Справа № 2а-3386/10/0970
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2010-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2010 р. Справа № 2a-3386/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Главача І.А.

при секретарі Воліцькій Н.М.

За участю представників сторін:

від позивача: - ОСОБА_1

від відповідача: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Івано-Франківського міського центру зайнятості-робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, вул. Набережна ім. В.Стефаника, 34б, м. Івано-Франківськ, 76000

до відповідача: ОСОБА_2, вул. Сковороди, 15/3, м. Івано-Франківськ, 76000

про стягнення коштів в сумі 8450,05 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

28.09.2010 року Івано-Франківський міський центр зайнятості-робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 8450,05 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення вимог пунктів 2, 3 статті 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", перебуваючи у цивільно-правових відносинах за наказом № 20-к/04 з Приватним підприємством «Тростянці», на підставі якого надавав посередницькі послуги та отримував винагороду звернувся в Івано-Франківський міський центр зайнятості, як безробітна особа. Внаслідок чого відповідач незаконно отримав допомогу по безробіттю за період з 03.12.2008 року до 27.11.2009 року в розмірі 8450, 05 гривень.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні суду пояснив, що дійсно одержав винагороду, порушив Закон України «Про зайнятість населення» через необізнаність. Просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких мотивів.

Судом встановлено, що 03.12.2008 року ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського центру зайнятості, як такий, що шукає роботу, якому 03.12.2008 року надано статус безробітної.

03.08.2010 року позивачем проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яким встановлено, що згідно акту №1291 ПП «Тростянці» відповідач з 13.05.2004 року надавав послуги по сумісництву, як електрик, згідно наказу за №20-к/04 та одночасно перебував в Івано-Франківському центрі зайнятості як безробітній. З 03.12.2008 року отримував допомогу по безробіттю. За період з 03.12.2008 року до 27.11.2009 року відповідач протиправно одержав допомогу по безробіттю в розмірі 8450,05 гривень.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Відповідно статті 12 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Виконавча дирекція Фонду та її робочі органи проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та Державної податкової адміністрації України, а в разі необхідності шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Закон України «Про зайнятість населення» визначає правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, а також соціальної гарантії з боку держави в реалізації громадянами права на працю.

Відповідно частини 1 статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Згідно частини 4 статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» у разі відсутності підходящої роботи рішення про надання громадянам статусу безробітних приймається державною службою зайнятості за їх особистими заявами з восьмого дня після реєстрації у центрі зайнятості за місцем проживання як таких, що шукають роботу. Реєстрація громадян провадиться при пред'явленні паспорта і трудової книжки, а в разі потреби - військового квитка, документа про освіту або документів, які їх замінюють.

Згідно частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на відповідача покладено обовязок, повідомити позивача про укладення договору цивільно-правового характеру з ПП «Тростянці», оскільки вказана обставина є такою, що впливає на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг, а його наявність у відповідності до частини 1 статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» є перешкодою у наданні відповідачу статусу безробітного.

Судом встановлено, що за період з 03.12.2008 року до 27.11.2009 року відповідачу, як безробітньому виплачено 8450,05 гривень допомоги по безробіттю.

Відповідно пункту 1 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 60/62 від 13.02.2009 року (далі Порядок) цей Порядок визначає механізм проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до пункту 5 частини другої статті 12 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», пункту 16 частини першої статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та частини третьої статті 22 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно пункту 2 Порядку, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Відповідно пункту 3 Порядку перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття (далі центри зайнятості).

Згідно пункту 2 Порядку за результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили.

Пунктом 6 Порядку встановлено, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом.

Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Як встановлено судом, позивач за наслідками розгляду акту за №1291 від 03.08.2010 року Івано-Франківського міського центру зайнятості розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", у відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 60/62 від 13.02.2009 року, оформлено наказ за № 98 від 10.08.2010 року, щодо повернення відповідачем виплачену допомогу по безробіттю за період з 03.12.2008 року до 27.11.2009 року в розмірі 8450,05 гривень, який було надіслано відповідачу.

Відповідач, в порушенні Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не повернув позивачу незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 8450,05 гривень.

Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач в порушенні статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» протиправно отримав допомогу по безробіттю в розмірі 8450,05 гривень за період з 03.12.2008 року до 27.11.2009 року, яка підлягає поверненню Івано-Франківському міському центру зайнятості виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) на користь Івано-Франківського міського центру зайнятості (р/р 1002, код одержувача 19390067, банк УДКУ в м. Івано-Франківську, МФО 836014) кошти в розмірі 8450 (вісім тисяч чотириста п'ятдесят) грн. 05 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Главач І.А.

Постанова складена в повному обсязі 15.10.2010 року.