Справа № 805/13445/13-а(СНДО/808/14)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2015 рокусправа № 805/13445/13-а(СНДО/808/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - не з'явився

відповідача: - Смольнякова А.І. (дов.від 30.06.2015 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 р. у справі № 805/13445/13-а(СНДО/808/14)

за позовом ОСОБА_3

до Східної митниці Міністерства доходів і зборів, м. Донецьк

про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

"17" вересня 2013 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Східної митниці Міністерства доходів і зборів, м. Донецьк в якому просила

- визнати протиправним та скасувати наказ Східної митниці Державної митної служби України від 14.08.2013 № 418-к в частині звільнення ОСОБА_3 з займаної посади старшого інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Азов-порт» Східної митниці Державної митної служби України;

- поновити ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Азов-порт» Східної митниці Міністерства доходів і зборів України з 15.08.2013;

- стягнути з відповідача на користь позивача з 15.08.2013 року середній заробіток за час вимушеного прогулу до часу фактичного поновлення на роботі та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю звільнення позивача внаслідок скорочення штатної чисельності працівників, оскільки при звільненні не враховано переважне право позивача на залишення на роботі. Також позивач вказав на те, що на момент звільнення в відділі митного оформлення № 1 митного поста «Азов-порт» Східної митниці були вакантні посади, які позивачу не пропонувалися.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19.11.2013 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.12.2014 року рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.07.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3. задоволено, скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19.11.2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.02.2014 року, справу направлено на новий розгляд.

Судом касаційної інстанції зазначено, що під час прийняття рішення про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, судами попередніх інстанції не з'ясовано питання наявності вакантних посад, які відповідно до кваліфікації могла обіймати позивач за період з моменту попередження її про наступне вивільнення до фактичного звільнення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 р. у справі № 805/13445/13-а(СНДО/808/14) в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Східної митниці Міністерства доходів і зборів, м. Донецьк про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення коштів - відмовлено.

Судом встановлено, що внаслідок реорганізації Східної митниці відбулось скорочення штатної чисельності і працівників. Про скорочення позивача належним чином сповіщено, запропоновано рівнозначну посаду, з якою ОСОБА_3 не погодилась. Наказом відповідача ОСОБА_3 звільнено із займаної посади згідно до п.1 ст.40 КЗпП України. На виконання вимог суду касаційної інстанції судом досліджено питання щодо наявності інших вакантних посад, які відповідають кваліфікації позивача та встановлено що на момент попередження позивача про наступне вивільнення вільних вакантних посад, що відповідають кваліфікації ОСОБА_3 відсутні, і відповідачем запропоновано посада в межах кваліфікації та стажу роботи позивача зі збереженням функцій виконуваних на займаній до вивільнення посаді. На підставі дослідження наданих сторонами документів, а також враховуючи положення трудового законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано процедуру вивільнення працівників під час скорочення штатної чисельності працівників, зокрема щодо звільнення ОСОБА_3

Постанову суду мотивовано відсутністю підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вивільнення позивача відбулось за наявності законних підстав та з дотриманням законодавчо визначеної процедури.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 р. у справі № 805/13445/13-а(СНДО/808/14), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд протиправно не врахував докази наявності вільних вакантних посад, наданих позивачем у справі, що повністю відповідали кваліфікації позивача, проте не були запропоновані відповідачем. Скаржник вказує на те, що судом жодним чином не приділено уваги тому факту, що за позивачем наявне переважне право залишення на роботі при вивільненні працівників у випадку змін в організації виробництва.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники позивача. До суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю прибути до судового засідання, проте з огляду на відсутність будь-якого обґрунтування неможливості прибути до судового засідання із зазначенням поважних причин такого не прибуття, колегія суддів не вбачає підстави для його задоволення.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання позивача чи його представника не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_3 працювала в митних органах, з 03.11.2010 року на посаді старшого інспектора ВМО №1 МП «Азов-Порт» Східної митниці Державної митної служби України.

Указом Президента України від 24.12.2012 N 726/2012 "Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади" було утворено Міністерство доходів і зборів України, шляхом реорганізації Державної митної служби України та Державної податкової служби України.

Указом Президента України 18.03.2013 N 141/2013 "Про Міністерство доходів і зборів України" затверджено Положення про дане Міністерство, яким визначено, що Міністерство доходів і зборів України є правонаступником Державної податкової служби України та Державної митної служби України, що реорганізуються.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 229 "Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів" Східна митниця реорганізована у Східну митницю Міндоходів та остання є правонаступником Східної митниці.

У зв'язку із проведеною реорганізацією відбулось зменшення штатної чисельності працівників митних органів. Так, згідно наказу Міністерства доходів і зборів України від 26.04.2013 № 80 "Про затвердження чисельності працівників територіальних органів Міндоходів" та наказу Східної митниці Міндоходів від 08.05.2013 № 1 "Про введення в дію тимчасової організаційної структури та тимчасового штатного розпису Східної митниці Міндоходів на 2013 рік" введено в дію тимчасову організаційну структуру Східної митниці Міндоходів та тимчасовий штатний розпис на 2013 рік в межах штатної чисельності 770 одиниць, зокрема на МП "Азов-порт" штатна чисельність працівників скоротилась до 61 одиниці.

У зв'язку зі зміною умов праці та скороченням штату працівників, Головою комісії з проведення реорганізації Східної митниці 14.06.2013 року позивача попереджено про наступне вивільнення згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, а також запропоновано рівнозначну посаду старшого інспектора МП "Сартана" Східної митниці Міндоходів. Позивач відмовився від запропонованої посади.

