Справа № 809/2240/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2015 р. Справа № 809/2240/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання Ферштей А.М.

представника відповідача Бойко З.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калуському районі

до Приватного акціонерного Товариства "ЛУКОР"

про стягнення коштів в сумі 5874514,28 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калуському районі (надалі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного Товариства "ЛУКОР" (надалі - ПАТ, відповідач) про стягнення заборгованості по сплаті капіталізованих платежів в розмірі 5874514,28 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1 "Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю", затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 765 від 06.05.2000 року, відповідач як страхувальник, в зв'язку з його ліквідацією, зобов'язаний був виплати позивачу кошти на капіталізацію платежів для задоволення вимог, що виникли зі зобов'язань страхувальника перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, однак безпідставно листом від 10.04.2014 року № 196 відмовив Фонду, що стало підставою для звернення до суду про їх стягнення в примусовому порядку.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях від 20.07.2015 року. Зокрема, відповідач та його представник в судовому засіданні, вказує на те, що на час розгляду справи відсутня правова база для стягнення капіталізованих платежів, оскільки "Порядок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю", затверджений постановою Кабінету міністрів України № 765 від 06.05.2000 року, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, так як стосується випадків ліквідації страхувальників в зв'язку з їх банкрутством. Також відповідач вказує на те, що позивачем пропущено встановлений частиною 3 статті 112 Цивільного кодексу України строк на звернення до боржника про визнання грошових вимог про сплату капіталізованих платежів, а тому згідно частини 5 цієї статті, його грошові вимоги вважаються погашеними. Представник відповідача в судовому засіданні просила суд в позові відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований, а тому його належить задовольнити з огляду на таке.

ПАТ «Лукор» як платник страхових внесків зареєстроване у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калуському районі, що визнається обома сторонами.

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, 20.01.2014 року до вказаного Реєстру внесено інформацію про рішення засновників (учасників) ПАТ «Лукор» про припинення юридичної особи в результаті ліквідації, призначення ліквідатором ОСОБА_2 Також в Реєстр внесено відомості про те, що 30.01.2014 року здійснено публікацію повідомлення про ліквідацію відповідача та термін, до якого повинні подати свої вимоги кредитори - до 30.03.2014 року.

Листом № 145 від 12.03.2014 року ліквідатор ПАТ «Лукор» ОСОБА_3 звернувся до Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калуському районі з повідомленням про ліквідацію товариства та просив провести перевірку ПАТ «Лукор».

24.03.2014 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калуському районі звернулося із заявою до голови ліквідаційної комісії ПАТ «Лукор» про визнання грошових вимог на суму 7312778,97грн.

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що позивачем вчасно подано заяву до боржника - відповідача у справі про визнання його грошових вимог по капіталізованих платежах.

02 квітня 2014 року позивачем подано ліквідатору ПАТ «Лукор» заяву про уточнення грошових вимог на суму 7231947,06 грн.

10 квітня 2014 року листом № 196 ліквідатор ПАТ «Лукор» повідомив позивача про те, що вимоги про нарахування заборгованості з капіталізованих страхових виплат є неправомірними, оскільки капіталізація платежів здійснюється лише відносно підприємства - банкрута, а не у разі добровільної ліквідації страхувальника.

З огляду на зміст позову, заперечення відповідача, суд вказує наступне.

Відповідно до змісту частини 2 статті 104, частини 5 статті 111 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася в зв'язку з її ліквідацією, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації голова ліквідаційної комісії, уповноважена ним особа або ліквідатор після закінчення процедури ліквідації, передбаченої законом, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами повинен подати (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстраторові певні документи, в тому числі, довідку відповідного органу про відсутність заборгованості із сплати страхових коштів фондів соціального страхування.

Відповідно до частини 2 статті 1205 Цивільного кодексу України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплаті їх потерпілому або іншим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Абзацом 2 частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в редакції закону на час прийняття відповідачем рішення про ліквідацію, передбачено, що фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків здійснюється за рахунок капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 «Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 765 (надалі - Порядок) капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав порядок капіталізації платежів в разі ліквідації юридичної особи, судом не встановлено.

Статтею 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» законодавець зобов'язав страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у всіх випадках ліквідації страхувальника незалежно від підстави такої ліквідації.

Посилання відповідача на те, що положення абзацу 2 частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №765 не розповсюджуються на дані правовідносини, так як ПАТ «Лукор» не є підприємством - банкрутом, суд вважає необґрунтованими, оскільки зазначеними нормами передбачений обов'язок страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації, а не лише у випадку ліквідації підприємства - банкрута.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 26 червня 2012 року (справа № 21-156а12).

При цьому, судом було враховано, що відповідно до частини 3 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийнятті за результатами розгляду заяв в подібних правовідносинах, є обов'язковим для застосування всіма судами при вирішенні аналогічних адміністративних справ.

