Справа № 2а/2370/825/2012
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2012-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2012 року м.Черкаси

16 год. 35 хв. справа № 2а/2370/825/2012

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

при секретарі Журавлі В.В.;

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю);

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго»до державної податкової інспекції у м. Черкаси Черкаської області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2012 публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго»звернулося до суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції м. Черкаси Черкаської області, в якому просить визнати не чинним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.11.2011 №.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неправомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 21.11.2011 № про стягнення штрафу за несвоєчасну сплату узгодженої суми зобовязання в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного з 14.05.2004 ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі про банкрутство ВАТ «Черкасиобленерго» №01/1494. Крім того, позивач посилався на існування іншого податкового повідомлення рішення від 14.10.2011 №, яким збільшено суму грошового зобовязання за аналогічне порушення податкового законодавства, правомірність якого підтверджено постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.01.2012 у справі №2а/2370/8723/2011, що протягом часу провадження у цій справі набрало законної сили. З метою уникнення подвійної відповідальності за одне і те саме порушення у сфері оподаткування позивач і просить задовольнить цей позов.

Ухвалою суду від 20.07.2012 здійснено заміну відповідача на його правонаступника ДПІ у м. Черкасах ДПС України.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи, що мораторій не зупиняє виконання боржником своїх зобовязань щодо сплати податків і зборів, які виникли після введення мораторію, не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення, а також накладення санкцій за невиконання зобовязань, що виникли в процесі господарської діяльності після введення мораторію. Крім того зауважив, що позивача не оголошено банкрутом, ліквідаційної процедури не відкрито, що додатково підтверджує законність нарахування штрафних санкцій за невиконання зобовязань зі сплати узгодженої суми податкового боргу. Щодо наявності іншого податкового повідомлення рішення за аналогічне порушення відповідач зазначив, що не зважаючи на те, що судами першої та апеляційної інстанції залишено його в силі, однак, враховуючи його часткове скасування самим податковим органом, воно вважається відкликаним в силу вимог Податкового кодексу України (далі ПК України), тому діє лише одне оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21.11.2011 № НОМЕР_1.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог треба відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач взятий на облік як платник податку 25.07.1995, що підтверджується довідкою від 10.01.2012 № 23/29-012.

З матеріалів справи встановлено, що 18.08.2011 позивач задекларував до сплати зобовязання з податку на додану вартість за липень 2011 року (податкова декларація з ПДВ № НОМЕР_2) в сумі 3263165,00 грн. Терміном сплати з урахуванням вихідних днів було 30 днів.

Оплату узгодженої суми зобовязання за липень 2011 року позивач здійснив двома платежами: 31.08.2011 в сумі 1900000 грн. та 27.09.2011 в сумі 1363166,00 грн. (що підтверджується поясненнями представників сторін і не оспорюється), у зв'язку з чим відповідач склав акт від 28.09.2011 №5029/15-2/228007325 (далі акт перевірки), відповідно до якого позивачу нараховано штраф 10% за несвоєчасну сплату узгодженого зобовязання на підставі п.57.1 ст. 57, п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України. Суд звернув увагу на те, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.05.2004 пунктом 6 резолютивної частини введено мораторій за задоволення майнових вимог кредиторів позивача.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Положення статті 12 вищевказаного Закону встановлює заборону нараховувати протягом дії мораторію неустойку (штраф, пеню), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Системний аналіз змісту зазначених норм права свідчить про те, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, а отже, не припиняє і заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Порушення провадження у справі про банкрутство не означає завершення підприємницької діяльності боржника. Він має право укладати договори і вчиняти інші правочини, у зв'язку із чим у нього виникають права та обов'язки, виконання яких забезпечується на загальних підставах. Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення в разі невиконання зазначених зобов'язань ґрунтуються на законі.

Оскільки строк сплати оспорюваних сум податкових зобов'язань припадає на період після введення в дію мораторію на задоволення вимог кредиторів позивача, то нарахування штрафних санкцій (за умови правомірності визначення таких податкових зобов'язань) цілком узгоджується з правовим режимом мораторію.

Відповідно до акту перевірки відповідач прийняв повідомлення-рішення від 14.10.2011 № про стягнення штрафу у розмірі 1363165,00 грн. Це рішення позивачем оскаржувалося в адміністративному порядку до вищестоящого органу (а.с.9-12), та паралельно в судовому - до Черкаського окружного адміністративного суду.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.01.2012 у справі №2а/2370/8723/2011 відмовлено у задоволенні позову щодо скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.10.2011. Під час судових засідань суд встановив, що у звязку із залишенням в силі рішення Київським апеляційним адміністративним судом вищевказане судове рішення набрало законної сили 24.05.2012.

Водночас з письмових доказів у справі суд встановив, що за наслідками адміністративного оскарження 21.11.11 ДПА в Черкаській області винесло рішення вих. № 27495/25-010, яким частково скасувала повідомлення-рішення № від 14.10.2011 на суму 643,25 грн., на підставі чого відповідач 21.11.2011 виписав нове повідомлення-рішення форми «Р»№ НОМЕР_1, підставою якого вказано аналогічний акт перевірки, а сума штрафних санкцій зменшена і встановлена в розмірі 135670,25грн. Це рішення і є предметом судового розгляду у справі.

Відповідно до п.п.60.1.2 п. 60.1 та п. 60.3 ст.60 ПК України у випадку, коли контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобовязання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення, воно вважається відкликаним з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення. Тобто податкове повідомлення-рішення № від 14.10.2011 вважається відкликаним, а діє нове, прийняте на підставі скасування вищестоящим податковим органом попереднього рішення. Рішення суду у справі № 2а/2370/8723/2011, на яке посилається позивач, прийняте відповідно до позову, підставою якого було скасування вищевказаного рішення по суті накладеного штрафу, а інша підстава скасування його вищестоящим податковим органом виникла після початку розгляду справи по суті і не була заявлена позивачем навіть у подальшому.

Згідно з даними зворотного боку облікових карток платника з ПДВ за 2011 рік та за період 01.01.2012-19.07.2012 податкове повідомлення-рішення від 14.10.2011 № не ввійшло в зобовязання позивачу. Таким чином, посилання позивача на дійсність двох податкових повідомлень-рішень за одне і те саме порушення є помилковим та не підтверджено наявними доказами у справі.

Керуючись статтями 160, 162,167, п.3 ч.1 ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго»до державної податкової інспекції у м. Черкаси Черкаської області про визнання не чинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2011 №, яким збільшено суму грошового зобовязання позивача з податку на додану вартість в сумі 135 673,25 грн. відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання постанови у повному обсязі у порядку, передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

3. Копію постанови направити сторонам у справі.

Суддя А.М. Бабич

Повний текст постанови виготовлений 25 липня 2012 року