Справа № 199/9910/14а(2а/201/28/2015)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2015 рокусправа № 199/9910/14а (2а/201/28/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

за участю представиників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2015 року у справі № 199/9910/14-а за адміністративним позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки головного лікаря Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпропетровської міської ради Котляр Олени Валентинівни, заступника головного лікаря Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Дніпропетровської міської ради з експертизи тимчасової непрацездатності Кондратенко Івана Миколайовича про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2015 року адміністративний позов Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 був залишений без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції Громадська організація «Незалежна правозахисна Громадянська Організація «Право на захист» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2015 року скасувати та прийняти судове рішення, яким направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Також, заявник апеляційної скарги зазначив, що підстави зазначені в оскаржуваній ухвалі не ґрунтуються на вимогах чинного процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Громадська організація «Незалежна Правозахисна Громадська Організація «Право та Захист» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та зобов'язанням вчинити певні дії у сфері надання публічної інформації.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2014 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 24.12.2014 року.

24.12.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська була прийнята ухвала про передачу даної справи на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Однак, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2015 року адміністративний позов громадської організації був залишений без розгляду.

Не погодившись з зазначеною ухвалою позивач звернувся з апеляційною скаргою в даній справі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року апеляційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2015 року залишено без руху .

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду позивач оскаржив її в касаційному порядку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 червня 2015 року скасовано ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 року та справу направлено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

В зазначеній ухвалі суд касаційної інстанції вказав на необхідність дослідження судом апеляційної інстанції витягу з протоколу установчих зборів учасників громадської організації та наказу Реєстраційної служби МУЮ у Дніпропетровській області про прийняття письмового повідомлення про утворення громадської організації на предмет визначення права громадської організації на звернення до суду в інтересах її члена.

Надаючи юридичну оцінку правомірності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Приписами ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При цьому, ст.155 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду зокрема, якщо позовну заяву подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Зі змісту зазначених норм права вбачається, що кожна особа, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, має право звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів шляхом подання відповідного позову. Але, у разі, якщо позовна заява була подана, особою яка не має адміністративно-процесуальної дієздатності, то вона підлягає залишенню без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в даному випадку виступає Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», адміністративний позов подано в інтересах члена організації.

На підтвердження своєї адміністративно-процесуальної дієздатності позивачем подано копію витягу з протоколу Установчих зборів засновників Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» (ГО «ДНПГО») №1 від 15.09.2014 року та правовий висновок реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 15.10.2014 року.

З витягу з протоколу №1 від 15.09.2014 року установчих зборів засновників Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» вбачається, що дане громадське об'єднання було створено без статусу юридичної особи, яка буде здійснювати свою діяльність з основною метою здійснення та для захисту членів організації законних, соціальних, економічних, творчих, культурних, екологічних, трудових та інших інтересів, які не суперечать законодавству.

Також, витяг з протоколу містить процедуру вирішення питань щодо обрання керівних органів громадської організації та визначення особи, яка має право представляти інтереси громадської організації у правовідносинах з державою.

Відповідно до висновку реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 15.10.2014 року вбачається, що на його підставі було винесено наказ про прийняття повідомлення про утворення Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація».

Зазначені обставини, на думку позивача, свідчать про можливість здійснення громадською організації правозахисної діяльності зокрема шляхом звернення до суду в інтересах її члена.

Однак, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені документи не підтверджують відповідний обсяг адміністративно-процесуальної дієздатності позивача у справі, з огляду на те, що позивачем не надано статутних документів, в яких безпосередньо передбачено повноваження щодо звернення до суду громадської організації в інтересах члена організації або іншої особи.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованою зазначену позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами ст.1 Закону України «Про громадські об'єднання» визначено, що Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про об'єднання громадян», для здійснення своєї мети (цілей) громадське об'єднання має право:вільно поширювати інформацію про свою діяльність, пропагувати свою мету (цілі); звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами; одержувати у порядку, визначеному законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації; брати участь у порядку, визначеному законодавством, у розробленні проектів нормативно-правових актів, що видаються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування і стосуються сфери діяльності громадського об'єднання та важливих питань державного і суспільного життя; проводити мирні зібрання; здійснювати інші права, не заборонені законом.