Наказом Східної митниці від 14.08.2013р. № 418-к ОСОБА_3 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України звільнено з займаної посади старшого інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста "Азов-порт" Східної митниці Державної митної служби України.

Не погодившись з діями відповідача, вважаючи, що звільнення відбулось з порушенням процедури вивільнення працівників у зв'язку із скороченням чисельності штатів, позивач звернулась до суду за захистом порушеного права.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись х висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно ст. 37 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, в тому числі, ініціатива власника або уповноваженого ним органу у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч.2 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до ч.2 ст. 36 КЗпП України, у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в даних випадках можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Як зазначено у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, суди зобов'язані з'ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст. 36 КЗпП). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

При вирішенні питання чи мали місце реорганізація відповідача та скорочення чисельності або штату працівників, суд зазначає наступне.

Як встановлено у судовому засіданні, реорганізація Східної митниці відбувалась на підставі Указу Президента України від 24 грудня 2012 року № 726/2012 "Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади", яким утворено Міністерство доходів і зборів України шляхом реорганізації Державної митної служби України та Державної податкової служби України; Указу Президента України 18 березня 2013 року № 141/2013 "Про Міністерство доходів і зборів України", яким затверджено Положення про Міністерство доходів і зборів України та визначено, що Міністерство доходів і зборів України є правонаступником Державної податкової служби України та Державної митної служби України, що реорганізуються; постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 229 "Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів", якою Східна митниця реорганізована у Східну митницю Міндоходів, при цьому остання є правонаступником Східної митниці; наказу Міністерства доходів і зборів України від 17 квітня 2013 року № 47 "Про затвердження Положення про Східну митницю Міндоходів", яким зазначено, що Східна митниця Міндоходів як правонаступник Східної митниці, здійснює всі її функції; наказу Східної митниці Міндоходів № 1 від 8 травня 2013 року "Про введення в дію тимчасової організаційної структури та тимчасового штатного розпису Східної митниці Міндоходів на 2013 рік", яким введено в дію тимчасовий штатний розпис Східної митниці Міндоходів на 2013 рік.

В результаті цієї реорганізації кількісно змінився штат Східної митниці (яка перетворилась на Східну митницю Міндоходів): так, відповідно до штатного розпису на 2013 рік від 18 січня 2013 року у штаті Східної митниці рахувалось 938 осіб, а відповідно до тимчасового штатного розпису Східної митниці Міндоходів на 2013 рік від 7 травня 2013 року у штаті Східної митниці Міндоходів рахувалось 770 осіб.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у період березня - серпня 2013 року дійсно відбувалась реорганізація Східної митниці в Східну митницю Міндоходів, при цьому в результаті цієї реорганізації мало місце скорочення чисельності (штату) працівників.

При вирішенні питання, чи додержані власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення працівників у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. При цьому, згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

При вирішенні питання щодо наявності чи відсутності у позивача переважного права на залишення на роботі суд керується приписами ст. 42 КЗпП України, відповідно до якої при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Як вбачається з матеріалів справи, разом з попередженням про вивільнення позивачу запропоновано рівнозначну посаду старшого інспектора Митного посту «Сартана», з даною пропозицією ОСОБА_3 не погодилась, про що зазначила власноручним написом на бланку пропозиції. В даному випадку колегія суддів вважає недоречним вести мову про наявність чи відсутність у позивача переважного права залишення на роботі, оскільки застосування переважного права передбачає наявність спору між двома та більше особами однакового рівня кваліфікації та продуктивності праці, що претендують на одну посаду. Пропозиція позивачу зайняти рівнозначну посаду, відповідає приписам ст.49 КЗпП України щодо обов'язку роботодавця запропонувати працівнику іншу роботу.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що відповідач порушив вимоги КЗпП України, незапропонувавши йому інших посад, оскільки чинним трудовим законодавством передбачено обов'язок роботодавця запропонувати працівнику іншу роботу з урахуванням його кваліфікації, рівня продуктивності праці, переважного права тощо. Даний обов'язок виконано відповідачем, шляхом представлення рівнозначної посади, нормами КЗпП України не визначено кількість варіантів посад, які повинен запропонувати роботодавець. Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги, що висуваються нормами закону відповідачем виконано, а вільне трактування позивачем положень чинного законодавства не створює для роботодавця додаткового обов'язку.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги приписи ст. 2, 71 КАС України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем дотримано порядок звільнення позивача, передбачений п.1 ст. 40 та ч.1 ст. 49-2 КЗпП України, а тому наказ Східної митниці Міндоходів про звільнення ОСОБА_3 у зв'язку зі скороченням штатної чисельності відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України є правомірним. Відповідно, позовні вимоги позивача в частині визнання дій Східної митниці Міндоходів щодо звільнення позивача неправомірними та скасування наказу Східної митниці - задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача про поновлення його на посаді; зобов'язання нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про визнання дій Східної митниці Міндоходів щодо звільнення позивача неправомірними та скасування наказу, суд першої інстанції вірно вважав за необхідне відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог і в цій частині адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи не знайшли.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, оскаржувана постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, зміні або скасуванню не підлягає, а апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 р. у справі № 805/13445/13-а(СНДО/808/14) - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2015 р. у справі № 805/13445/13-а(СНДО/808/14) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко