Справа № 2а-14550/11/2670
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2011-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м.Київ

28 жовтня 2011 року № 2а-14550/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Скочок Т.О., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1, ОСОБА_2 Станіславівни в інтересах її сина ОСОБА_3, ОСОБА_4,
до Першої київської державної нотаріальної контори
про визнання протиправним рішення, дії та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка дії в інтересах сина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з позовом до Першої київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 судді Святошинського районного суду м. Києва, ОСОБА_6 судді Шевченківського районного суду м. Києва про визнання протиправним рішення, дії ( бездіяльності), зобовязання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2007 року було відмовлено у відкритті провадження адміністративної справи на підставі пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2009 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка дії в інтересах сина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2007 року - залишено без задоволення, ухвалу суду-залишено - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 вересня 2011 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2007 року та Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2009 року було скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. При цьому, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 22 вересня 2011 року з висновками суду першої інстанції, викладеними в ухвалі суду від 17 жовтня 2007 року "погоджується в частині позовних вимог щодо оскарження дій та бездіяльності суддів, оскільки спір пов'язаний із здійсненням ними правосуддя при розгляді справи. Дії судді можуть бути оскаржені лише в порядку встановленого відповідним процесуальним законодавством." Разом з тим, у вищевказаній ухвалі Вищим адміністративним судом України зазначено, що судом першої інстанції не встановлені обставини в решті позовних вимог, заявлених до Першої Київської державної нотаріальної контори.

24 жовтня 2011 року суддею Окружного адміністративного суду міста Києва Вовком П.В. заявлено самовідвід на підставі п. 4 ч. 1 ст. 27 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв'язку з самовідводом судді Вовка П.В. у справі № 2а-14550/11/2670 в результаті автоматичного розподілу справ між суддями, суддю призначено повторно та передано позов судді Скочок Т.О.

Відповідно до п.4, п.6 ч.1 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 яким встановлено, що відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 6 у розумінні положень ч. 1 ст. 2, п. 1, 7 і 9 ст. 3, ст. 17, ч. 3 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Із змісту адміністративного позову вбачається, що позивачами фактично оскаржуються процесуальні дії суддів у конкретних справах щодо накладання арешту, витребування доказів та інформації, контролю за виконанням судових ухвал, а також з оцінкою суддями дій осіб, у яких вони витребовують інформацію, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що вказані вимоги позивачів щодо оскарження дій (бездіяльності) суддів та зобовязання їх вчинити певні дії, за умови належного оформлення та звернення належить розглядати в порядку судочинства по яких порушені відповідачами справи, під час розгляду або у зв'язку з розглядом тих справ, по яких оскаржуються дії (бездіяльнсть) суддів.

При цьому, як вбачається з ухвали від 22 вересня 2011 року Вищий адміністративний суд України погодився з аналогічним висновком суду першої інстанції, викладеним в ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2007 року, в частині позовних вимог щодо оскарження дій та бездіяльності суддів, оскільки вказаний спір пов'язаний із здійсненням ними правосуддя при розгляді справи, одночасно зазначивши, що дії судді можуть бути оскаржені лише в порядку встановленого відповідним процесуальним законодавством.

В іншій частині позовних вимог, а саме, щодо вимог позивачів про визнання протиправними рішень Київської державної нотаріальної контори, зобовязання держконтори вчинити певні дії та зобовязання держконтору утриматися від вчинення певних дій суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п.1 ч.2 ст.17 КАС України).

Статтею 104 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно із визначенням, наведеним у п.9 ч.1 ст.3 КАС України відповідач у справі адміністративної юрисдикції це субєкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відтак, обовязковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому субєкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони субєкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим субєктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлений Законом України «Про нотаріат», відповідно до частини першої статті 1 якого, нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Визначені в ст.5 Закону України «Про нотаріат»обовязки нотаріуса, не є владними управлінськими функціями субєкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 15 ЦПК України визначено компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ. Зокрема, в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших павовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином, Перша Київська державна нотаріальна контора не є субєктом владних повноважень, що здійснює владні управлінські функції відносно інших субєктів в розумінні Кодексу адміністративного судочинства, а зазначені в позовній заяві спірні правовідносини з відповідачем (Першою Київською нотаріальною конторою) не містять ознак публічності і носять приватно-правовий характер, що виник із цивільних відносин.

В контексті з вищевикладеним, слід також зазначити, що рішення Першої Київської державної нотаріальної контори - про повернення без виконання листа судді Кириленко Т. від 02.07.07р. за №С-11 та судді Кириленко Т. від 23.07.07р. про направлення листа до Регіональної філії Державного підприємства "Інформаційний центр" МЮ України лист, які позивачі просять визнати протиправними не є рішеннями в розумінні статті 17 КАС України. З огляду на вказане, враховуючи субєктний склад та характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, вказані позовні вимоги (про визнання протиправними рішень Першої Київської державної нотаріальної контори, зобовязання держконтори вчинити певні дії та зобовязання держконтору утриматися від вчинення певних дій) повинні розглядатися місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства і не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, а відтак, є підстави для відмови у відкритті провадження у адміністративній справі і в цій частині позовних вимог.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.17, 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва,-

У Х В А Л И В:

1. Відмовити позивачам у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали направити особам, які звернулися із позовною заявою.

3. Розяснити позивачам, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок