Справа № 22-а-969/2011
Суддя: Соколовський В.М. В. М.
Дата ухвалення: 2011-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-969/2011
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2011 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Шишка А.І., Пнівчук О.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі про визнання дій неправомірними та виплату надбавки до пенсії, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі на рішення Рожнятівського районного суду від 01 вересня 2010 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рожнятівського районного суду від 01 вересня 2010 року задоволено частково позов ОСОБА_2 та зобовязано управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум.

Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі на користь позивача 177 грн. понесених судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На дане рішення Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Апелянт зазначив, що управління фонду розпоряджається коштами ПФУ чітко за їх призначенням та не вправі самовільно здійснювати з коштів бюджету ПФУ фінансування пенсій, доплат та допомоги, передбачених законами України, в яких визначено, що такі виплати здійснюються тільки з коштів Державного бюджету України.

Судом, на думку апелянта, не враховано того, що в Законі України «Про соціальний захист дітей війни» не визначено поняття «мінімальної пенсії за віком» як ____________________________________________________________________________

Справа № Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В. Категорія 10.3.1 Суддя-доповідач ОСОБА_1

розрахункової величини для підвищення пенсії. Визначення мінімального розміру пенсії за віком, надане в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за даним Законом, а правовий механізм вирахування мінімальної пенсії за віком, на 30 відсотків якої мають підвищуватись пенсії дітям війни, відсутній.

Суд, вважає апелянт, необґрунтовано стягнув з управління на користь позивача судові витрати.

Апелянт просив рішення суду скасувати, а заяву позивача залишити без розгляду.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 і відноситься до категорії громадян, яким надано статус дитини війни та має право на соціальні гарантії, визначені Законом України «Про соціальний захист дітей війни». .

Відповідно до статті 6 даного Закону, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на фінансування цих виплат із Державного бюджету, відсутність таких коштів та можливість нецільового використання коштів не заслуговують на увагу, оскільки суд не ухвалював рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування відповідача, а проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків не було предметом даного спору.

Необгрунтованими є доводи апелянта що неврегульованості механізму реалізації положень статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки при визначенні розміру підвищення відповідно до статті 6 зазначеного Закону застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України обґрунтовано стягнуто з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованість висновків суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 01 вересня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.