Справа № 810/1723/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1723/15 Головуючий у 1-й інстанції: Дудін С.О. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді: Чаку Є.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання нечинними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09.04.2015 року; визнання нечинним та скасування рішення № від 09.04.2015 року; визнання нечинною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 09.04.2015 року.

Київський окружний адміністративний суд своєю постановою від 21 травня 2015 року адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм процесуального та матеріального права.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з 16 березня 2015 року по 27 березня 2015 року відповідачем була проведена документальна планова виїзна перевірка вимог податкового валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року.

За результатом проведеної перевірки відповідачем складено акт № 53/1700/НОМЕР_1 від 03.04.2015 року.

На підставі акта перевірки відповідачем було винесене податкове повідомлення - рішення № від 09.04.2015 року, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 222 745 грн. 42 коп., у тому числі за основним платежем у сумі - 178 196 грн. 35 коп., за штрафними (фінансовими санкціями) - у сумі 44 549 грн. 07 коп.

Крім того, 09.04.2015 року відповідачем була виставлена позивачеві вимога № Ф- про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 167 413, 61 грн. (т. 1, а.с.42)

Також, 09.04.2015 року податковим органом винесено рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не сплаченого єдиного внеску, яким до позивача застосовані штрафні санкції в розмірі 8 370,68 грн.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно із п.138.1 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Відповідно до п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності, серед іншого, включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

У п. 138.2 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що твердження контролюючого органу про завищення позивачем суми витрат базуються на тому, що відповідно до наданих первинних документів від ТОВ «ТПК «Омега-Автопоставка» (накладні на придбання) містять реквізити: код товару згідно з УКТ ЗЕД, назва товару, код по каталогу (код автомобільної запчастини), у той час як видаткові накладні на реалізацію, виписані від позивача, не дають змоги визначити ідентифікацію проданого товару у зв'язку з відсутністю таких реквізитів.

На підставі цього податковим органом не були враховані витрати, понесені позивачем у зв'язку з придбанням автозапчастин у ТОВ «ТПК «Омега-Автопоставка», на загальну суму 1 194 549 грн. 44 коп., у тому числі за 2012 рік - 567 734 грн. 20 коп., за 2013 рік - 367 995 грн. 75 коп., за 2014 рік - 258 819 грн. 49 коп.

Судом встановлено, що 23 січня 2014 року між ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» (Постачальник) та позивачем (Покупець) був укладений договір поставки № 009212-14.

Відповідно до п.1.1 зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити покупцю товари (запчастини та/або шини до транспортних засобів) в асортименті, кількості та за ціною в українській гривні згідно з заявками покупця, що узгоджуються сторонами за допомогою факсимільного або електронного зв'язку, чи в усній формі, а покупець зобов'язується прийняти і сплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до додатку № 1 до даного договору сторонами погоджено правила прийому партій товару по номенклатурі, кількості і якості, порядок пред'явлення претензій, що виникли в результаті прийому партій товару і оформлення повернення товару.

На підтвердження виконання даного договору і додатку до нього позивачем надано первинні господарські документи, а саме: податкові та видаткові накладні та виписки по рахунку, які свідчать про сплату вартості придбаного товару.

У видаткових та податкових накладних, виписаних ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» дійсно наявні такі реквізити, як код товару згідно УКТ ЗЕД та код товару за каталогом, які відсутні у видаткових накладних, виписаних позивачем покупцям, але суд даного приводу зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, закріплено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Суд звертає увагу на те, що як видаткові накладні ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка», так і видаткові накладні позивача містять всі реквізити, визначені в якості обов'язкових чинним законодавством, та в повній мірі визначають зміст та обсяг господарської операції.

Такі реквізити товару як код згідно УКТ ЗЕД та код за каталогом відносяться до додаткових реквізитів первинних документів та не впливають на можливість визначення факту здійснення господарських операцій, що підтверджується також листом ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» № 1788 від 17.04.2015 року.

Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

В акті перевірки контролюючим органом не зазначено, чи досліджувалися ним самі факти здійснення господарських операцій з придбання позивачем товарів у постачальника ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка»; яким чином відсутність деяких реквізитів первинних документів, не визначених законодавчо в якості обов'язкових, унеможливлює проведення зв'язку між понесеними витратами та отриманими в подальшому доходами. Фактично, контролюючий орган лише обмежився оцінкою первинних документів, не з'ясувавши та не зазначивши, яким чином відсутність додаткових реквізитів документів свідчить про відсутність факту здійснення господарських операцій, що свідчить про неналежне виконання ним своїх повноважень.

Дослідивши надані позивачем первинні документи ТОВ «ТПК «Омега-Автопоставка» для документального оформлення господарських операцій з придбання позивачем товару, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вони відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, оскільки видаткові та податкові накладні містять адресу місцезнаходження покупця та продавця, зміст та обсяг господарських операцій, одиниці виміру товару, кількість товару, ціну товару, підписи відповідальних осіб тощо, тобто всі реквізити, визначені законодавцем в якості обов'язкових.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність формування позивачем витрат в охопленому перевіркою періоді, а тому податкове повідомлення-рішення № від 09.04.2015 року підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» було донараховано позивачеві суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 217 504, 88 грн., виходячи з відповідної бази нарахування, визначеного за результатом перевірки розміру оподатковуваного доходу за 2013 рік (367 995, 75 грн.) та 2014 рік (258 819,49 грн.). Саме на підставі акта перевірки відповідачем була виставлена вимога № Ф- від 09.04.2015 року про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 167 413, 61 грн. (т. 1, а.с. 42) та винесено рішення № від 09.04.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не сплаченого єдиного внеску в розмірі 8 370, 68 грн.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (діла - Закон № 2464).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до частини одинадцятої ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Таким чином, єдиний внесок нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Враховуючи спростування судом правомірності збільшення відповідачем суми оподатковуваного доходу позивача за 2012-2014 роки за результатом перевірки, оформленої актом № 53/1700/НОМЕР_1 від 03.04.2015 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані вимога та рішення про застосування штрафних санкцій підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи відповідачем не були надані належні та допустимі докази на підтвердження правомірності викладеного в акті перевірки висновку про завищення позивачем витрат, що враховуються про визначенні об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, та про заниження належної до сплати суми єдиного внеску, у той час як матеріали справи свідчать, що позивач в даному випадку здійснював податковий облік відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.