Справа № 826/6822/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року Справа: № 826/6822/15

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Жигіля Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті ( далі - відповідач ) про визнання протиправною бездіяльності Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті щодо реєстрації 1/2 частини судна моделі Chappal 276 Signature, ідентифікаційний номер корпуса НОМЕР_3, яка належить позивачу ( Ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_1; паспорт серії НОМЕР_2, виданий Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 15.07.1999 р. ) та зобов'язання відповідача:

- зареєструвати у Державному судновому реєстрі України 1/2 частину судна моделі Chappal 276 Signature, ідентифікаційний номер корпуса НОМЕР_3, яка належить позивачу;

- видати позивачу свідоцтво про право плавання під Державним прапором України ( судновий патент ) У2 частини судна моделі Chappal 276 Signature, ідентифікаційний номер корпуса НОМЕР_3;

- видати позивачу судновий білет на 1/2 частину судна моделі Chappal 276 Signature, ідентифікаційний номер корпуса НОМЕР_3.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 червня 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про задоволення позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Печерським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист від 29.10.2010 р. № 2-367/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 2 965 553,60 грн., процентів від суми позики - 257 671,05 грн. та судового збору в розмірі 3 219,00 грн.

На підставі та на виконання зазначеного рішення суду головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Магдою С.Г. було відкрито виконавче провадження ВП № 35032968.

У ході зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем було здійснено опис майно боржника, за допомогою експертної установи ТОВ «Україська експертна група» проведено оцінку 1/2 частини його катеру Chappal 276 Signature та виставлено таке майно на прилюдні торги.

У зв'язку з тим, що прилюдні торги два рази поспіль не відбулись через відсутність покупців, а стягувач виявив бажання залишити за собою 1/2 частину катеру боржника за початковою вартістю, то державним виконавцем було прийнято постанову від 18.03.2015 р. ВП № 35032968 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, відповідно до якої позивачу передачу вказане майно.

На підставі зазначеної постанови державним виконавцем складено акт від 18.03.2015 р. про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, в якому, зокрема зазначено, що постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на набуте майно.

26.03.2015 р. позивач через свого уповноваженого представника звернувся до відповідача із заявою для прогулянкових суден, що підлягають реєстрації у Державному судновому реєстрі України, в якій просив перереєструвати на постійній основі з присвоєнням державного реєстраційного номера 1/2 частини катеру Chappal 276 Signature, яка належить йому на підставі постанови та акту державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 18.03.2015 р.

Управління надання адміністративних послуг Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті у відповідь на запит позивача направило йому інформаційну довідку від 14.04.2015 р. № 0089-05.2.2-34/15, в якій повідомило ОСОБА_2 щодо неможливості здійснення реєстраційних дій стосовно 1/2 частини катеру Chappal 276 Signature, оскільки чинним законодавством не передбачено можливість реєстрації у Державному судновому реєстрі України окремо 1/2 частини судна та видача реєстраційних документів на судно кільком співвласникам.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством не передбачено можливість видачі співвласнику судна окремого правовстановлюючого документу на 1/2 частини судна, а тому, відмовляючи позивачу в задоволенні його вимог відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом торгівельного мореплавства України ( далі - КТМ України ), Цивільним кодексом України ( далі - ЦК України ), Порядком ведення Державного суднового реєстру України і Суднової книги України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.1997 р. № 1069 ( далі - Порядок № 1069 ), Положенням про Державну інспекцію України з безпеки на морському та річковому транспорті, затвердженим Указом Президента України від 8.04.2011р. № 447/2011 ( далі - Положення № 447/2011 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 183 ЦК України визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно зі ст.ст. 355, 356 ЦК України, правом спільної власності є майно, що перебуває у власності двох або більше осіб (співвласників) та належить їм на праві спільної власності (спільне майно), та визначено, що право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, у зв'язку з чим співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Статтями 10 КТМ України передбачено, що державний нагляд за торговельним мореплавством в Україні покладається на центральний орган виконавчої влади в галузі транспорту, що здійснює контроль за дотриманням законодавства про мореплавство і міжнародних договорів України щодо мореплавства, а також нагляд за станом морських шляхів і загальне керівництво державною реєстрацією морських суден, дипломуванням спеціалістів морського флоту, рятувальною і лоцманською службою.

У п. 1, пп. 25, 36 п. 4 Положення № 447/2011 закріплено, що Державна інспекція України з безпеки на морському та річковому транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України.

Укрморрічінспекція відповідно до покладених на неї завдань веде журнал обліку суден (крім риболовних суден), зареєстрованих у державному судновому реєстрі України й Судновій книзі України; реєструє судна в Державному судновому реєстрі України з видачею свідоцтва про право плавання під Державним Прапором України (судновий патент) та реєструє судна в Судновій книзі України з видачею суднового білета і видає свідоцтва про виключення з Державного суднового реєстру України та Суднової книги України (крім риболовних суден) у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ст.ст. 20, 26 КТМ України, судновласником визнається юридична або фізична особа, яка експлуатує судно від свого імені, незалежно від того, чи є вона власником судна, чи використовує на інших законних підставах, а власником судна є суб'єкт права власності або особа, яка здійснює відносно закріпленого за нею судна права, до яких застосовуються правила про право власності.

