Справа № 803/1553/15
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року Справа № 803/1553/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Пухер Л.Р.,

за участю представника позивача Сівака О.В.,

представника відповідача Романішиної Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Любомльського міжрайонного прокурора ОСОБА_3 до Прокуратури Волинської області про визнання протиправним та скасування наказу від 01.07.2015 року №301к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»,

ВСТАНОВИВ:

Любомльський міжрайонний прокурор ОСОБА_3 звернувся з позовом до прокуратури Волинської області про визнання протиправним та скасування наказу від 01.07.2015 року №301к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем винесено наказ від 01.07.2015 року №301к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким за порушення вимог фінансового контролю Любомльському міжрайонному прокурору ОСОБА_3 оголошено догану.

Позивач вважає, що даний наказ винесений з порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, проведеною службовою перевіркою встановлено, що позивачем не було зазначено у декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік наявність у нього на праві приватної власності будинку за адресою: АДРЕСА_1. В своїх поясненнях про наявність розбіжностей щодо даних, зазначених в декларації, він зазначав, що цей будинок був йому подарований його бабусею у 2004 році. Оскільки в даному будинку досі проживає бабуся, всі документи на даний будинок, в тому числі і договорів дарування, знаходяться в його батьків, тому ніколи не вважав його своїм.

Крім того, позивач зазначив, що не зважаючи на те, що він був на лікарняному 03.07.2015 року, що підтверджується листком непрацездатності від 26.06.2015 року АГФ №434844, відповідач надіслав факсом на Любомльську міжрайонну прокуратуру наказ від 01.07.2015 року №301к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», чим було порушено вимоги частини 4 статті 149 Кодексу законів про працю України та статті 13 Дисциплінарного статуту прокуратури України, якими передбачено, що стягнення оголошується наказом, який оголошується працівнику під розписку, а також пункту 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1984 року № 213, якою передбачено що наказ про застосування дисциплінарного стягнення із зазначенням мотивів його застосування оголошується (повідомляється) працівникові, підданому стягненню, під розписку в триденний термін.

Позивач наголошує на тому, що з 24.06.2015 року йому присвоєно класний чин радника юстиції, а наказ від 01.07.2015 року №301к винесений молодшому раднику юстиції ОСОБА_3, що також свідчить про його незаконність.

Зважаючи на вищезазначене просить визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Волинської області Чепіжака Д.М. від 01.07.2015 року №301к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Зазначив, що при накладенні дисциплінарного стягнення на позивача, відповідачем порушено процедуру встановлену чинним законодавством, позбавлено позивача права на оскарження висновку службового розслідування. Крім того, зазначив, що невірні відомості у декларації позивачем допущено без умислу, що виключає притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

У письмових запереченнях відповідач адміністративний позов не визнав та просив у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що зідно листа в.о. начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України Бондаренка І.І. від 04.06.2015 №25-123вих-15 та розпорядження прокурора Волинської області Чепіжака Д.М. від 10.06.2015 року № 38 було проведено службове розслідування, яким встановлено, що у декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, поданої ОСОБА_3, останній не вказав наявність у нього на праві приватної власності будинку за адресою: АДРЕСА_1.Таким чином, позивачем порушено вимоги Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», у зв'язку з чим відповідачем прийнято наказ від 01.07.2015 року №301к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким за порушення вимог фінансового контролю Любомльському міжрайонному прокурору ОСОБА_3 оголошено догану.

Також зазначив, що 01.07.2015 року начальником відділу кадрів прокуратури Волинської області по телефону було проінформовано позивача про те, що стосовно нього винесено наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та запропоновано прийти у відділ кадрів, щоб з ним ознайомитися під розписку. У телефонній розмові він проінформував, що знаходиться на лікарняному у м. Луцьку, тому після виходу на роботу зайде у відділ роботи кадрами. У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 для ознайомлення з наказом у відділ роботи з кадрами не з'явився, начальником відділу кадрів доручено було працівнику секретаріату факсимільним та поштовим зв'язками надіслати наказ про притягнення позивач до дисциплінарної відповідальності на адресу Любомльської міжрайонної прокуратури.

В судовому засіданні представник відповідача позов заперечила із підстав, викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом прокурора Волинської області Чепіжака Д.М. від 01.01.2015 року №301к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення вимог фінансового контролю Любомльському міжрайонному прокурору молодшому раднику юстиції ОСОБА_3 оголошено догану.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2015 року на адресу прокуратури Волинської області надійшов лист в.о. начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України Бондаренка І.І. від 04.06.2015 №25-123вих-15, в якому зазначено, що на «електронну пошту довіри» Генеральної прокуратури України надійшла інформація щодо незаконного збагачення та штучного створення умов для отримання неправомірної вигоди Любомльськомим міжрайонноним прокурором ОСОБА_3, у зв'язку з чим запропоновано організувати проведення службового розслідування (перевірки) за вказаним фактом.

10.06.2015 року прокурором Волинської області Чепіжаком Д.М. винесено розпорядження від 10.06.2015 року № 38, яким призначено службове розслідування за фактами, наведеними в інформації про Любомльського міжрайонного прокурора ОСОБА_3, що надійшла на «електронну пошту довіри» Генеральної прокуратури України.

Цього ж дня позивача було повідомлено про те, що стосовно нього проводиться службове розслідування, що підтверджується його підписом на пам'ятці про права особи, стосовно якої проводиться службове розслідування (перевірка), наявної в матеріалах справи.

За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування від 30.06.2015 року, в якому встановлено, що у декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, поданої ОСОБА_3, останній не вказав наявність у нього на праві приватної власності будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до абз. 4 частини десятої статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) подання завідомо недостовірних відомостей в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру є підставою для притягнення суб'єкта декларування до дисциплінарної, адміністративної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, Любомльським міжрайонним прокурором ОСОБА_3 порушено вимоги Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» щодо достовірності відомостей, зазначених в декларації, а також ст. 5, 10, 14, 16, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 року № 123, відтак останній заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В поясненнях від 09.06.2015 року ОСОБА_3 зазначив, що дійсно у 2004 році його бабуся ОСОБА_5 подарувала йому свій житловий будинок в АДРЕСА_1. Жодних дій щодо прийняття даного дарунку чи реєстрації майна він не вчиняв. Реєстрацію вказаного договору було здійснено батьком без його відому. Умислу на приховування вищевказаного об'єкту нерухомості у нього не було, так як фактичного зазначене майно набуте не за час його перебування в органах прокуратури.

Отже, в ході службового розслідування з наведених у інформації, що надійшла на «електронну пошту довіри» Генеральної прокуратури України, доводів підтверджено лише факт порушення Любомльським міжрайонним прокурором ОСОБА_3 вимог чинного законодавства щодо обов'язку декларування майна та доходів.

Причиною, що сприяла вчиненню порушення закону Любомльським міжрайонним прокурором ОСОБА_3 стало безвідповідальне ставлення суб'єкта декларування до забезпечення достовірності внесених відомостей в декларацію про доходи, що призвело до порушення вимог фінансового контролю.

З урахуванням викладеного, комісія зробила висновок, що у зв'язку із допущенням вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» щодо достовірності відомостей, зазначених в деклараціях, а також Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури необхідно ініціювати перед прокурором області питання необхідність притягнення до дисциплінарної відповідальності Любомльського міжрайонного прокурора ОСОБА_3 у вигляді оголошення догани.

На думку суду, вказаний висновок зроблено по зібраних матеріалах, а дисциплінарне стягнення застосовано уповноваженою на те особою із дотриманням вимог Закону України «Про прокуратуру», Дисциплінарного статуту прокуратури України, Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 року № 123.

Частиною третьою статті 48 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною Радою України.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 року № 1796-ХІІ (далі - Дисциплінарний статут) передбачено, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» Генеральний прокурор України та підлеглі йому прокурори здійснюють вищий нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів. Важливою передумовою успішного виконання покладених на прокуратуру функцій є компетентність та особиста дисципліна прокурорів і слідчих прокуратури.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя.

Згідно із статтею 4 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури професійна діяльність працівників прокуратури ґрунтується на принципах, зокрема, верховенства права та законності; професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури; прозорості службової діяльності; компетентності та професіоналізму; зразковості поведінки та дисциплінованості.

Статтею 10 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури передбачено, що працівник прокуратури повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю самовідданістю, неупередженістю, сумлінним виконанням службових обов'язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.

Частиною першою статті 16 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури передбачено, що працівник прокуратури в установленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» порядку щороку подає за місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» визначено, що загальні вимоги до поведінки осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, якими вони зобов'язані керуватися під час виконання своїх службових повноважень, підстави та порядок притягнення до відповідальності за порушення цих вимог установлюються законом.

Абзацом 4 частини десятої статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції з 01.01.2015 року) передбачено, що подання завідомо недостовірних відомостей в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру є підставою для притягнення суб'єкта декларування до дисциплінарної, адміністративної відповідальності відповідно до закону.

З інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 38849863 вбачається, що дійсно 16.03.2005 року в Реєстр прав власності на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності на будинок за ОСОБА_3, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору дарування від 29.12.2004 року.

Факт невідображення даного майна у поданій декларації за 2014 рік не заперечив в ході службової перевірки і сам позивач.

Тому, відповідачем з врахуванням встановлених під час службової перевірки обставин було прийнято рішення, про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

На думку суду, сам факт відображення в декларації недостовірних відомостей, незалежно від того умисно це зроблено чи з необережності є підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Проаналізувавши зібрані по справі докази та підстави притягнення до дисциплінарної ОСОБА_3, суд вважає, що прокуратура Волинської області за результатами проведеної службової перевірки правомірно прийшла до висновку, що в діях позивача є порушення фінансового контролю. та порушення ст.ст.5, 10,14, 16 Кодексу.

Вказане чітко і ґрунтовно викладено у матеріалах службового розслідування.

Дисциплінарне стягнення до позивача прокурором області застосовано в межах Дисциплінарного статуту та є найменш суворим видом покарання.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2015 року позивачем було надано пояснення з приводу розбіжності щодо даних, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати, в яких він зазначив, що дійсно у 2014 році його бабуся ОСОБА_5 подарувала будинок в АДРЕСА_1, в якому вона проживає й на даний час. Зазначений правочин був вчинений ще до прийняття на службу в органи прокуратури України. Жодних дій щодо прийняття даного дарунку чи реєстрації майна в органах державної влади він не вчиняв, реєстрацію вказаного договору було здійснено без його відому батьком ОСОБА_6 Всі установчі документи на вищевказаний житловий будинок зберігаються у його батьків за місцем їх проживання, доступ до яких він ніколи не мав, з їх змістом знайомив не був.

Частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку, не враховуючи часу службової перевірки, тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку.

Отже, дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани ОСОБА_3 накладено у визначені законом строки, за результатами проведеної службової перевірки, уповноваженою на те особою, та є правомірним.

Проаналізувавши зібрані по справі докази та підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідача, суд вважає, що прокуратура Волинської області за результатами проведеної службової перевірки підтвердила факт порушення вимог чинного законодавства при декларуванні майна Любомльським міжрайонним прокурором ОСОБА_3, а тому відповідачем правомірно винесено наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Суд зазначає, що заборона застосування до працівника дисциплінарного стягнення, коли він знаходиться на лікарняному (тимчасова непрацездатність), не передбачена Дисциплінарним статутом.

Твердження позивача про порушення порядку ознайомлення особи, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ прокурора, який оголошується працівнику під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2015 року начальником відділу роботи з кадрами прокуратури Волинської області ОСОБА_7 в телефонному режимі було проінформовано позивача про те, що стосовно нього винесено наказ про притягнення його до відповідальності у вигляді догани та запропоновано прийти у відділ кадрів, щоб ознайомитись з ним, на що ОСОБА_3 проінформував, що знаходиться на лікарняному у м. Луцьку, термін лікарняного йому продовжено до 03.07.2015 року, після виходу з якого зайде у відділ кадрами. Зазначені обставини підтверджуються рапортом від 01.07.2015 року, складеним ОСОБА_7, а також актом від 01.07.2015 року про повідомлення Любомльського міжрайонного прокурора ОСОБА_3. про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наявними в матеріалах справи.

03.07.2015 року наказ від 01.07.2015 року №301к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» був надісланий відповідачем факсимільним зв'язком на номер факсу Любомльської міжрайонної прокуратури, що підтверджується витягом з журналу відомчої та міжвідомчої кореспонденції Любомльської міжрайонної прокуратури.

Таким чином, суд зазначає, що відповідач вжив всіх необхідних заходів для повідомлення позивача про застосування до нього дисциплінарного стягнення і про прийняте ним рішення позивача належним чином було ознайомлено.

Крім того не заслуговує на увагу посилання позивача на неправомірність оскаржуваного наказу з підстав невірного зазначення в ньому класного чину позивача.

24.06.2015 року наказом № 480к Генерального прокурора України Шокіна В. відповідно до статті 47 Закону Укаїни «Про прокуратуру», ст..ст. 4, 5, 7 Положення про класні чини працівників органів прокуратури України присвоєно класний чин радника юстиції Любомльському міжрайонному прокурору ОСОБА_3.

Зазначений наказ надійшов до прокуратури Волинської області 01.07.2015 року після того як було винесено оспорюваний наказ, що підтверджується витягом з журналу відомчої та міжвідомчої кореспонденції прокуратури області.

Порядок проведення службових розслідувань (перевірок ) в органах прокуратури визначено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 104 від 24.09.2014 року, яка направлялась для відома в жовтні 2014 року всім прокурорам районів і міст Волинської області (далі Інструкція, а.с.64).

Пунктом 1.2. Інструкції визначено, що службове розслідування (перевірка) - це комплекс заходів, які проводяться у випадках в тому числі порушення Присяги працівника прокуратури та Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури, а також за фактами порушення виконавської та трудової дисципліни тощо.

Враховуючи матеріали, які надійшли з Генеральної прокуратури України, то підстави для її проведення визначені Інструкцією у прокурора області були наявні.

З матеріалів службової перевірки вбачається, що позивач викликався для дачі пояснень з приводу обставин, що стали підставою для її призначення, та відповідні пояснення ним надавались.

Висновок службового розслідування відповідно до п.7.7 Інструкції було направлено ОСОБА_3 для ознайомлення та ним не оскаржувався.

Направлення висновку службового розслідування після винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності не позбавляє право останнього на його оскарження.

Права особи, стосовно якої проводиться службова перевірка, визначено в розділі 7 Інструкції.

Що стосується дотримання прав позивача при проведенні перевірки, то судом зазначається, що прокурору району було відомо про її проведення, він викликався для дачі пояснень під час її проведення по обставинах її проведення.

Відповідачем, на думку суду, в повній мірі дотримано права позивача, визначені розділом 7 даної Інструкцією при її проведенні.

Під час проведення службової перевірки позивачем будь - які клопотання не заявлялись, інформації щодо підстав для її проведення, про склад комісії не витребовувались, також не було ним використано інші права, надані цим розділом Інструкції. Вказане підтверджується матеріалами службової перевірки.

Процедура проведення службової перевірки щодо неналежного виконання службових обов'язків позивачем, на думку суду, була дотримана.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, обов'язок доказування того, що позивача правомірно було притягнуто до відповідальності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем при застосуванні дисциплінарного стягнення доведено той факт, що позивачем порушено вимоги чинного законодавства при декларуванні майна, у зв'язку з чим наказ від 01.07.2015 року №301к, яким притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, повністю відповідає вимогам вищенаведених нормативних актів, та є законним.

Отже, враховуючи вищенаведене, в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про прокуратуру», Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України 06.11.1991 року № 1796-ХІІ, Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Любомльського міжрайонного прокурора ОСОБА_3 до Прокуратури Волинської області про визнання протиправним та скасування наказу від 01.07.2015 року №301к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 03.08.2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С.Денисюк