Справа № 826/4804/15
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4804/15 Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.О. Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

04 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у відповідності до положень ст. 41 КАС України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу відповідача - Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.03.2015 року № , стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 року № ; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь ОСОБА_2 суму помилково утриманого податку з доходів фізичних осіб у розмірі 25 953,39 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 червня 2015 року - позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 02.03.2015 року № .

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2015 року працівником ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві була проведена камеральна перевірка податкової декларації ОСОБА_2 про майновий стан і доходи за 2014 рік (датованої 15.01.2015 роком) з додатком № 6 до неї, за результатами якої складений акт від 19.02.2015 року № 1166/26-52-17-04/. Відповідно до тексту акта від 19.02.2015 року № 1166/26-52-17-04/ камеральна перевірка податкової декларації позивача проводилася на підставі наступних документів: декларація про майновий стан і доходи за 2014 рік, відомості з ДРФО ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих з них податків (форми 1-ДФ), документи, що підтверджують отримані доходи за 2014 рік, документи, що підтверджують понесені витрати за 2014 рік.

За висновками Акта перевірки, позивачем завищено суму податку, що підлягає поверненню з бюджету, на 25 953,39 грн. Дані висновки перевіряючого мотивовані тим, що згідно з наданими ОСОБА_2 до ДПІ копіями документів, платіжний документ, який підтверджує витрати понесені в 2014 році, відсутній, а тому у платника податку відсутнє право на податкову знижку за наслідками 2014 року у зв'язку з будівництвом (придбанням) доступного житла.

ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі цього акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 року № , яким ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 25 953,39 грн.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючим органам надано право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Так, відповідно до абз. 1 і 2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. При цьому, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

У розумінні норми пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Згідно норми п. 76.1 ст. 76 ПК України, така перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком, та згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова

Оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється у відповідності до вимог п. 86.2 ст. 86 Кодексу. Тобто, за результатами камеральної перевірки, як у разі встановлення порушень, так і за відсутності таких, складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Отже, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що нормами ПК України щодо підстав та порядку проведення камеральних податкових перевірок не передбачено право (функції) податкового органу на проведення камеральної перевірки з використанням інших даних, ніж ті, що зазначені у декларації, та дослідження інших документів, ніж подана податкова звітність, оскільки предметом камеральної перевірки, згідно п. 76.1 ст. 76 ПК України, може бути виключно податкова звітність, а витребування додаткової інформації від платника податку законодавчо не закріплено. Натомість, камеральна перевірка по своїй суті, в тому числі, являється своєрідним способом відбору з числа платників податків тих, щодо яких виникають питання, які досліджуються під час здійснення документальної перевірки.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем фактично проводилась документальна позапланова невиїзна перевірка податкової звітності ОСОБА_2 за 2014 рік, оскільки об'єктом такої перевірки були документи, що підтверджують отримані доходи та понесені витрати за 2014 рік, які, натомість, мали бути об'єктом дослідження в ході проведення документальної перевірки.

Так, пунктом 79.2 ст. 79 зазначеного Кодексу визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом (при цьому таке рішення контролюючого органу про проведення документальної позапланової перевірки приймається за наявності обставин для проведення таких перевірок, визначених статтями 77 та 78 ПК України), та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач не підтвердив документально виникнення у нього правових підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки податкової звітності позивача з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем по суті була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка податкової декларації ОСОБА_2 про майновий стан і доходи за 2014 рік, результати якої оформлені актом від 19.02.2015 року № 1166/26-52-17-04/, в супереч вимог вищенаведених норм ПК України, а тому, як наслідок, такі дії відповідача є протиправними.

Відповідно до пп. 54.3.2 і пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

У разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення (п. 58.1 ст. 58 ПК України).

При цьому, відповідно до норми п. 109.1 ст. 109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 109.2 ст. 109 ПК України, саме вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки відповідача про заниження ОСОБА_2 податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік у сумі 25 953,39 грн. спростовуються наданою позивачем довідкою ТОВ «МДС Україна» від 13.01.2015 року № 01-1301, згідно якої з нарахованих (виплачених) на користь позивача протягом 2014 року сум доходів у розмірі 175 279,44 грн. (в тому числі заробітна плата - 151 403,77 грн.) ТОВ «МДС», як роботодавцем в порядку ст. 171 ПК України, було утримано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 25 953,39 грн. (в тому числі 25 559,25 грн. із загальної суми нарахованої заробітної плати) та єдиний соціальний внесок у сумі 6 182 грн. Крім того, документальних доказів повернення позивачу зазначеної суми податку в порядку, визначеному нормами ст. 43 ПК України, надано не було.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про не доведення відповідачем факту заниження позивачем грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за підсумками 2014 року та, як наслідок, про протиправність донарахування позивачу до сплати суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 25 953,39 грн. спірним податковим повідомленням-рішенням від 02.03.2015 року № .

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя: Я.С. Мамчур

Судді: І.Л. Желтобрюх

О.О. Шостак

Ухвалу складено у повному обсязі 05.08.2015.

.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Желтобрюх І.Л.

Шостак О.О.