпечує виконання Конституції і законів України та виконує інші функції, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України, а відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 23 цього ж Кодексу будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, яке встановлюється законом про Державний бюджет України в порядку визначеному цим Кодексом.

Статею 210 Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність за порушення законодавства про бюджетну систему України.

Стаття 73 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, стаття 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік та ст. 70 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік надавали право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

В контексті заявлених позовних вимог наведені положення діючого законодавства дають суду підстави визнати, що відповідач, як територіальний орган Міністерства праці та соціальної політики України, у 2008, 2009 та 2010 роках не мав правових підстав для нарахування до виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, оскільки на законодавчому, державному програмному і фінансовому рівнях не був наділений повноваженнями на реалізацію такого права позивача, тоді як визначення пріоритетності в застосуванні положень Закону № 796-ХІІ чи наведених діючих положень законів України про Державний бюджет України при вирішенні питань про нарахування до виплати позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення виходило за межі наданих відповідачу повноважень. Не був наділений відповідач протягом зазначеного періоду й повноваженнями самостійно визначати пріоритетність обовязкових до виконання суперечливих щодо порядку і розміру нарахування до виплати учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС щорічної допомоги на оздоровлення положень наведених законів при їх практичному застосуванні.

Виходячи із змісту ч. 3 ст. 2 КАС України, суд не вбачає підстав для визнання протиправними (тобто такими, що вчинені чи не вчинені всупереч діючому законодавству України) дій відповідача щодо ненарахування до виплати позивачу у 2008, 2009 і 2010 роках щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 95, 116 Конституції України, а також ст.ст. 1-5, 7-9, 11, 17-19, 21, 23, 69-71, 161 та 162 КАС України, суд,

п о с т а н о в л я є.

Позов ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляційної скарги на постанову.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

Копія вірна:

Суддя Глухівського міськрайсуду ОСОБА_2

Справа № 2-а-3894/11

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2011 року місто Глухів

Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді Демченка О.С, розглянувши в скороченому провадженні справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_7 до Управління праці та соціального захисту населення Глухівської міської ради (далі - Управління) про визнання протиправними дій відповідача та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в.

За поданим до Глухівського міськрайсуду позовом позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування йому, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та евакуйової з зони відчуження у 1987 році, у 2008-2010 роках щорічної допомоги на оздоровлення відповідно ч. 4 ст. 48 Закону України № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ) та зобовязати відповідача нарахувати йому до виплати недоплачену грошову допомогу на оздоровлення відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ. При цьому, на обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що в зазначені роки допомога на оздоровлення відповідачем йому нараховувалась не у розмірі 3 мінімальних заробітних плат, як це передбачено ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, а відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.05 р. Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова № 562) - у розмірі 75 грн. щорічно.

За змістом наданого суду заперечення на позов керівника відповідача останній, не визнаючи позову, посилається на те, що Управління протягом зазначеного у позові періоду нарахування позивачу до виплати щорічної допомоги на оздоровлення проводило за рахунок коштів державного бюджету відповідно до обовязкових для виконання положень діючого законодавства України та у обсягах (розмірах), визначених Постановою № 562.

Зясувавши предмет спору, події і факти, які передували зверненню позивача до суду з даним позовом, проаналізувавши доводи сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Виходячи з предмету спору, положень ч. 3 ст. 22 Конституції України та загальновідомих змін в процесуальному (щодо розгляду судами різної юрисдикції справ даної категорії) законодавстві України протягом зазначеного в позові періоду, суд вважає, що позивач не пропустив встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строк на звернення до суду для вирішення порушених у позові спірних питань.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та була евакуйована з зони відчуження у 1986 році, у звязку з чим у 2008, 2009 та 2010 роках відповідачем йому була нарахована до виплати щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 75 грн. щорічно.

За змістом ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, в числі іншого, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Діючою протягом зазначеного у позові періоду та у даний час редакцією ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ особам, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та були евакуйовані з зони відчуження у 1986 році , передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних заробітних плат. Відповідно до положень ст.ст. 62 і 63 цього ж Закону розяснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності, а фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, а відповідно до пунктів 1 і 10 ст. 116 Конституції України Кабінет міністрів України забезпечує виконання Конституції і законів України та виконує інші функції, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України, а відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 23 цього ж Кодексу будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, яке встановлюється законом про Державний бюджет України в порядку визначеному цим Кодексом.

Статею 210 Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність за порушення законодавства про бюджетну систему України.

Стаття 73 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, стаття 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік та ст. 70 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік надавали право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

В контексті заявлених позовних вимог наведені положення діючого законодавства дають суду підстави визнати, що відповідач, як територіальний орган Міністерства праці та соціальної політики України, у 2008, 2009 та 2010 роках не мав правових підстав для нарахування до виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, оскільки на законодавчому, державному програмному і фінансовому рівнях не був наділений повноваженнями на реалізацію такого права позивача, тоді як визначення пріоритетності в застосуванні положень Закону № 796-ХІІ чи наведених діючих положень законів України про Державний бюджет України при вирішенні питань про нарахування до виплати позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення виходило за межі наданих відповідачу повноважень. Не був наділений відповідач протягом зазначеного періоду й повноваженнями самостійно визначати пріоритетність обовязкових до виконання суперечливих щодо порядку і розміру нарахування до виплати учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС щорічної допомоги на оздоровлення положень наведених законів при їх практичному застосуванні.

Виходячи із змісту ч. 3 ст. 2 КАС України, суд не вбачає підстав для визнання протиправними (тобто такими, що вчинені чи не вчинені всупереч діючому законодавству України) дій відповідача щодо ненарахування до виплати позивачу у 2008, 2009 і 2010 роках щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 3 мінімальних заробітних плат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 8, 19, 22, 95, 116 Конституції України, а також ст.ст. 1-5, 7-9, 11, 17-19, 21, 23, 69-71, 161 та 162 КАС України, суд,

п о с т а н о в л я є.

Позов ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляційної скарги на постанову.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

Копія вірна:

Суддя Глухівського міськрайсуду ОСОБА_2