При цьому, Конституційним судом України у рішенні від 28.11.2013 року №12-рп/2013 було вказано, що громадська організація може захищати в суді особисті майнові та немайнові права, як своїх членів, так і права і охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересі інших осіб.

Отже, громадська організація уповноважена звертатись до суду з позовом щодо захисту своїх інтересів чи інтересів своїх членів за обов'язкової наявності двох умов: якщо таке право прямо передбачено статутними документами громадської організації та якщо відповідний закон уповноважує громадську організацію на здійснення такого представництва.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що громадську організацію «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» було створено без статусу юридичної особи.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про громадські об'єднання», утворення громадського об'єднання (громадської організації/громадської спілки) здійснюється на установчих зборах його засновників та оформлюється протоколом.

Отже, статутними документами позивача в даному випадку є витяг з протоколу №1 від 15.09.2014 року, підтвердженням реєстрації є наказ реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції №381 від 15.10.2014 р..

Як вже зазначалось, згідно витягу з протоколу №1 від 15.09.2014 року, громадську організацію «ДНПГО» створено з метою захисту членів організації законних, соціальних, економічних, творчих, культурних, екологічних трудових та інших інтересів, які не суперечать законодавству України.

Такі опосередковані права на реалізацію захисту прав членів організації в різних сферах життєдіяльності надані громадським організаціям в силу Закону. Це свідчить про те, що діяльність громадської організації спрямована на реалізацію та захист прав та свобод її членів.

В свою чергу, витяг з протоколу №1 від 15.09.2014 року, який визначає право громадської організації на захист прав її членів, не містить зазначень щодо можливості здійснення такого захисту в судовому порядку, шляхом подання позову громадською організацію в інтересах своїх членів.

Тобто, у вказаному витязі з протоколу №1 від 15.09.2014 року не наведено чіткого переліку повноважень громадської організації щодо захисту прав та інтересів її членів, які давали б суду змогу визначити процесуальну дієздатність громадської організації та виключне її право на представництво інтересів своїх членів, зокрема, в судовому процесі.

Суд зазначає, що представництво в адміністративному судочинстві представляє собою процесуальну діяльність дієздатних суб'єктів, здійснювану від імені та в інтересах охоронюваних законом прав сторін, третіх осіб, заявників та інших зацікавлених у справі осіб з метою домогтися для них найбільш сприятливого рішення у справі, а також для надання кваліфікованої юридичної допомоги зазначеним особам у захисті своїх прав.

Представник, який бере участь в адміністративному процесі на основі договору, доручення , акту юридичної особи, або, як в даному випадку на підставі статних документів, має право повністю або частково відмовитися від адміністративного позову, визнати адміністративний позов, змінити адміністративний позов, досягнути примирення, передати повноваження представника іншій особі (передоручення), оскаржити судове рішення. Але право на вчинення кожної із цих дій спеціально повинно бути обумовлене у тому акті, який визначає повноваження представника

Отже, проаналізувавши витяг з протоколу №1 від 15.09.2014 року та правовий висновок Реєстраційної служби ДМУЮ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вказані статутні документи засвідчують факт утворення громадської організації, її право на захист членів організації в різних сферах життєдіяльності, проте не містять підстав для висновку, що громадська організація наділена повноваженнями здійснення представництва інтересів своїх членів в суді, та наділена обсягом процесуальних прав та обов'язків визначених КАС України (адміністративно-процесуальної дієздатності) як представник сторони судового процесу.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо відсутності у Громадській організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» адміністративної процесуальної дієздатності на звернення до суду з адміністративним позовом в інтересах своїх членів є правомірними та такими, що ґрунтуються на приписах чинного законодавства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо залишення адміністративного позову без розгляду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2015 року була винесена з дотриманням норм процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

На підставі наведеного, керуючись, ч. 3 ст. 160, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Незалежна правозахисна Громадянська Організація «Право на захист» в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2015 року у справі № 199/9910/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко