Справа № 538/933/15-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 р. Справа № 538/933/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Філатова Ю.М. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області на постанову Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.06.2015р. по справі №538/933/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії згідно Законодавства України,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області, в якому просила:

- визнати нечинним рішення Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі №9 від 23.01.2015 року про відмову про призначення пенсії за вислугою років;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області нарахувати та сплатити позивачу пенсію на підставах визначених пенсійним законодавством, у тому числі за весь строк її неотримання, починаючі з дня звернення до Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі, тобто з 26 грудня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскільки має необхідний спеціальний стаж працівника освіти, то згідно положень п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має право на призначення пенсії за вислугу років. В зв'язку з наведеним, позивач у 26.12.2014 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області із заявою про призначення пенсії за вислугою років. Рішенням від 23.01.2015 року №09 відповідач відмовив у призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу. Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Постановою Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.06.2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано нечинним рішення Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі №9 від 23.01.2015 року про відмову позивачу про призначення пенсії за вислугою років та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області. нарахувати та сплатити пенсію на підставах визначених пенсійним законодавством, у тому числі за весь строк її неотримання, починаючи з дня звернення до Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі, тобто з 26 грудня 2014 року.

Не погодившись із судовим рішенням, Управлінням Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.06.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо наявності у позивача необхідного спеціального стажу працівника освіти, що дає право на призначення пенсії згідно п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зазначив, що право на пенсію за вислугу років мають викладачі загальноосвітніх навчальних закладів, але музичні школи, в яких працювала позивач є позашкільними навчальними закладами, робота на посаді викладача в яких не дає підстав для зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. За наявними документами її пільговий стаж становить 6 років 4 місяців 0 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

Позивач надав клопотання, в якому посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Також просив розглянути справу без його участі.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно записів в трудовій книжці, позивач працювала на посаді викладача з теоретичних музичних дисциплін з 02.09.1985 року по 01.08.1988 року в Лучанській музичній школі, викладачем музично-теоретичних дисциплін та хорового класу з 01.08.1988 року по 29.08.2002 року Червонозаводської дитячої музичної школи Лохвицького району, з 25.12.2002 року по 25.12.2014 року викладачем хору Гадяцької дитячої музичної школи Полтавської області, з 25.12.2014 року по 01.02.2015 року викладачем сольного класу Гадяцької дитячої музичної школи Полтавської області.

Згідно довідки Лучанської дитячої музичної школи Лохвицької районної ради Полтавської області вказано, що позивач працювала в даному навчальному закладі з 02.09.1985 року по 10.11.1985 року.

З довідки Червонозаводської музичної школи №6 від 26.03.2015 року зазначено, що позивач працювала викладачем музично-теоретичних дисциплін та хорового класу Червонозаводської музичної школи з 01.08.1988 року по 29.08.2002 року.

Відповідно до довідки Гадяцької музичної школи №25 від 24.03.2015 року підтверджено, що позивач працювала в даному навчальному закладі з 01.09.2002 року по 25.12.2014 року - викладачем хору, та із 01.02.2015 року по дату видачі довідки на посаді викладача сольного академічного співу.

Загальний стаж роботи викладачем складає понад 27 років.

26.12.2014 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області із заявою про призначення пенсії за вислугою років згідно положень п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області від 23.01.2015 року №09 відмовлено у призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного спеціального стажу. Відповідач вказує, що спеціальний стаж складає 6 років 04 місяців 00 днів.

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи. В зв'язку з чим, відповідача необґрунтовано відмовив позивачу в призначенні пенсії на підставі п.«е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання оскаржуване рішення нечинним.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМ України від 04.11.1993 року № 909 пенсія за вислугу років призначається на наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років, зокрема, розділом І "Освіта" зазначено: загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи, в найменуванні посад зазначено - "викладачі".

Приміткою до вказаного Переліку, визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років. Так, згідно Переліку закладів, організацій та посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року №1397, було передбачено посаду викладача в музичній школі, яка належала до навчальних закладів та дитячих установ.

Крім того, дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1996 року № 397/21 за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 року № 01-3/133-02-2 на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання поширено порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року, без внесення змін до неї.

