Справа № 22-а-2319/11
Суддя: Царюк Л. М.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

22-а-2319/11 20.10.2011
Справа №22а-2319/11 Головуючий у 1-й інстанції Єгорова Н.І.
Категорія 99 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кутової Т.З.,

суддів: Царюк Л.М., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Шпонарській О.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області (далі - УПФ) на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до УПФ про захист соціальних прав, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни»,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась в суд з позовом до УПФ, в якому просила визнати неправомірними дії УПФ, зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплату підвищення відповідно до Законом України від 18 листопада 2004 року, «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 року) за періоди з 16 серпня 2007 року по 31 грудня 2007року, за травень - грудень 2008 року та за 2009 рік та січень - липень 2010 року.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2010 року позов задоволено частково. Визнано бездіяльність УПФ стосовно не нарахування та невиплати підвищення до пенсії дитині війни, починаючи з 16 серпня 2008 року по 31 липня 2010 року. Зобов'язано УПФ нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка встановлена ч. 1 ст. 28 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 16 серпня 2009 року по 31 липня 2010 року з урахуванням 10 % виплачених. В задоволенні позовних вимог щодо перерахунку та виплати підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком за періоди з 16 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року, травень - грудень 2008 року, 1 січня 2009 року по 15 серпня 2009 року відмовлено у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Не погодившись із зазначеним рішенням відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність рішення в межах доводів апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким визначено статус «дитини війни».

Положенням ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» будь- яких обмежень дій ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року не передбачено.

Окрім цього, статтею 70 Закону України "Про державний бюджет України на 2010 рік, Кабінету Міністрів надано право в 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України в редакції Закону України від 07.07.2010 року, яка діяла на час звернення позивача до суду з вказаним позовом, суд першої інстанції помилково визначив цей строк за попередньою редакцією ч. 2 ст. 99 КАС України, яка встановлювала річний строк для звернення до суду з позовом про захист прав, свобод та інтересів.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року, позивач має в межах позовних вимог, а саме з 1 лютого 2010 року по 31 липня 2010 року.

Суд першої інстанції з врахуванням наведених положень законів прийшов до обґрунтованого висновку про те, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року і здійснити відповідні перерахування. Однак, УПФ у порушень:- зазначених положень цього Закону таких нарахувань не проводило.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни не приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом не розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на не визначення законодавчо розміру мінімальної пенсії за віком, з якої має обчислюватись спірне підвищення до пенсії, то розрахунок необхідно проводити, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2010 року задовольнити частково.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 15 вересня 2010 року в частині задоволення позовних вимог - змінити.

Викласти резолютивну частину змінюваного рішення в наступній редакції:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Доманіського районного управління Пенсійного фонду України щодо недоврахування та невиплати соціальної допомоги «Дітям війни» за період з 16 серпня

2009року по 31 січня 2010 року (включно) відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Визнати бездіяльність Управління пенсійного фонду України у Доманівському районі стосовно не нарахування та невиплати підвищення до пенсії дитині війни, починаючи з 1 лютого 2010 року по 31 липня 2010 року включно.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Доманівському районі Миколаївської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 1 лютого 2010 року по 31 липня 2010 року (включно).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: