Справа № 2а-6060/10/1770
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-6060/10/1770

09 лютого 2011 року 18год. 05хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Яковчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_3 виробничо-комерційного товариства відкритого типу "Рівненська кондитерська фабрика"
до Державної податкової інспекції у м.Рівне
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне виробничо-комерційне товариство відкритого типу Рівненська кондитерська фабрика (далі - АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика) звернулося з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 18.11.2010 р. Державної податкової інспекції у м. Рівне (далі ДПІ у м. Рівне) про донарахування АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика податку на прибуток приватних підприємств на суму 425 757,3 грн. в тому числі 299 385 грн. основного платежу і 126 372,3 грн. застосованих штрафних санкцій; № /0 від 18.11.2010 р., про донарахування податку на додану вартість в сумі 576 987 грн. в тому числі 384 658 грн. основного платежу та 192 329 грн. застосованих штрафних санкцій; № /0 від 18.11.2010 р. про донарахування податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 25 584,6 грн. в тому числі 7 528,3 грн. основного платежу і 15 056,4 грн. застосованих штрафних санкцій.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що підставою для відображення господарських операцій в бухгалтерському обліку є первинні документи, що відповідають вимогам ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. № 996-XIV. Вказані норми кореспондуються з приписами пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР та пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР, як наслідок для підтвердження сформованих валових витрат та податкового кредиту податковий орган не має право вимагати документів що є відмінними від первинних.

Щодо висновків акта перевірки про заниження валових доходів на суму 27 389 грн. в ІІ кварталі 2010 р. позивач вказує, що податковий орган не посилається на первинні документи, як наслідок твердження податкового органу про порушення п. 4.1 ст. 4, абз. 1 пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР є необґрунтованими.

Обґрунтовуючи помилковість висновків податкового органу щодо заниження валових доходів у розмірі 301 625 грн. та податкових зобовязань з податку на додану вартість у розмірі 60 325 грн. АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика вказує, що згідно 1.7 Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби України № 207 від 18.04.2002 року, у якому вказано, що митна вартість це вартість товару, що визначається відповідно до положень Закону України Про Єдиний митний тариф і використовується виключно для цілей митного оподаткування товарів та ведення митної статистики. На думку позивача митна вартість не є способом державного регулювання цін товарів, як наслідок визначення валових доходів та податкових зобовязань беручи за базу оподаткування митну вартість суперечить п. 1.20 ст. 1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР. Крім того, на думку позивача визначення податкових зобовязань по податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість відбулося із застосування методики непрямих методів передбаченої п. 4.3 ст. 4 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фодами № 2181-ІІІ від 20.12.2000 р. яка на сьогоднішній день не затверджена в установленому законом порядку. Крім того, представник позивача зазначає, що для підприємства є економічно доцільним здійснювати продаж товарів нижче їх митної вартості.

На спростування висновків ДПІ у м. Рівне про завищення валових витрат на суму 804 285 грн. та податкового кредиту на суму 437 501 грн. позивач зазначає, що продукція реалізована для ДПФ Екотехніка-М ЗАТ Екотехніка була власного виробництва, а куплена продукція у ДПФ Екотехніка-М ЗАТ Екотехніка була вироблена іншими підприємствами. Зазначає, що для отримання прибутків АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика здійснює продаж продукції не лише власного виробництва, а й виробництва інших субєктів господарювання. Таким чином, позивачем не було порушено приписи пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР та пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР.

Щодо заниження амортизаційних відрахувань на суму 64 245 грн. то представник позивача зазначає, що вартість поставленої та неоплаченої лінії по виробництву мякої карамелі було відображено АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика в складі валових доходів. На дату проведення перевірки лінія встановлена на підприємстві та використовується в господарській діяльності позивача. Отже, зі сторони позивача не відбулося завищення амортизаційних відрахувань.

