Справа № 826/7137/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7137/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Охорона Центріус» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Охорона Центріус» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фінансової служби у місті Києві, третя особа: Державна фіскальна служба України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Охорона Центріус» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фінансової служби у місті Києві (далі - відповідач), третя особа: Державна фіскальна служба України про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті поданих позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року; зобов'язання відповідача прийняти подані позивачем податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за жовтень 2014 року від 17.11.2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за жовтень 2014 року днем її фактичного отримання; визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті поданих позивачем податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року від 19.09.2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року; зобов'язання відповідача прийняти подані позивачем податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень 2014 року від 19.09.2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень 2014 року днем її фактичного отримання.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 10 червня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовив.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2015 року та постановити нову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП «Охорона Центріус» 19 вересня 2014 року та 17 листопада 2014 року засобами електронного зв'язку було подано до відповідача податкову декларацію із податку на додану вартість за серпень та жовтень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень та жовтень 2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень та жовтень 2014 року.

Контролюючий орган, відповідно до квитанції № 1, подані документи підприємства не прийняв. Виявлені помилки: для платника заборонено прийом звітності по електронній пошті. Можливо відсутній договір з ДФСУ.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно із приписами пункту 48.2 статті 48 Податкового кодексу України обов'язкові реквізити податкової декларації - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України зазначено обов'язкові реквізити, які повинна містити податкова декларація.

Відповідно до вимог пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до підпункту «в» пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, зокрема, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Крім того, з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (пункт 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).

Відповідно до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року № 233 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 року за № 320/15011, визначено загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

Додатком 1 до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджено примірний договір про визнання електронних документів, згідно п. 6.4 якого орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що між органом державної податкової служби та ПП «Охорона Центріус» укладено договір про визнання електронних документів від 26 травня 2015 року № 260520142, згідно якого платнику податків надано можливість подавати податкові документи в електронному вигляді (пункт 1.2 договору). Накладення електронно-цифрового підпису надано директору підприємства ОСОБА_2

Разом з тим, контролюючий орган через порушення позивачем істотних умов договору про визнання електронних документів, листом від 11.09.2014 року № 11410/10/26-59-10-01-42 повідомив ПП «Охорона Центріус» про розірвання такого договору.

Не зважаючи на це, ПП «Охорона Центріус» 19 вересня 2014 року та 17 листопада 2014 року засобами електронного зв'язку було подано до відповідача податкову декларацію із податку на додану вартість за серпень та жовтень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень та жовтень 2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень та жовтень 2014 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у вищезазначених документах в якості директора приватного підприємства зазначено ОСОБА_3

Позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, посилається на наявність постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 листопада 2014 року по справі № 826/16205/14, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року по справі №826/16205/14, якою визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 26 травня 2014 року № 260520142.

Колегія суддів вважає правильним те, що суд першої інстанції не взяв до уваги такі посилання позивача, оскільки на момент подачі підприємством до контролюючого органу податкової декларації із податку на додану вартість за серпень, жовтень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень, жовтень 2014 року та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за серпень, жовтень 2014 року та отримання відмови про їх прийняття, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 826/26205/14 прийняте не було, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття податкової звітності ПП «Охорона Центріус».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що протягом травня 2014 року-березня 2015 року у позивача три рази змінювався керівник.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з договору про визнання електронних документів від 26 травня 2014 року № 260520142 вбачається, що цей договір підписувався директором ПП «Охорона Центріус» ОСОБА_2, а в документах, які не були прийняті податковим органом, значиться керівником - ОСОБА_3

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду доказів про наявність у ОСОБА_3 цифрового підпису, оформленого у встановленому законом порядку.

Також, суд звертає увагу на те, що укладання з контролюючим органом договору про визнання електронних документів надає платнику податків можливість, а не зобов'язує його подавати до контролюючого органу податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Під час судового розгляду справи, позивачем не наведено суду доказів щодо неможливості подання відповідної податкової звітності за серпень та жовтень 2014 року особисто платником податків або уповноваженою особою, чи шляхом надіслання поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

Отже, позивач не скористався своїм правом на подання податкової декларації із податку на додану вартість за серпень та жовтень 2014 року, розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (д5) за серпень та жовтень 2014 року та реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за серпень та жовтень 2014 року у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ПП «Охорона Центріус» є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Охорона Центріус» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений 06.08.2015 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.