Справа № 308/4100/15-а
Суддя: Дергачова Н. В.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2015 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді заяви позивача про долучення доказів та залучення до участі у справі у якості відповідача у справі № 308/4100/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, про визнання дії стосовно зменшення розміру виплати пенсійного забезпечення неправомірними та зобовязання проводити виплату в повному обсязі, -

встановив:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, про визнання дії стосовно зменшення розміру виплати пенсійного забезпечення неправомірними та зобовязання проводити виплату в повному обсязі.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив наступне.

15 лютого 2010 року він звільнився за станом здоровя на пенсію із податкової міліції (Наказ Державної податкової адміністрації України № 130-О від 15 лютого 2010 року «По особовому складу податкової міліції» - підстава: свідоцтво про хворобу видане ВЛК від 07.12.2009 № 495. витяг із акту огляду МСЕК від 15.12.2009 № 0381, рапорт ОСОБА_1 від 27.01.2010). Згідно офіційного повідомлення за № 6517/13 від 02.08.2010 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 16 лютого 2010 року йому було призначено пенсію в розмірі 5 389,07 грн., як вважає позивач правомірно.

8 квітня 2015 року без будь якого повідомлення та законних підстав він отримав пенсію в сторону зменшення в розмірі 2 697 грн. Позивач вважає так зменшення незаконним, оскільки такі дії відповідача є порушенням п. 4 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч.ч. 4, 7, 10 ст. 43, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З огляду на викладене позивач просить суд визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області стосовно зменшення розміру виплати його пенсійного забезпечення неправомірними та винести судове рішення, яким зобовязати останнє в повному обсязі проводити виплату пенсійного забезпечення ОСОБА_1 виходячи із розмірів (за останні 24 місяці перед звільненням на пенсію 15 лютого 2010 року, та офіційним повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за № 6517/13 від 02 серпня 2010 року).

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву від 01.07.2015 про залучення в якості відповідача Державної фіскальної служби України та приєднання до матеріалів справи нових доказів та надання їм правової оцінки.

Позивачем також було подано заяву від 03.08.2015 про долучення додаткових доказів у справі, та надання їм правової оцінки.

В обґрунтування зазначених заяв позивач вказав, що він знайшов важливий доказ від 15 березня 2006 року на його рапорт від 08.02.2006 року, з якого вбачається, що на посаді завідувача сектора ДПІ у м. Ужгороді він не перебував, грошове забезпечення на цій посаді не отримував, так як після виборчої компанії з 28.02. по 24.03.2006 року його було обрано головою Воловецької районної ради Закарпатської області. Позивач також просить суд врахувати ухвали Вищого адміністративного суду від 12.03.2015 року у справі № К/800/65121/14 та від 17.03.2015 року у справі К/800/29944/14. Позивачем також наданий лист від 06.07.2010 року № 412/9/2660 Державної податкової адміністрації у Закарпатській області.

В обґрунтування необхідності залучення відповідача позивач зазначив, що відповідач проводив «закулісні домовленості та переписки» з ДФС України стає очевидним необхідність залучення його до справи.

Щодо вчасного неподання зазначених доказів до матеріалів справи позивач зазначив, що тільки знайшов їх у своїх справах, а лист від 06.07.2010 року № 412/9/2660 Державної податкової адміністрації у Закарпатській області тільки отримав у відповідача.

Позивач заперечив проти задоволення зазначеного клопотання в частині залучення зазначених доказів до матеріалів справи та надання їм правової оцінки, а в частині залучення до участі у справі відповідача залишив вирішення питання на розсуд суду.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується заява про залучення співвідповідача та приєднання до матеріалів справи нових доказів, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що зазначені заяви не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем в якості відповідача зазначено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, орган який проводить нарахування та виплату пенсії позивачеві.

Позивач у позовній заяві дійсно зазначив, що 15 лютого 2010 року він звільнився за станом здоровя на пенсію із податкової міліції (Наказ Державної податкової адміністрації України № 130-О від 15 лютого 2010 року «По особовому складу податкової міліції» - підстава: свідоцтво про хворобу видане ВЛК від 07.12.2009 № 495; витяг із акту огляду МСЕК від 15.12.2009 № 0381, рапорт ОСОБА_1 від 27.01.2010).