Спростовуючи завищення податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ Калина Восток, ТОВ Агрокосм та ТОВ АПК Улан позивач вказує, що під час проведення перевірки було надано податкові накладні на підтвердження податкового кредиту сформованого по вказаних господарських операціях. Товарно-матеріальні цінності придбанні у вказаних субєктів господарювання були використані в подальшому в господарській діяльності позивача. Таким чином, повністю було дотримано вимоги Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР для правомірного формування податкового кредиту.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав адміністративний позов та просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівне № /0 від 18.11.2010 р. про донарахування АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика податку на прибуток приватних підприємств на суму 425 757,3 грн. в тому числі 299 385 грн. основного платежу і 126 372,3 грн. застосованих штрафних санкцій; № /0 від 18.11.2010 р., про донарахування податку на додану вартість в сумі 576 987 грн. в тому числі 384 658 грн. основного платежу та 192 329 грн. застосованих штрафних санкцій; № /0 від 18.11.2010 р. про донарахування податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 25 584,6 грн. в тому числі 7 528,3 грн. основного платежу і 15 056,4 грн. застосованих штрафних санкцій.

Державна податкова інспекція у м. Рівне адміністративний позов не визнала про що подала письмові заперечення.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що під час проведення перевірки АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика було встановлено порушення зі сторони позивача пп.1.20.5 ст.1, пп.1.22.1 п.1.22, п.1.23 ст. 1, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, пп. 5.2.1 п.5.2 ст.5, пп.7.4.1, пп.7.4.2 п.7.4 ст.7 , пп. 8.1.1 п..8.1 ст.8, абз.1 пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств №334/ВР94 від 28.12.1994 року, що призвело до заниження податку на прибуток підприємств у розмірі 312 011 грн., в тому числі за ІІІ кв.2009 р. 148 023 грн., за ІV кв. 2009 р. 87 138 грн., за І кв.2010р. 46 608 грн., за ІІ кв.2010р. 30 242 грн. П.1.6.ст.1, п 4.1, п.4.3.ст.4, п.п.7.4.1,п.п.7.4.4, п.7.4 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість №168/97 ВР 03.04.1997 р., що призвело до заниження податку на додану вартість у розмірі 384 658 грн. в тому числі за: серпень 2009 р. - 72 735 грн., за жовтень 2009 р.- 76 992 грн., за грудень 2009 р. у розмірі 37 900 грн., за січень 2010 р. - 10 140 грн., за березень 2010 р.- 26 341 грн., за квітень 2010 р. - 25 420 грн., за травень 2010 р.- 135 130 грн.; завищення залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за червень 2010р. у розмірі 44 572 грн. та завищення відємного значення різниці між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту за червень місяць 2010 р. у розмірі 77 217 грн. та порушення п.13.1, п. 13.2 ст.13 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. №334/94-ВР підприємству нарахований податок в розмірі 15 відсотків від суми перерахованої нерезидентам 7528,20грн. На думку представника відповідача оспорювані податкові повідомлення-рішення є правомірними і підстави для їх скасування відсутні.

В судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити в задоволення позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.11.2010 р. складено акт № 1757/23-100/00382214 про результати планової виїзної перевірки ОСОБА_3 виробничо-комерційного товариства відкритого типу Рівненська кондитерська фабрика з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009 р. по 30.06.2010 р.

На підставі акта перевірки № 1757/23-100/00382214 від 18.11.2010 р. заступником начальника ДПІ у м. Рівне було прийнято податкові повідомлення-рішення № /0 від 18.11.2010 р. про донарахування АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика податку на прибуток підприємств на суму 425 757,3 грн. в тому числі 299 385 грн. основного платежу і 126 372,3 грн. застосованих штрафних санкцій; № /0 від 18.11.2010 р., про донарахування податку на додану вартість в сумі 576 987 грн. в тому числі 384 658 грн. основного платежу та 192 329 грн. застосованих штрафних санкцій; № /0 від 18.11.2010 р. про донарахування податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 25 584,6 грн. в тому числі 7 528,3 грн. основного платежу і 15 056,4 грн. застосованих штрафних санкцій.

Як вбачається з матеріалів перевірки податковий орган вважає, що АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика заниженно в ІІ кварталі 2010 р. валових доходів на суму 27 389 грн. В обґрунтування виявленого порушення відповідач робить висновок про розбіжності між даними бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно п. 4.1 ст. 4 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. №334/94-ВР валовий доход загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України так і за її межами.

