Справа № 562/446/15-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Київ К/800/25243/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді в приміщені суду справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 1 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у справі №562/446/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області, в якому просив визнати протиправним розпорядження управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області від 25 вересня 2014 року №260 щодо утримання з його пенсії надмірно виплачених сум за період з 2 вересня 2009 року по 8 листопада 2010 року в сумі 9579 грн. 20 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем прийняте розпорядження від 25 вересня 2014 року №260 щодо утримання з його пенсії надмірно виплачених сум за період з 2 вересня 2009 року по 8 листопада 2010 року в сумі 9579 грн. 20 коп., яке є незаконним та порушує його права.

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 1 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року, позовні вимоги задоволені. Визнане протиправним розпорядження управління Пенсійного фонду в Здолбунівському районі Рівненської області від 25 вересня 2014 року №260 щодо утримання з пенсії ОСОБА_1 надмірно виплачених сум пенсій за період з 2 вересня 2009 року по 8 листопада 2010 року в сумі 9 579 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 22.12.2014 року до 08.11.2010 року отримував в управління Пенсійного фонду в Здолбунівському районі Рівненської області (далі - УПФ) соціальну пенсію згідно Закону України „Про пенсійне забезпечення", а з 09.11.2010 року, на підставі поданої заяви, його переведено на пенсію по інвалідності відповідно до ст.32 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

На підставі розпорядження УПФ від 25.09.2014 року №260 з пенсії позивача утримується переплата в сумі 9579,20 грн., щомісячно по 20 відсотків від розміру пенсії, яка виникла за період з 1 вересня 2009 року по 8 листопада 2010 року, у зв'язку з його працевлаштуванням, що підтверджується листом УПФ від 08.12.2014 р. № Ц-69.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно ст.103 Закону України „Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Згідно ст.50 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За змістом вищевказаних норм, підставами для стягнення з пенсіонера над міру виплачених сум пенсії є зловживання з боку пенсіонера, подання ним недостовірних даних та його недобросовісність.

Судами встановлено, що в період 1 вересня 2009 року по 8 листопада 2010 року ОСОБА_1 дійсно працював і не заперечує цього. З його заробітної плати виплачувалися пенсійні внески і відомості направлялися до пенсійного органу і заводилися в комп'ютерну систему.

Отже, як вірно зазначили суди попередніх інстанцій УПФ не могло не знати про те, що ОСОБА_1 працював в цей період. Проте, позивач не був повідомлений про те, що у разі працевлаштування буде припинена виплата соціальної пенсії. При цьому закон, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, не передбачав, що працевлаштування припиняє виплату пенсії інваліду. Тому, при працевлаштуванні інваліда УПФ мало припинити виплату соціальної пенсії, але виплачувати пенсію по інвалідності.

Судами також встановлено, що відповідачем не доведений факт підроблення документів або надання органу пенсійного фонду неправдивих даних, які стали підставою для призначення соціальної пенсії ОСОБА_1, що свідчить про відсутність зловживання з боку пенсіонера.

Враховуючи наведене колегія погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно відсутності правових підстав для стягнення з позивача переплати пенсії в сумі 9579,20 грн.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Здолбунівському районі Рівненської області відхилити.

Постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 1 квітня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: