Справа № 810/1771/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Київ 810/1771/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання: Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача - Саприкін А.О.,

від відповідача - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальність "Люксвен"

до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСВЕН" з позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.01.2015 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками Акта "Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКСВЕН" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 року" та важає їх хибними.

Позивач стверджує, що відповідачем зроблено безпідставні висновки в Акті перевірки, які зводяться до припущень посадових осіб податкового органу щодо безтоварності господарських операцій, які виконувалися між ТОВ "ЛЮКСВЕН" та ТОВ "Трейд Коммодіті", протягом жовтня та листопада 2013 року, тоді як реальність та правомірність відповідних операцій підтверджується належним чином оформленими первинними та іншими документами.

Також, позивач зазначає, що він не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентом, так як ним в свою чергу було дотримано всіх вимог діючого законодавства при здійсненні господарської діяльності.

За наведених обставин, позивач вважає, що ТОВ "ЛЮКСВЕН" при здійсненні господарських операцій з ТОВ "Трейд Коммодіті" було дотримано всіх передбачених чинним податковим законодавством вимог та правомірно сформовано податковий кредит по операціям ТОВ "Трейд Коммодіті" з контрагентом.

В судовому засіданні 14.07.2015 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. На вимоги ухвали суду від 27.04.2015 надав письмові заперечення, в яких не погоджувався з позовними вимогами позивача, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування доводів заперечень посилався на обставини, викладені в Акті перевірки.

Судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ "ЛЮКСВЕН", , зареєстроване як юридична особа 29.07.2010 року, є платником податку на додану вартість та як платник податків перебуває на обліку в Васильківській ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області.

Як встановлено судом, у період з 17.11.2014 року по 12.12.2014 року головним державним податковим ревізором - інспектором, відділу контролю за проведенням розрахункових операцій, управління податкового контролю та митного аудиту ГУ ДФС у Київській області, Волинцем О.Я. на підставі наказу Васильківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області № 640 від 05.11.2014 року, згідно з п.п. 75.1.2, п. 75.1, ст. 77 Податкового кодексу України проведено планову виїзну перевірку ТОВ "ЛЮКСВЕН" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 року".

За результатом вказаної перевірки складено Акт № 4626/10-07-22-01/37166273 від 19.21.2014. Одним із висновків зазначеного Акта було встановленно, порушення ТОВ "ЛЮКСВЕН":

п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 962 127,00 грн., у тому числі за жовтень 2013 року в сумі 871 584, 00 грн., та за листопад 2013 року в сумі 90 543,00 грн..

Як вбачається зі змісту Акта перевірки, ТОВ "ЛЮКСВЕН" на підставі договору поставки від 11.07.2013 № 11/07-1 придбавало у ТОВ "Трейд Коммодіті" нафтопродукти, останнє в свою чергу, оформило на адресу ТОВ "ЛЮКСВЕН" податкові накладні із визначенням суми ПДВ у розмірі 962 126,69 грн., які підприємством включено до податкового кредиту відповідного періоду та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, що відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за жовтень 2013 року.

Проте, Акт перевірки містить зауваження відносно того, що надані позивачем до перевірки товаро - транспортні накладні оформлені неналежним чином, а також не надано подорожні листи.

У свою чергу, Акт перевірки містить посилання на Акт Дніпродзержинської ОДПІ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 24.01.2014 року № 168/13/04-03/30536344 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Трейд Коммодіті" податковий номер 30536344 з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з ТОВ "ЛЮКСВЕН", податковий номер 37166273, МПП "Підприємство ТЕРА", податковий номер 25154046 та ТОВ "Атан-Крим", податковий номер 32085677 їх здійснення та повноти відображення в обліку за жовтень 2013 року ".

Відповідно до змісту Акта перевірки Дніпродзержинської ОДПІ, було встановлено: "Враховуючи відсутність доказів причетності ТОВ "Трейд Коммодіті" до придбання, переробці, транспортування, супроводження та реалізації, ТОВ "Трейд Коммодіті" на порушення п. 180.1 ст. 180, п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1, ст. 187 Податкового кодексу України не мало право на формування податкових зобов'язань з податку на додану вартість, чим завищено податкові зобов'язання у жовтні 2013 р. на суму 1 251 736,56 грн. та підлягає зменшенню, в тому числі: ТОВ "ЛЮКСВЕН" (податковий номер 37166273) на суму ПДВ 962126,69 грн."

На підставі викладеного, посадовою особою податкового органу зроблено висновок про неправомірність віднесення ТОВ "ЛЮКСВЕН" суми податку на додану вартість сформованої по взаємовідносинах з ТОВ "Трейд Коммодіті" за жовтень 2013 року до складу податкового кредиту.

Таким чином, на підставі Акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.01.2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 962 127,00 грн. за основним платежем та 240 532,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Основним законодавчим актом, який урегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI.

Згідно із п. 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно із п. 198.2. статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Згідно з п. 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Відповідно до п. 201.7. статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право платника податку на податковий кредит пов'язано з виникненням визначеної законом події та наявністю належним чином оформленого документа, який засвідчує суму сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість по дійсній операції, пов'язаній з господарською діяльністю платника податку.

У свою чергу, формування податкового кредиту дає право на відшкодування сплаченого до бюджету податку на додану вартість.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів і України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704, відповідно до якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи: розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, і одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11 для з'ясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

З огляду на те, що відповідач збільшив суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість виходячи з висновку Акта про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки контрагента позивача, та встановив, що позивачем неправомірно віднесено суми податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ "Трейд Коммодіті" за жовтень 2013 року, оскільки вони не мали реального характеру, судом досліджено дане питання і встановлено наступне.

11.07.2013 між ТОВ "ЛЮКСВЕН" та ТОВ "Трейд Коммодіті" укладено договір поставки (нафтопродуктів) № 11/07-1, предметом якого є зобов'язання ТОВ "Трейд Коммодіті" продати та поставити товар (нафтопродукти), а останній, в свою чергу, зобов'язується прийняти та оплатити його вартість, яка визначається в специфікаціях до договору, що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до договору, умови та сроки поставки товару, визначаються в специфікаціях також в договорі зазначено, що продавець зобов'язується на кожну партію товара надавати покупцю наступні документи: рахунок -фактуру на товар, паспорт якості і сертифікат відповідності, специфікацію, видаткову накладну, товаро - транспортну накладну, податкову накладну, заповнену належним чином та зареєстровану в єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 2.1 договору від 11.07.2013, якість товару повинна відповідати стандартам (ГОСТ чи ТУ), встановленим для даного виду нафтопродукту та підтверджуватись паспортом якості, свідоцтвом про належність палива до альтернативного і сертифікатом відповідності, що зазначається в додатку до договору.

В матеріалах справи містяться специфікації до договору № 11/07-1 від 11.07.2013, а саме: № 19 від 01.10.2013, № 20 від 07.10.2013, № 21 від 15.10.2013, № 22 від 16.10.13, № 23 від 17.10.2013, № 24 від 16.10.2013, № 25 ВІД 21.10.2013.

На виконання умов договору, ТОВ "Трейд Коммодіті", виписало на адресу позивача належним чином оформлені податкові накладні, а саме:

від 22.10.2013 № 30 на загальну суму 335965,2 грн. (в т.ч. ПДВ - 55 994,2 грн.);

від 21.10.2013 № 28 на загальну суму 1 959 585,5 грн. (в т.ч. ПДВ - 326 597,58 грн.);

від 17.10.2013 № 25 на загальну суму 335 071,2 грн. (в т.ч. ПДВ - 55 845,2 грн.);

від 16.10.2013 № 27 на загальну суму 322 327,98 грн. (в т.ч. ПДВ - 53 721,33 грн.)

від 15.10.2013 № 22 на загальну суму 346 690,02 грн. (в т.ч. ПДВ - 57 781,67 грн.)

від 09.10.2013 № 13 на загальну суму 348 564,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 58 094,00 грн.)

від 08.10.2013 № 12 на загальну суму 348 564,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 58 094,00 грн.)

від 07.10.2013 № 9 на загальну суму 375 720,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 62 620,00 грн.)

від 01.10.2013 № 2 на загальну суму 1 400 272,3 грн. (в т.ч. ПДВ - 233 378,71 грн.)