Згідно з положеннями абз. 1 пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994 р. №334/94-ВР передбачено, що датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше… або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, в разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої дата інкасації готівки до банківської установи, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Згідно пп. 2.3.2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №327 від 10.08.2005 р. та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 925/11205 (дійсному на момент проведення перевірки) За кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Як вбачається з акта перевірки ревізори не виконали вказаних вимог Порядку, матеріали перевірки не містять посилань на первинні документи, що на думку посадових осіб ДПІ у м. Рівне не були відображені в податковій звітності АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика. Таким чином, виявлене порушення не конкретизовано, що в свою чергу не дає можливості підтвердити висновки податкового органу про заниження ІІ кварталі 2010 р. позивачем валових доходів на суму 27 389 грн.

Як вбачається з матеріалів перевірки обгрунтовуючи порушення правильності формування валових доходів у розмірі 301 625 грн., в т.ч. за ІІІ квартал 2009 р. на суму 196 175 грн., за ІV квартал 2009 р. на суму 69 310 грн., за І квартал 2010 р. на сум 15 960 грн., за ІІ квартал 2010 р. на сум 20 180 грн. та правильності визначення податкових зобовязань з податку на додану вартість у розмірі 60 325 грн. ревізори вказують, що позивачем не вірно визначено базу оподаткування. На думку посадових осіб ДПІ у м. Рівне валовий дохід та податкові зобовязання по податку на додану вартість при продажі товарів на митній території України слід визначати виходячи з митної вартості товарів, а не з їх продажної вартості.

З такими висновками податкового органу не можна погодитися з наступних підстав.

Згідно з п. 1.18, ст. 1 Закону України Про податок на додану вартість Звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами, визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств.

Відповідно до пп. 1.20.1, п. 1.20, ст. Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. №334/94-ВР - якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

При цьому відповідно до пп. 1.20.8, п. 1.20, ст. 1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. №334/94-ВР обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом.

Приписи п. 1.20, ст.1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. №334/94-ВР жодним чином не співставляють та не ототожнюють поняття звичайна ціна та митна вартість.

Згідно абз. 7, п.1.7. Інструкції про заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби України № 307 від 09.07.1997р. митна вартість це вартість товару, що визначається відповідно до положень Закону України Про Єдиний митний тариф і використовується виключно для цілей митного оподаткування товарів та ведення митної статистики.

Відповідно до абз. 5 п. 1.7 Інструкції про заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби України № 307 від 09.07.1997 р. фактурна вартість (договірна, контрактна) це вартість товарів, яка фактично сплачена чи підлягає сплаті або має компенсуватися зустрічними поставками товарів та зазначається в рахунку-фактурі (рахунку-проформі - для договору міни) відповідно до умов зовнішньоторговельного договору (контракту) купівлі-продажу або міни (далі - фактурна вартість).

Таким чином, митна вартість імпортованих товарів, самостійно визначається митним органом і її призначення виключно зводиться до визначення сум податків та зборів, що сплачуються на митниці.

В той же час звичайною ціною придбання в даному випадку слід вважати фактурну вартість товарів, що визначена у зовнішньоекономічних контрактах та зазначається у вантажно-митній декларації.

Відповідно до п. 1.32, ст. 1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. №334/94-ВР Господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач імпортуючи товари при їх розмитненні сплачував податок на додану вартість виходячи з митної вартості товару. В наступному на митній території України вказаний товар реалізовувався по ціні, що перевищує ціну його придбання з урахуванням сплачених митних платежів з отриманням відповідних прибутків.

За таких обставин висновки ДПІ у м. Рівне про заниження валових доходів на суму 301 625 грн. та податкових зобовязань з податку на додану вартість у розмірі 60 325 грн. нормативно є необґрунтованими та спростовуються фактичними обставинами справи.

Як вбачається з акта перевірки під час її проведення ДПІ у м. Рівне встановили порушення правильності формування валових витрат у розмірі 804 285 грн. в т.ч. за ІІІ квартал 2009 р. у сумі 378 336 грн., за ІV квартал 2009 р. у сумі 262 717 грн., за І квартал 2010 р. у сумі 154 936 грн., за ІІ квартал 2010 р. у сумі 8 296 грн. та правильності визначення податкових зобовязань з податку на додану вартість у розмірі 437 501 грн. в т.ч. за липень 2009 р. у сумі 20 102 грн., серпень 2009 р. у сумі 13 332 грн., за вересень 2009 р. у сумі 42 234 грн., за жовтень 2009 р. у сумі 21 239 грн., за листопад 2009 р. у сумі 12 485 грн., за грудень 2009 р. у сумі 18 819 грн., за січень 2010 р. у сумі 7 154 грн., за лютий 2010 р. у сумі 11 878 грн., за березень 2010 р. у сумі 11 955 грн., за квітень 2010 року у сумі 118 176 грн., за травень 2010 р. у сумі 82 910 грн., за червень 2010 р. у сумі 77 217 грн.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. №334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі валові витрати) сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. №334/94-ВР до валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5,3-5,7 цієї статті.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість №168/97 ВР 03.04.1997 р. податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподаткованих операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість №168/97 ВР 03.04.1997 р. якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у звязку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Судом встановлено, що валові витрати в сумі 804 285 грн. та податковий кредит в сумі 437 501 грн. сформований АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика по господарських операціях з придбання продукції у ДПФ Екотехніка-М ЗАТ Екотехніка підтверджується первинними та розрахунковими документами обовязковість ведення яких підтверджується правилами податкового обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, за період що перевірявся АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика, крім продукції власного виробництва, здійснювало придбання з наступною реалізацією продукції аналогічного асортименту у інших субєктів господарювання.

Описуючи завищення валових витрат та податкового кредиту по операціях з придбання ДПФ Екотехніка-М ЗАТ Екотехніка продукції ревізори в порушення Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №327 від 10.08.2005 р. та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за № 925/11205 не конкретизують первинні документи, що підтверджують правопорушення.

При цьому поза увагою ревізорів залишаються ті обставини, що в той самий період часу, позивачем придбавалася продукція аналогічного асортименту, що й власного виробництва у інших субєктів господарювання з наступною реалізацією для отримання прибутку.

Таким чином, твердження що ДПІ у м. Рівне що АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика здійснювався продаж з наступним придбанням у ДПФ Екотехніка-М ЗАТ Екотехніка продукції власного виробництва не підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до вимог п. 1.32 ст. 1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. №334/94-ВР це будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента, або будь яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Слід зазначити, що діяльність АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика за період, що перевірявся носила прибутковий характер. Підприємство отримувало доходи та сплачувало податок на прибуток підприємств, що підтверджується копіями декларацій по податку на прибуток підприємств.

Враховуючи вищевикладене, суд не погоджується з твердженнями ДПІ у м. Рівне про завищення АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика в сумі 804 285 грн. та податковий кредит в сумі 437 501 грн.

Як вбачається з матеріалів перевірки відповідно до контракту № 540298 від 06.09.2004 р. з фірмою Nuova Euromec s.r.l. в сумі 25 000 євро та № 04050 від 04.11.2004 року з фірмою Confitech s.r.l. в сумі 35968,4 євро АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика було придбано лінію по виробництву мякої карамелі.

АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика було частково оплачена вартість отриманої лінії по виробництву мякої карамелі. Іншу частину заборгованість за якою минув термін позовної давності в розмірі 734 238 грн., у відповідності до пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. №334/94-ВР, позивачем самостійно віднесено до складу валових доходів у ІІ кварталі 2010 р. по фірмі Nuova Euromec s.r.l. в сумі 301 073 грн. та по фірмі Confitech s.r.l. в сумі 433 165 грн.

Отримана лінія по виробництву мякої карамелі використовується у щоденній господарській діяльності позивача.

Відповідно до пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. №334/94-ВР під терміном «амортизація»основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею.

При цьому норми ст. 8 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. №334/94-ВР не містять обмежень щодо амортизації основних фондів вартість яких в повній мірі не була оплачена таким платником податків.

За таких обставин суд не погоджується з твердженнями посадових осіб ДПІ у м. Рівне про завищення амортизаційних відрахувань на суму 64 245 грн.

В порушення п.п.7.4.1,п.п.7.4.4, п.7.4 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість №168/97-ВР від 03.04.1997 р. АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика завищено податковий кредит на суму 160 857 грн. В обґрунтування вказаного порушення ревізори зазначаються про розбіжності виявлені при співставлені податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів ТОВ Агрокосм, ТОВ Калина Восток, ТОВ АПК Улан .

З такими висновками суд не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України Про податок на додану вартість №168/97-ВР від 03.04.97 р. податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість №168/97-ВР від 03.04.97 р. відповідно до якого податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість №168/97-ВР від 03.04.97 р. Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З матеріалів справи вбачається, що податковий кредит сформований АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика підтверджується податковими накладними ТОВ Агрокосм, ТОВ Калина Восток, ТОВ АПК Улан. На момент їх виписання вказані контрагенти позивача були зареєстрованими платниками податку на додану вартість .

Із системного тлумачення Закону України Про податок на додану вартість №168/97-ВР від 03.04.97 р. слідує, що у разі невиконання контрагентом платника податків зобовязань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки (відповідальність) настають лише для нього. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податків права на формування податкового кредиту у разі якщо останній має документальне підтвердження розміру податкового кредиту.

Таким чином, суд вважає безпідставним доводи ревізорів ДПІ у м. Рівне про завищення АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика податкового кредиту на суму 160 857 грн.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення № /0 від 18.11.2010 р. про донарахування АВК ТВТ Рівненська кондитерська фабрика податку на прибуток приватних підприємств на суму 425 757,3 грн. в тому числі 299 385 грн. основного платежу і 126 372,3 грн. застосованих штрафних санкцій та № /0 від 18.11.2010 р., про донарахування податку на додану вартість в сумі 576 987 грн. в тому числі 384 658 грн. основного платежу та 192 329 грн. застосованих штрафних санкцій підлягають визнанню протиправними та скасуванню в повному обсязі.

Судом встановлено, що АВКТВТ Рівненська кондитерська фабрика в ІІІ кварталі 2009р. та I, II кварталі 2010р. на виконання вищевказаного контракту перераховано нерезиденту "Центр контроля качества товаров, работ и услуг", Санкт-Петербург (Росія) за послуги наданні по сертифікації валютні кошти в сумі 198721,89рос.руб/ 50190,01грн.

Відповідно до пп. 13.2 ст. 13 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств від 28.12.1994р. №334/94-ВР резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях), крім доходів, зазначених у пунктах 13.3-13.6, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

На дату виникнення спірних правовідносин між між Урядом України та Урядом Російської Федерації діє угода про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків, що ратифікована Законом № 369/95-ВР від 06.10.95 р.

Відповідно до ст. 7 Угоди прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується лише в цій Договірній Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює підприємницьку діяльність у другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює підприємницьку діяльність як вказано вище, прибуток підприємства оподатковується в другій Державі, але тільки в тій частині, яка стосується постійного представництва.

Відповідно до п. 4 Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2001 р. № 470 підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, особі, яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором.

До матеріалів справи позивачем долучено довідку видану компетентним органом Російської федерації, що підтверджує статус резидента "Центру контроля качества товаров, работ и услуг", Санкт-Петербург.

За таких обставин суд не погоджується з доводами податкового органу про заниження податку на прибуток підприємств із сум доходів перерахованих нерезиденту в розмірі 7528,20грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівне № /0 від 18.11.2010 р. про донарахування податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 25 584,6 грн. в тому числі 7 528,3 грн. основного платежу і 15 056,4 грн. застосованих штрафних санкцій підлягає визнанню протиправним та скасуванню повністю.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятих податкових повідомлень рішень № /0 від 18.11.2010 р., № /0 від 18.11.2010 р., № /0 від 18.11.2010 р.

Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених частиною другою статті 162 КАС України, тому адміністративний позов слід задовольнити шляхом прийняття постанови про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Рівне № /0 від 18.11.2010 р. № /0, від 18.11.2010 р., № /0 від 18.11.2010 р.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Рівне №/0 від 18 листопада 2010 року, №/0 від 18 листопада 2010 року, №/0 від 18 листопада 2010 року .

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 виробничо-комерційного товариства відкритого типу "Рівненська кондитерська фабрика" із Державного бюджету судовий збір у розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.