Українські судна, технічний нагляд за якими здійснюють класифікаційні товариства, підлягають реєстрації у Державному судновому реєстрі України; українські судна, що не підлягають реєстрації у Державному судновому реєстрі України, реєструються у Судновій книзі України. Порядок ведення Державного суднового реєстру України і Суднової книги України встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Згідно з п.п. 8, 13, 29 Порядку № 1069, з моменту внесення записів про постійну реєстрацію судна до Державного суднового реєстру України або Суднової книги України всі зроблені раніше записи щодо цього судна в суднових реєстрах інших держав Україною не визнаються.

Реєстрація здійснюється на підставі погодженої в Укрморрічінспекції, а для риболовних суден - Держрибагентстві та Укрморрічінспекції письмової заяви судновласника, зразок якої затверджується Мінінфраструктури, що подається до органу державної реєстрації.

У разі виникнення змін, що викликають необхідність виправлення відомостей, внесених до Державного суднового реєстру, орган державної реєстрації, що видав реєстраційні документи, на підставі письмового погодження Укрморрічінспекції, а для риболовних суден - Держрибагентству та Укрморрічінспекції видає нові документи та вносить відповідні зміни до Державного суднового реєстру України, при цьому документ, що підлягає заміні, здається органу державної реєстрації.

Відповідно до п.п. 30, 47, 48 Порядку № 1069, про будь-які зміни відомостей, що підлягають внесенню в Державний судновий реєстр України або Суднову книгу України, власник судна або фрахтувальник за бербоут-чартером протягом двох тижнів з дня цих змін повинен повідомити орган реєстрації судна.

Виключення судна з Державного суднового реєстру України чи Суднової книги України здійснюється шляхом припинення записів про його реєстрацію.

Вилучення суднових реєстраційних документі здійснюється у разі зміни зареєстрованого власника судна, судновласника або фрахтувальника за бербоут-чартером.

Отже, законодавством регламентовано порядок реєстрації суден та внесення відповідних відомостей до Державного суднового реєстру України.

Водночас, жодною нормою чинного законодавства не передбачено ані можливості здійснення окремої реєстрації 1/2 частини судна в Державному судновому реєстрі України, ані одночасного видання відповідних правовстановлюючих документів на таке судно первісному власнику і співвласнику, який пізніше набув частину такого судна, на його частку.

Тож, виходячи з того, що судно є єдиним і неподільним об'єктом, видається взагалі не зрозумілим, яким чином з нього має виокремлюватися і реєструватися за відповідною особою 1/2 частина такого судна.

Крім того, з викладених правових норм також вбачається, що будь-які зміни Державного суднового реєстру України або Суднової книги України можуть бути внесені виключно на підставі звернення власника, за яким зареєстровано право власності на відповідне судно.

Враховуючи викладене, колегія суддів звертає увагу на те, що власник судна ( катеру ) моделі Chappal 276 Signature - ОСОБА_3 до відповідача з жодними заявами та/або повідомленнями про внесення змін до відомостей у Державному судновому реєстрі України про зазначене судно не звертався, а позивач просив відповідача здійснити реєстрацію за ним 1/2 частини цього судна та видати відповідні правовстановлюючі документи на таку частину.

Зазначені обставини вбачаються з матеріалів справи, визнані обома сторонами в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги, у суду не виникає сумніву щодо їх достовірності, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають доказуванню.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_2 у здійсненні реєстрації 1/2 частини судна ( катеру ) моделі Chappal 276 Signature, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема ст. 26 КТМ України, п.п. 8, 13, 29, 30 Порядку №1069, а отже, в даному випадку, відсутні жодні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Доводи апелянта про те, що у формі заяви, яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 13.12.2006 р. № 1151 та подається власником при реєстрації судна, є графа «яке належить (нам, мені)», що на думку апелянта, вказує на можливість реєстрації судна за кількома особами одночасно, колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Більш того, апеляційний суд відзначає, що законодавством, зокрема п.п. 30, 47, 48 Порядку № 1069, визначено порядок внесення змін до відомостей, що містяться в Державному судновому реєстрі України і такої обставини як звернення співвласника із заявою про реєстрацію за ним 1/2 частини судна ані вказаними положеннями Порядку № 1069, ані жодною іншою нормою чинного законодавства не передбачено, на чому було наголошено вище.

Посилання апелянта на необхідність застосування судом аналогії закону апеляційний суд вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки аналогія закону, відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України, застосовується виключно в разі відсутності закону, що регулює відповідні відносини, однак, в даному випадку, правовідносини щодо здійснення реєстрації суден врегульовані відповідними нормативно-правовими актами, зокрема КТМ України, Порядком № 1069, а відсутність правової норми, яка б вказувала на можливість окремої реєстрації за особою 1/2 судна, як про таке просить позивач, не є законодавчою прогалиною, яка б надавала достатні та необхідні правові підстави для застосування аналогії закону.

Тож, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З огляду на це, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 червня 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 06.08.2015 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.