Справа № 2а-3565/12/0970
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2015р. Справа № 876/3879/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Іщук Л.П.,

судді Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не зявився

відповідача у справі: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт.Богородчани Івано-Франківської області

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.12.2012р. у справі №2а-3565/12/0970

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт.Богородчани Івано-Франківської області

до Державної податкової інспекції у Богородчанському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби, смт.Богородчани Івано-Франківської області

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2012р. позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Богородчанському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення, просив скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Богородчанському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби № від 31.10.2012р.; стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 107,30грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у направленні на проведення документальної перевірки від 28.09.2012р. №155 вказано період проведення перевірки з 01.01.2009р. по 31.12.2011р. Позивач зазначив, що з урахуванням вимог п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, перевірка могла охоплювати лише період починаючи з 3 кварталу 2009р., оскільки пізніші періоди виходять за межі позовної давності визначення податковим органом сум податкових зобовязань платнику податків. Позивач вказав, що акт перевірки, який став підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, було отримано з порушенням закону.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.12.2012р. у справі №2а-3565/12/0970 у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач у справі: фізична особа-підприємець ОСОБА_1, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю зясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

Доводи апеляційної скарги аналогічні тим, які викладені в адміністративному позові.

В судове засідання сторони не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегією суддів апеляційного суду встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до затвердженого національного плану-графіка проведення виїзних перевірок на 3 квартал 2012р., на підставі пп.20.1.4, п.20.1 ст.20 та ст.77 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, наказів ДПІ в Богородчанському районі від 14.09.2012р. №221, та №246 від 11.10.2012р. та направлення на проведення перевірки від 28.09.2012р. №155, головним державним податковим ревізором-інспектором відділу оподаткування фізичних осіб проведено планову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2009р. по 31.12.2011р. Про проведення планової виїзної документальної перевірки фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 проінформовано письмовим повідомленням, яке ним отримано 25.09.2012р. Направлення про проведення планової виїзної документальної перевірки вручено під підпис підприємцю ОСОБА_1 28.09.2012р.

Перевірка проводилась з 28.09.2012р. по 16.10.2012р. Термін проведення перевірки продовжувався 3 робочих дні на підставі наказу ДПІ в Богородчанському районі від 11.10.2012р.

За результатами планової виїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 складено акт №771/17/НОМЕР_1 від 23.10.2012р., яким встановлено порушення податкового законодавства, а саме: вимоги п.4.1 ст.4, пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997р. №168/97-ВР та п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, в результаті чого збільшено належну до сплати в бюджет суму податку на додану вартість всього на суму 5599,60грн., в той же час за 3 квартал 2009р. в сумі 83,07грн., за 4 квартал 2009р. в сумі 6626,53грн., та зменшено належну до сплати в бюджет суму податку на додану вартість за квітень 2011р. на суму 1110,00грн.

На підставі вказаного акта перевірки податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення від 31.10.2012р. №, яким збільшено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на загальну суму 6999,50грн, в т.ч. основний платіж 5599,60грн. та штрафна санкція в сумі 1399,90грн.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не заперечується сам факт виявлених під час перевірки порушень податкового законодавства, зафіксованих в акті перевірки №771/17/НОМЕР_1 від 23.10.2012р., зокрема: п.4.1 ст.4, пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997р. №168/97-ВР та п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, які і лягли в основу податкового повідомлення-рішення № від 31.10.2012р.

Безпідставними є посилання апелянта (позивача у справі), як на підставу скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, проведення перевірки за період з 01.01.2009р. по 31.12.2011р., зокрема за І та ІІ квартали 2009р., з огляду на наступне:

Відповідно до вимог п.102.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобовязань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобовязань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобовязань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобовязання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобовязань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Як вбачається з 33 сторінки акта перевірки №771/17/НОМЕР_1 від 23.10.2012р., самими ж податковими перевіряючими зазначається, що відповідно до вимог п.102.1 ст.102 ПК України за 1 та 2 квартали 2009р. втрачена позовна давність.

Таким чином, з врахуванням втраченого терміну позовної давності за 1 та 2 квартали 2009р., перевіркою правильності визначення належного до сплати в бюджет податку на додану вартість встановлено порушення п.4.1 ст.4, пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997р. №168/97-ВР та п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, в результаті чого збільшено належну до сплати в бюджет суму податку на додану вартість всього на суму 5599,60грн., в той час за 3 квартал 2009р. в сумі 83,07грн., за 4 квартал 2009р. в сумі 6626,53грн., та зменшено належну до сплати в бюджет суму податку на додану вартість за квітень 2011р. на суму 1110,00грн.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виявленні порушення податкового законодавства, вчинені позивачем за 1 та 2 квартали 2009р., з врахуванням втраченого терміну позовної давності, перевіряючими не брались до уваги та не зазначались у висновках до акта перевірки №771/17/НОМЕР_1 від 23.10.2012р., і, відповідно, не лягли в основу податкового повідомлення-рішення від 31.10.2012р. №.

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.12.2012р. у справі №2а-3565/12/0970 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Богородчанському районі Івано-Франківської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення, - залишити без задоволення.

2. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.12.2012р. у справі №2а-3565/12/0970, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя Л.П. Іщук

Суддя Т.В. Онишкевич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 04.08.2015р.