Таким чином, ПАТ «Лукор» зобов'язане було визнати грошові вимоги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калуському районі та внести їх до реєстру кредиторів як вимоги першої черги.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивачем пропущено встановлений частиною 3 статті 112 Цивільного кодексу України строк на звернення до боржника про визнання грошових вимог про сплату капіталізованих платежів, а тому згідно частини 5 цієї статті, його вимоги слід вважати погашеними.

Як вище встановлено судом, позивач звернувся до відповідача з заявою про визнання грошових вимог по капіталізованих платежах 24.03.2015 року, що й не заперечується відповідачем та підтверджується його листом від 10.04.2015 року № 196. Тобто така заява подано у строк встановлений відповідачем для подання вимог кредиторів, кінцевим днем якого є 30.03.2014 року. Окрім цього, як видно зі змісту постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2014 року у справі № 809/1389/14 про визнання протиправними дій ліквідатора ПАТ «Лукор» та про зобов'язання визнати грошові вимоги Фонду про сплату капіталізованих платежів та внести їх до реєстру кредиторів, копії фіскального чеку від 05.05.2014 року, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калуському районі звернулося до суду у строк, встановлений частиною 5 статті 112 Цивільного кодексу України. При цьому, суд звертає увагу на те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2015 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.06.2014 року у справі № 809/1389/14 скасовано не з мотивів безпідставності грошових вимог Фонду про сплату капіталізованих платежів, а в зв'язку з обранням позивачем невірного способу захисту права позивача, оскільки правильним способом захисту є звернення до суду з позовом про стягнення цих коштів. Даний адміністративний позов про стягнення коштів (капіталізованих платежів) подано позивачем 29.05.2015 року. З огляду на вказане, в суду відсутні правові підстави для висновку про те, що грошові вимоги Фонду до ПАТ «Лукор» по сплаті капіталізованих платежів є погашеними.

Щодо обгрунтування розміру капіталізації платежів по страхових виплатах, які позивач просить стягнути в цій справі, то Фондом до позовної заяви долучено їх розрахунок по наступних потерпілих та особах, які мають право на отримання відповідної страхової виплати: ОСОБА_4 на суму 777546,75 грн., ОСОБА_5 на суму 340595,26 грн., ОСОБА_6 на суму 606535,88 грн., ОСОБА_7 на суму 689421,75 грн., ОСОБА_8 на суму 175289,14 грн., ОСОБА_9 на суму 202840,21 грн., ОСОБА_10 на суму 256391,76 грн., ОСОБА_11 на суму 201137,64 грн., ОСОБА_12 на суму 146281,92 грн., ОСОБА_13 на суму 53387,51 грн., ОСОБА_14 на суму 483582,15 грн., ОСОБА_15 на суму 43815,96 грн., ОСОБА_16 на суму 317602,15 грн., ОСОБА_17 на суму 333879,89 грн., ОСОБА_18 на суму 223676,31 грн., ОСОБА_19 на суму 28411,47 грн., ОСОБА_20 на суму 50459,02 грн., ОСОБА_21 на суму 133707,01 грн., ОСОБА_22 на суму 148455,36 грн., ОСОБА_23 на суму 552222,28 грн., ОСОБА_24 на суму 30127,10 грн., ОСОБА_25 на суму 79147,76 грн., всього на загальну суму 5874514,28 грн. (а.с. 22).

В обгрунтування страхових виплат вказаним особам та їх розміру, позивачем подано суду копії актів про нещасні випадки на виробництві, актів розслідування професійних захворювань, виписок з актів огляду МСЕК, постанов про призначення потерпілим перерахованих страхових виплат, листа Державної служби статистики України від 31.07.2014 року № 10-2-17/152-14 про надання Таблиці смертностей та середньої тривалості життя для чоловіків і жінок по Україні на 2013 рік (а.с. 32-128,177-204, 212-215). Відповідачем відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не подано суду жодних заперечень щодо невірного розрахунку суми капіталізованих платежів по вищевказаних особах.

Щодо заперечень відповідача про недотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, то суд погоджується з доводами позивача про те, що виходячи з правової природи капіталізованих платежів, обов'язок зі сплати яких випливає із зобов'язань відповідача як страхувальника, який ліквідовується, перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, на звернення до суду з позовом згідно статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не застосовуються строки давності.

З огляду на вказане вище, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов належить задовольнити.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Лукор" (ідентифікаційний код 31256759, місцезнаходження: 77300, Івано-Франківська область, місто Калуш, вулиця Промислова, будинок 4) на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Калуському районі Івано-Франківської області (ідентифікаційний код 25925437, місцезнаходження: 77300, Івано-Франківська область, місто Калуш, вулиця Підвальна, будинок 8) капіталізовані платежі в розмірі 5874514 (п'ять мільйонів вісімсот сімдесят чотири тисячі п'ятсот чотирнадцять ) гривень 28 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі 03.08.2015 року.