Справа № 286/8753/14-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Вачко В.І.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"06" серпня 2015 р. Справа № 286/8753/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю позивача,

представника відповідача Ходаківського Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області та Державного територіально - галузевого об"єднання "Південно-Західна залізниця" на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "05" лютого 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Старокостянтинівська колійна машинна станція", третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 05 лютого 2015 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 17 лютого 2015 року) позов ОСОБА_4 задоволено повністю.

Зобов'язано Державне Територіальне галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Старокостянтинівська колійна машинна станція» провести ОСОБА_4 донарахування доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, за період з 01.06.2014 року по 02.08.2014 року в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює трьом мінімальним заробітним платам, встановленим Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», щомісячно, пропорційно відпрацьованого часу та подати розрахункові документи до управління праці та соціального захисту населення Старокостянтинівської міської ради.

Зобов'язано Державне Територіальне галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Старокостянтинівська колійна машинна станція» подати звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили."

В апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Старокостянтинівської міської ради посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Так само, в апеляційній скарзі Державне Територіальне галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не встановлено усіх обставин по справі.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_4 працює заступником начальника в Ігнатпільському піщаному кар`єрі Старокостянтинівської колійної машинної станції ДТГО "Південно-західна залізниця", який розташований в с. Млини Овруцького району Житомирської області, яке згідно з переліком населених пунктів Житомирської і Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23.07.91 та розпорядженням КМ України № 17 від 12.01.93, віднесене до зони безумовного (обов'язкового) відселення.

Позивач отримує виплати згідно зі ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов обгрунтованих висновків про те, що виплата коштів у меншому розмірі, ніж передбачено Законом є протиправною.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які працюють та територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата - у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - трьох мінімальних заробітних плат.

Кабінетом Міністрів України на виконання положення ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" 26.07.1996 року прийнято постанову № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У відповідності до вказаної постанови КМ України, позивачу провадиться нарахування і виплата підвищення до заробітної плати працюючим громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення.

Однак, положення п.28 розділу II Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI, яким були внесені зміни до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" і які обмежували права громадян, щодо виплати доплати громадянам, які працюють та територіях радіоактивного забруднення, заподіяну здоров'ю, Рішенням Конституційного суду України у справі №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їхні окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, є вірними висновки суду першої інстанції про те, що положення ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" є чинним у редакції до внесення змін до них Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

На даний час Закони України "Про державний бюджет України на 2011 рік", "Про державний бюджет України на 2012 рік" та "Про державний бюджет України на 2013 рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1 Прикінцевих положень Закону) такі обмеження не встановлені.

Проте, згідно Закону України від 31 липня 2014 року "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набув чинності 03 серпня 2014 року, "Прикінцеві положення " Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" були доповнені п. 6-7, за яким було встановлено, що норми і положення ст. ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. ст. 5, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року є чинною і підлягає застосуванню ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, відповідно до якої підвищення до заробітної плати працюючим громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема, у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не може бути нижчим ніж три мінімальні заробітні плати.

Згідно із п.п.5,6 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ України від 20.09.2005 р. №936, соціальні виплати за ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами-суб'єктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організаціями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінпраці, а тому підприємства, установи, організації та фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності виступають в даних правовідносинах як суб'єкти владних повноважень на основі законодавства. Керівники підприємств несуть персональну відповідальність за несвоєчасність подання розрахункових документів до уповноваженого органу та правильність призначення і нарахування компенсаційних виплат та допомоги певних видів. Уповноважений орган перевіряє, реєструє, обліковує розрахунки та подає органам Державного казначейства платіжні документи для здійснення відповідних видатків, що проводяться в установленому законодавством порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, саме за місцем роботи позивача складалися списки із зазначенням розміру виплат відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та подавалися до управління праці.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги Державного Територіального галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» з приводу того, що позивачем не надано доказів про віднесення населеного пункту с. Млини Овруцького району до зони безумовного (обов'язкового) відселення, є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що протягом спірного періоду, позивач отримував кошти, передбачені ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка працює в зоні безумовного обов"язкового відселення.

Решта доводів апеляційних скарг, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог, не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 202 КАС України, для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області та Державного територіально - галузевого об"єднання "Південно-Західна залізниця" залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "05" лютого 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "07" серпня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Старокостянтинівська колійна машинна станція" вул. Ворошилова, 1,м. Старокостянтинів,Хмельницька область,31100

4 - Управління праці та соціального захисту населення Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області пров. Подільський, 2,м. Старокостянтинів,Хмельницька область,31100

5 - апелянт Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" вул. Лисенка, 6, м. Київ - 30, 01601 - ,