На підставі п.6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №433 від 06.05.2001р., початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Постановою КМУ від 14.06.2000 року №963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників", посада викладача всіх спеціальностей, керівника гуртка, секції, студії, інших форм гурткової роботи, музичного керівника, включена до переліку посад педагогічних працівників.

Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України "Про освіту" позашкільна освіта та виховання є частиною структури освіти і спрямовуються на розвиток здібностей, талантів дітей, учнівської та студентської молоді, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Згідно ст.4 Закону України "Про позашкільну освіту" позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України "Про освіту", цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Відповідно ст.21 Закону України "Про позашкільну освіту" педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Станом на час звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області з заявою про призначення пенсії за вислугу років її стаж роботи на посаді викладача музичної школи становив більше 25 років, що відповідає вимогам п "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач дійшов до неправомірного висновку про те, що робота позивача на посаді викладача у Лучанській музичній школі, Червонозаводській дитячій музичній школі Лохвицького району, Гадяцькій дитячій музичній школі Полтавської області, не підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії згідно положень п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не довів законність та обґрунтованість відмови у зарахуванні позивачу до спеціального стажу період роботи на посаді викладача у Лучанській музичній школі, Червонозаводській дитячій музичній школі Лохвицького району, Гадяцькій дитячій музичній школі Полтавської області, що дає право на призначення пенсії згідно положень п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та як наслідок, неправомірно відмовив у призначенні пенсії.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність у позивача права на призначення пенсії, оскільки згідно позовної вона з 01.02.2015 року працює на посаді викладача сольного академічного співу Гадяцької музичної школи колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказана обставина не була покладена в основу прийняття спірного рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії. Крім того, жодних доказів на підтвердження даної обставини матеріали справи не містять та відповідачем ані під час розгляду у суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду не надано.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає, що дії відповідача, пов'язані з прийняттям оскаржуваного рішення про відмову про призначення пенсії за вислугою років, не кореспондуються з приписами ч.2 ст. 19 Конституції України.

Разом з тим, надійшовши вірного висновку щодо незаконності оскаржуваного рішення про відмову про призначення пенсії за вислугою років, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо визнання його нечинним, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що деякі із встановлених способів захисту порушеного права носять обмежений характер і не можуть бути застосовані при виникненні будь-якого спору у сфері публічних правовідносин. Так, вимога про визнання нечинним акта може стосуватися лише нормативно-правового акта, а про визнання протиправним - індивідуального акта.

Нечинним нормативно-правовий акт стає з дати набрання відповідним рішенням суду законної сили, а протиправність індивідуального акта виникає, у разі набрання рішенням суду про задоволення адміністративного позову законної сили, з моменту прийняття такого акта суб'єктом владних повноважень (вчинення дії або бездіяльності). Вимога про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним, скасування) індивідуальних актів не містять різних способів захисту, а є одним і тим же способом, сформульованим у різних словесних формах.

Таким чином, у тих випадках, коли предметом спору є індивідуальний акт, дія або бездіяльність позовною вимогою за правилами КАС України має бути визнання такого акта, дії чи бездіяльності протиправними (недійсними, незаконними, неправомірними, скасування такого акту), а в разі оскарження нормативно-правового акта визнання його нечинним.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача у сфері публічно-правових відносин, буде скасування у судовому порядку рішення Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області №09 від 23.01.2015 року про відмову про призначення пенсії за вислугою років.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, серед іншого, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального права, колегія суддів вважає, що постанова Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.06.2015 року по справі №538/933/15-а підлягає скасуванню в частині визнання нечинним рішення Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі №9 від 23.01.2015 року про відмову позивачу про призначення пенсії за вислугою років, із прийняттям в цій частині нової постанови про скасування вказаного рішення.

В іншій частині постанова Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.06.2015 року по справі №538/933/15-а є законною та обґрунтованою, в зв'язку з чим не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.06.2015 року по справі №538/933/15-а по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії згідно Законодавства України скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо визнання нечинним рішення Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі №9 від 23.01.2015 року про відмову про призначення пенсії за вислугою років.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області №09 від 23.01.2015 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років.

В іншій частині постанову Лохвицького районного суду Полтавської області від 10.06.2015 року по справі №538/933/15-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Водолажська Н.С.