Справа № 711/5369/15-а
Суддя: Скляренко В. М.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 711/5369/15-а
Провадження № 2-а/711/160/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання відмови відповідача протиправною, зобовязання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2001 року та в подальшому при нарахуванні пенсії,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання відмови відповідача протиправною, зобовязання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2001 року та в подальшому при нарахуванні пенсії.

В обґрунтування позову вказує, що вона ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 являється «дитиною війни» в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і має право на пільги, передбачені цим Законом. Зокрема, посилаючись на статтю 6 Закону «Про соціальний захист дітей війни» позивачка зазначає, що вона з 01.01.2006 року має право на отримання щомісячно державної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак їй не нараховується та не виплачується така допомога.

Також вказує, що з врахуванням вимог ч. 2 ст. 99 КАС України, відповідно до якої особа має право звернутися за захистом своїх прав, свобод та інтересів в шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна біла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, вона має повне право звернутися до суду з позовною заявою щодо зобовязання відповідача нарахувати та виплатити їй щомісячну соціальну допомогу, як дитині війни, за період з 20.12.2014 року по день винесення рішення суду.

Розмір соціальної допомоги, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком, відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнобовязкове держане пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму щодо осіб, які втратили працездатність». Натомість відповідач виплачує їй лише 7% мінімальної пенсії за віком.

А тому, просить визнати відмову відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області протиправною, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2001 року та в подальшому при нарахуванні пенсії.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, направивши до суду 14.07.2015 року заяву в якій просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області в судове засідання не зявився, направивши до суду письмове заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причину неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. А тому, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутність представника відповідача.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року має статус «дитини війни». У звязку з цим позивачка відповідно до статті 6 зазначеного Закону з 01.01.2006 року має право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги (щомісячного підвищення до пенсії) у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Вказані обставини підтверджені копією паспорта та копією пенсійного посвідчення ОСОБА_1

12.06.2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила провести перерахунок та виплату їй пенсії відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», однак листом Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області від 17.06.2015 року, вих. № 396/Ч-10 їй було відмовлено у задоволенні вказаної заяви. Відмова вмотивована тим, що відповідач виплачував надбавку як «дитині війни» відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» у порядку та розмірах, встановлених постановою КМУ № 530 від 28.05.2008 року, постановою КМУ № 1381 від 28.12.2011 року, постановою № 112 від 25.03.2014 року.

Виходячи з системного аналізу приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо виплати державної соціальної допомоги (надбавки) у розмірі, визначеному КМ України, оскільки законами України про державний бюджет не було встановлено інших розмірів вказаних виплат, ніж ті, що встановлені КМ України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» особам, що належать до соціальної категорії громадян «діти війни», з 01 січня 2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячну державну соціальну допомогу (щомісячне підвищення до пенсії) в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення.

Згідно із абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Однак, починаючи з 01.01.2014 року, Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік», в редакції від 16.01.2014 року не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме застосування ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

При цьому, згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року, який набрав чинності 03.08.2014 року, встановлено, що норми і положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного Фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, з 01.01.2014 року до набрання законної сили Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», тобто до 03.08.2014 року застосуванню підлягають норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Однак, з 03.08.2014 року внесені зміни, відповідно до яких положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Тобто, на момент звернення позивачки з позовом положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна позиція викладена у рішенні Вищого адміністративного суду України від 22.09.2014 року у справі № К/800/48769/14.

Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується заміст пенсії, підвищення проводиться у розмірі 7% прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність зокрема: з 01.01.2012 року 57 грн. 54 коп., 0 01.04.2012 року 48 грн. 66 коп., з 01.07.2012 року 59 грн. 08 коп., з 01.10.2012 року 59 грн. 92 коп., 0 з 01.12.2012 року 61 грн. 88 коп., з 01.01.2013 року 62 грн. 58 коп.

Постановою КМУ від 25.03.2014 року № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» встановлено підвищення «дітям війни» в сумі 66 грн. 43 коп. Вказані розміри державної соціальної допомоги позивачка ОСОБА_1 щомісячно отримує.

В пункті 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачено, зокрема, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Тобто, у з 03.08.2014 року та в 2015 році не передбачені взагалі виплати дітям війни у розмірі встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

А тому підстав для зобовязання відповідача нараховувати позивачці ОСОБА_1 державної соціальної допомоги (підвищення до пенсії) відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком суд не вбачає.

При винесенні рішення суд враховує, вимоги ст. 99 КАС України відповідно до якої адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачка ОСОБА_1 знала про своє порушене право, оскільки щомісячно отримувала пенсійні виплати, однак звернулася до суду з даним позовом лише 23.06.2015 року, заяву про поновлення строку для звернення до суду не подавала. Таким чином суд вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду в частині позовних вимог, починаючи з 01.01.2001 року по 22.12.2014 року включно, а тому в цій частині позову необхідно відмовити в звязку з пропуском строку звернення до суду.

Також суд вважає за необхідне відмовити позивачці ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області нараховувати їй соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в подальшому при нарахуванні пенсії виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, звернення до суду зумовлене наявністю вже порушених прав, свобод чи інтересів, на захист яких звертається особа, у звязку з чим визнання будь-якого права на майбутнє є безпідставним та необґрунтованим. З огляду на викладене, позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 про зобовязання відповідача в подальшому (в майбутньому) здійснювати нарахування та виплату пенсії у розмірах, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» не обґрунтовані, оскільки права позивачки на майбутнє відповідачем не порушені, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, ст. 152 Конституції України, ст. ст. 11, 12, 17, 69, 94, 160, 161, 162, 163, 256 КАС України, Законом України Про Державний бюджет України на 2014 рік», Законом України «Про Державний бюджет Україна на 2015 рік», Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 № 20-рп/2011; Законом України Про соціальний захист дітей війни, ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення», суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання відмови відповідача протиправною, зобовязання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2001 року по 22.12.2014 року залишити без розгляду.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання відмови відповідача протиправною, зобовязання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 23.12.2014 року та в подальшому при нарахуванні пенсії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним направленням її копії, особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: В.М. Скляренко