Також на підтвердження факту поставки товару за договором ТОВ "Трейд Коммодіті", надано позивачу видаткові накладні:

від 22.10.2013 № 205 на загальну суму 335965,2 грн. (в т.ч. ПДВ - 55 994,2 грн.);

від 21.10.2013 № 204 на загальну суму 1 959 585,5 грн. (в т.ч. ПДВ - 326 597,58 грн.);

від 17.10.2013 № 199 на загальну суму 335 071,2 грн. (в т.ч. ПДВ - 55 845,2 грн.);

від 16.10.2013 № 198 на загальну суму 322 327,98 грн. (в т.ч. ПДВ - 53 721,33 грн.)

від 15.10.2013 № 195 на загальну суму 346 690,02 грн. (в т.ч. ПДВ - 57 781,67 грн.)

від 09.10.2013 № 180 на загальну суму 348 564,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 58 094,00 грн.)

від 08.10.2013 № 179 на загальну суму 348 564,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 58 094,00 грн.)

від 07.10.2013 № 178 на загальну суму 375 720,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 62 620,00 грн.)

від 01.10.2013 № 177 на загальну суму 1 400 272,3 грн. (в т.ч. ПДВ - 233 378,71 грн.)

Судом встановлено, що за даними перевірки суми податку на додану вартість по зазначеним вище податковим накладним включені позивачем до складу податкового кредиту та відображені у відповідних податкових деклараціях по податку на додану вартість у жовтні 2013 року на загальну суму 962 126, 69 грн.

На підтвердження факту передачі товару за договором між позивачем та ТОВ "Трейд Коммодіті" оформлено товарно-транспортні накладні, відповідно до пояснень позивача дві доставки відбулись залізницею, зд накладні від 01.10.2013 та 16.10.2013; сім доставок вібулись автотранспортом з яких: дві доставки здійснив перевізник - ТОВ "МУСТАНГ" ( копія договору № 01/10 від 01.10.2013 між ТОВ "Трейд Коммодіті" і ТОВ "МУСТАНГ" та копія Ліцензії ТОВ "МУСТАНГ" на перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом містяться в матеріалах справи, а.с. 55-60, Том II), п'ять доставок здійснив перевізник - ТОВ "ПОЛІХІМ-ДНІПРО" (копія договору між ТОВ "Трейд Коммодіті" і ТОВ "ПОЛІХІМ-ДНІПРО" та копія Ліцензії ТОВ "ПОЛІХІМ-ДНІПРО" на перевезення небезпечних вантажів автомобшьним транспортом міститься в матеріалах справи, а.с. 61 - 64 Том II).

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями, наявними у матеріалах справи.

Як то встановлено судом та не заперечувалось сторонами, загальна вартість послуг, наданих позивачеві ТОВ "Трейд Коммодіті", становить - 5 772 760, 1 грн. (у тому числі ПДВ - 962 126, 69 грн.)

Матеріали справи також на підтвердження прийому товару на нафтобазі від ТОВ "Трейд Коммодіті" містять копії Актів зливу № 136 від 05.10.2013 (на в/н № 177 від 01.10.2013), № 139 від 07.10.2013 (на в/н № 178 від 07.10.2013), № 140 від 08.10.2013 (на в/н № 179 від 08.10.2013), № 143 від 09.10.2013 (на в/н № 180 від 09.10.2013), № 151 від 15.10.2013 (на в/н № 195 від 15.10.2013), № 152 від 16.10.2013 (на в/н № 198 від 16.10.2013, № 153 від 17.10.2013 (на в/н № 199 від 17.10.2013), № 155 від 21.10.2013 (на в/н № 204 від 21.10.2013, № 157 від 22.10.2013 (в/н № 205 від 22.10.2013).

Відповідно до додаткових пояснень позивача, ТОВ "ЛЮКСВЕН" невеликими партіями транспортувало нафтопродукт з нафтобази на АЗС для подальшого продажу в роздріб. На підтвердження транспортування нафтопродукту з нафтобази, позивач надав копії товаро - транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів та копії подорожніх листів вантажного автомобіля. Автомобіль та напівпричіп, яким транспортували товар, знаходиться на правах користування у ТОВ "ЛЮКСВЕН" відповідно до договору оренди транспортного засобу від 07.05.2012 року укладений між ТОВ "ЛЮКСВЕН" та ТОВ "КАТРІН", також позивачем були надані договори оренди АЗС № 1-05Д від 03.05.2012 року, № 2-05Д від 03.05.2012 року, № 12 від 01.06.2012 року та додатки до них, укладені між ТОВ "КАТРІН" та ТОВ "ЛЮКСВЕН".

На підтвердження доставки, зливу та подальшої реалізації нафтопродуктів на АЗС, позивачем були надані копії витягів з журналів обліку нафтопродуктів, що надійшли на АЗС, копії Z-звітівз РРО на АЗС.

Також необхідно зазначити, що основним видом діяльності позивача відповідно до інформації з ЄДР є "47.30 Роздрібна торгівля пальним".

Однак, податковий орган в Акті перевірки посилається не на належним чином оформлені податкові накладні та інші первинні бухгалтерські документи, надані позивачем, як на підставу донарахування податку на додану вартість, а на Акт про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Трейд Коммодіті", неналежним чином оформлені товаро - транспорті накладні та не надання до перевірки подорожніх листів.

Відносно твердження податкового органу, щодо неналежним чином оформлених товаро - транспортних накладних, а саме в них не вказано температури, об'єму та інше, суд зазначає, що представник позивача надав суду для огляду і залучення до матеріалів справи належним чином оформлені копії товаро - транспортних накладних, в яких наявна інформація про об'єм та температуру нафтопродуктів, що перевозились. Також на залізнично-транспортних накладних міститься календарний штемпель станції відправлення та календарний штемпель прибуття вантажу.

Таким чином, твердження відповідача про відсутність доказів транспортування товару є необґрунтованими.

Крім того, суд звертає увагу, що товарно-транспортна накладна, не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання товару (послуги). Зокрема, вказана правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.06.2012 № К-27230/10.

Суд звертає увагу, що в сукупності всі надані позивачем документи по контрагенту - ТОВ "Трейд Коммодіті" повністю відповідають поняттю "первинні документи", що визначені у статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", а відносно посилань відповідача на висновки Акта перевірки Дніпродзержинської ОДПІ, наступне.

Як вбачається з Акту перевірки, на час проведення перевірки, а також станом на день розгляду справи відсутні будь-які докази наявності судових рішень, які б набрали законної сили з приводу незаконних дій посадових осіб ТОВ "Трейд Коммодіті", пов'язаних із знищенням, пошкодженням майна, незаконним його заволодінням або пов'язаних із порушенням податкового законодавства.

У свою чергу, судом встановлено, що ТОВ "Трейд Коммодіті" на час оформлення та проведення господарських операцій з позивачем, мало цивільну правоздатність, було платником податку на додану вартість та одними із основних видів діяльності контрагента позиваяа є "виробництво іншої хімічної продукції", "діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту" та "неспеціалізована оптова торгівля" що підтверджується наявним в матеріалах справи документом, а саме: витягом з ЄДРПОУ.

Таким чином, враховуючи наявність всіх первинних бухгалтерських документів, оформлених у відповідності до вимог чинного законодавства України, по господарським операціям з ТОВ "Трейд Коммодіті", а також наявність цивільної правоздатності ТОВ "Трейд Коммодіті"суд дійшов висновку, що податковий кредит по господарським операціям з ТОВ "Трейд Коммодіті" позивачем сформовано відповідно до вимог законодавства України.

Відповідно до статей 11 і 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач, в свою чергу, жодних доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного податкового-повідомлення рішення суду не надав. Доводів позивача відповідач належним чином не спростував.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що висновки викладені в Акті перевірки не відповідають дійсності, не мають доказової сили за відсутності доведення факту нереальності господарських операцій та є лише носіями певної інформації, яка є суто суб'єктивною думкою податкових органів.

Частина 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління ".

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, обов'язку доказування правомірності спірного рішення не виконано та не доведено належними та достатніми доказами фактів безпідставного чи неправомірного формування позивачем податкового кредиту.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги не доведеність відповідачем відсутності реального характеру правочину, укладеного між позивачем та його контрагентом за жовтень 2013 року; доведеність обґрунтованості включення позивачем до складу податкового кредиту відображених в отриманих від контрагента первинних документах сум податку на додану вартість; суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Згідно зі статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивач вимог про відшкодування судових витрат не заявляв, судові витрати стягненню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 26.01.2015 № .

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядку, встановленому статтями 185-187 КАС України, шляхом подання апеляційної скарги через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 20 липня 2015 р.