Проте правомірність нарахування пенсії позивачу ОСОБА_1 виходячи із розмірів заробітної плати голови районної ради вже була предметом судового розгляду.

Матеріали справи містять постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі № 61402/11/9104 з якої вбачається наступне.

08.12.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової адміністрації України, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в якому просив визнати дії Державної податкової адміністрації України стосовно видачі наказу № 519-о від 27.04.2010 року та довідки про розмір грошового забезпечення для призначення пенсії № 188/05-0 від 30.11.2010 року неправомірними та скасувати вищевказані документи, зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області в повному обсязі провести нарахування та виплату пенсійного забезпечення позивачу виходячи із розмірів заробітної плати голови районної ради.

На обґрунтування позовних вимог він зазначав, що наказ № 519-о від 27.04.2010 року та довідка про розмір грошового забезпечення для призначення пенсії № 188/05-0 від 30.11.2010 року видані з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того те, що Закарпатським окружним адміністративним судом 07.12.2010 року прийнято постанову, якою визнано дії Державної податкової адміністрації України неправомірними стосовно невиплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням ним 3-ої групи інвалідності.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2011 року адміністративний позов задоволено. Визнано дії Державної податкової адміністрації України стосовно видачі наказу № 519-о від 27.04.2010 року та довідки про розмір грошового забезпечення для призначення пенсії № 188/05-0 від 30.11.2010 року та направлення їх в Пенсійний фонд України неправомірними. Скасовано наказ Державної податкової адміністрації України № 519-о від 27.04.2010 року та довідку про розмір грошового забезпечення для призначення пенсії № 188/05-0 від 30.11.2010 року. Зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області в повному обсязі провести нарахування та виплату пенсійного забезпечення ОСОБА_1 виходячи із розмірів (останні 24 місяці перед звільненням - 15.02.2010 року) заробітної плати голови районної ради.

Вищезазначеною постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у справі № 61402/11/9104 апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації України було задоволено повністю, постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2011 року у справі № 2п-3614/10 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Проаналізувавши наведені у постанові норми законодавства, колегія суддів зазначила, що особливістю пенсійного забезпечення зазначених вище осіб є те, що базою для обчислення і перерахунку пенсії має бути грошове забезпечення, встановлене за військовою (спеціальною) посадою, оскільки пенсія призначається на єдиних засадах після звільнення з військової (спеціальної служби).

Суд апеляційної інстанції зазначив, що не може визнаватись останньою посадою позивача перед звільненням посада, яку він займав, перебуваючи у відрядженні в органі місцевого самоврядування.

За таких обставин, колегія прийшла до висновку, що пенсія військовослужбовця, осіб рядового і начальницького складу, які перебували у відрядженні, обчислюється, виходячи з відповідних окладів за останньою посадою, званням за місцем служби перед звільненням. В даному випадку такою посадою позивача є посада завідувача сектору ДПІ у м. Ужгороді.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.06.2015 у справі № К/800/11378/15 касаційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 у справі № 2а-3614/10 залишено без змін.

Як зазначено у ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 3 КАС України, відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Згідно до ч. 3 ст. 52 КАС України якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Факт правомірності нарахування позивачу пенсії за посадою завідувача сектору ДПІ у м. Ужгороді, вже встановлений вищезазначеною постановою суду, тому у цій справі фактично відсутні підстави встановлювати правомірність нарахування пенсії позивачу, а відтак і залучення у якості відповідача Державної фіскальної служби України є недоцільним.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання позивача про залучення у якості відповідача Державної фіскальної служби України.

Що стосується нових доказів у справі, то оскільки судом вже розпочато розгляд справи по суті, позивачем не доведено суду належними та допустимим доказами неможливість вчасного подання до суду зазначених доказів, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяв в цій частині, тому судом зазначені докази не аналізуються та правова оцінка їм не надається.

Керуючись ст. ст. 52, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про долучення доказів та залучення до участі у справі у якості відповідача у справі № 308/4100/15-а Державної фіскальної служби України.

Ухвала оскарженню окремо від постанови суду не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3