Справа № 808/1779/14
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року Справа № 808/1779/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, в інтересах відділення Державної автомобільної інспекції м. Мелітополя та Мелітопольського району Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області

до Відділу Державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області

про визнання дій протиправними, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11 березня 2014 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, в інтересах відділення Державної автомобільної інспекції м. Мелітополя та Мелітопольського району Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області до Відділу Державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, в якому позивач, з наступними уточненнями, просить скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП №41953959 від 08.02.2014, винесену Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Капасюк Маряною Вікторівною, згідно якої Державний виконавець Капасюк М.В. відмовила в прийняття до провадження з примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення ПС1 №007501 винесеної 14.01.2014.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Постанову відділення Державної автомобільної інспекції Дніпропетровської області пред'явлено за заявою Мелітопольського відділення Державної автомобільної інспекції про примусове виконання виконавчого документа без належного підтвердження повноважень виступати за виконавчим документом в дохід держави від імені відділення Державної автомобільної інспекції Дніпропетровської області, який видав постанову.

Заперечуючи проти позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач зазначив, що Постанова у справі про адміністративне правопорушення ПСІ № 007501, винесена 14.01.2014 ІДГГС взводу з ОСП №4 роти ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшим сержантом міліції Ткачук С.С. Відповідач зазначає, що тільки відділ Державної автомобільної інспекції Дніпропетровської області, який видав постанову має повноваження стягувача та уповноважений звертатись із заявою про примусове виконання постанови ПСІ № 007501. Крім того, Інструкцією з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не регламентовано право будь-якого органу відділення Державної автомобільної інспекції України на пред'явлення постанов у справах про адміністративне правопорушення за порушення правил дорожнього руху. Таким чином, відділ Державної автомобільної інспекції м. Мелітополя не наділений повноваженнями на пред'явлення постанови у справі про адміністративне правопорушення ПСІ № 007501 яку винесено ІДПС взводу з ОСП №4 роти ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Представник позивача у судове засідання не прибув. 05 травня 2014 року через службу діловодства суду подав клопотання, в якому просить суд розглянути справу без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув. 15 квітня 2014 року через службу діловодства суду подав заперечення, в яких просить суд розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обстави суд приходить до висновку, що є можливим розглянути адміністративну справу у порядку письмового провадження без участі представників сторін на підставі матеріалів, які містяться в адміністративній справі.

Відповідно ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону, державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у т.ч. на підставі рішень третейського суду; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом; судові накази; виконавчі написи нотаріусів.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначено, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Він здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серії А01 №526764 Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області зареєстровано Виконавчим комітетом Запорізької міської ради, як юридична особа за адресою: 69035, місто Запоріжжя, вулиця сорок років Рад. України, будинок 57-А, ідентифікаційний код 08804940.

14 січня 2014 року ІДПС взводу з ОСП №4 роти ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області Ткачуком Сергієм Степановичем винесено Протокол про адміністративне правопорушення від 14.01.2014 Серії АБ2 №826472 (а. с. 11).

Також, 14 січня 2014 року ІДПС взводу з ОСП №4 роти ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області Ткачуком Сергієм Степановичем винесено Постанову про адміністративне правопорушення від 14.01.2014 ПСІ № 007501 (а. с. 12).

29 січня 2014 року Начальником ВДАІ Парапановим Ф.М. на адресу Начальника Державної виконавчої служби у м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області надіслано для примусового виконання у порядку статті 308 Кодексу України про адміністративне правопорушення постанову про адміністративне правопорушення від 14.01.2014 ПСІ № 007501 (а. с. 10).

26 лютого 2014 року відділення Державної автомобільної інспекції м. Мелітополя та Мелітопольського району Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області отримано Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до виконавчого провадження виконавчого документа) від 08.02.2014 ВП №41953959, яка обґрунтована тим, що Постанову ВДАІ Дніпропетровської області пред'явлено за заявою Мелітопольського ВДАІ про примусове виконання виконавчого документа без належного підтвердження повноважень виступати за виконавчим документом в дохід держави від імені ВДАІ Дніпропетровської області, який видав постанову (а. с. 9).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон України №606-XIV), державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Зі ст. 2 Закону України №№606-XIV вбачається, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Серед обов'язків державного виконавця, передбачених ст. 11 Закону України №606-XIV, є обов'язок вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як передбачено ст. 6 Закону України №606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 19 Закону України №606-XIV встановлено підстави для відкриття виконавчого провадження, а саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України №606-XIV примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України №606-XIV державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи як постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

За правилами ст. 7 Закону України «Про міліцію» (далі - Закон України №565-XII) міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Вона складається з підрозділів: кримінальної міліції; міліції громадської безпеки; транспортної міліції; державної автомобільної інспекції; міліції охорони; судової міліції; спеціальної міліції; внутрішньої безпеки.

Пунктом 5-1 ст. 10 Закон України №565-XII приймати рішення про накладення адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання у випадках, передбачених Законом.

За приписами п. 7 та п. 8 ст. 11 Закон України №565-XII міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право: у випадках, передбачених законом, складати протоколи про адміністративні правопорушення, провадити особистий огляд, огляд речей, вилучення речей і документів, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення або передавати матеріали про адміністративні правопорушення на розгляд інших державних органів.

За змістом п. 1 Положень про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року № 341 (далі - Положення) Державна автомобільна інспекція (Державтоінспекція) є головним органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ України.

До складу Державтоінспекції входять департамент Державтоінспекції МВС, управління (відділи) Державтоінспекції головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Центр безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем, спеціальний підрозділ дорожньо-патрульної служби особливого призначення при департаменті Державтоінспекції МВС, відділи (відділення) Державтоінспекції з обслуговування адміністративних територій міст, районів, районів у містах, підрозділи дорожньо-патрульної служби та центри надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів.

Відповідно до ст. 298 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) постанова про накладення адміністративного стягнення є обов'язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

При оскарженні або внесенні на неї подання прокурора постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги або подання без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Статтею 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У відповідності до ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

За змістом п. 3.1 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 26.02.2009 № 77 (далі - Інструкція) постанова в справі про адміністративне правопорушення виконується уповноваженим на те органом у порядку, установленому КУпАП ( 80731-10, 80732-10 ) та іншими законами України.

Пунктом 3.5 Інструкції штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови в справі про адміністративне правопорушення, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Так, пунктом 3.6 Інструкції передбачено, що у разі несплати правопорушником штрафу в строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова в справі про адміністративне правопорушення у п'ятиденний строк супровідним листом, форма якого наведена в додатку 4, надсилається для примусового виконання до органу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, установленому законом. Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» постанова, що надсилається до органу Державної виконавчої служби, повинна бути скріплена печаткою підрозділу, який її надіслав, містити дату набрання законної (юридичної) сили рішенням та строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, визначений статтею 303 КУпАП.

Відповідно до 9.15 Інструкції справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху розглядаються за місцем проживання правопорушника. У разі розгляду справи за місцем учинення правопорушення матеріали справи та постанова в справі про адміністративне правопорушення протягом десяти днів з дня винесення вищезазначеної постанови надсилаються до підрозділу Державтоінспекції МВС за місцем проживання порушника.

Стаття 18 Закону України №606-XIV встановлює такі вимоги до виконавчого документа:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

За приписами ст. 25 Закону України №606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

За змістом ст. 26 Закону України №606-XIV передбачено підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Отже, вимоги щодо вказівки у виконавчому документі належного підтвердження повноважень виступати за виконавчим документом в дохід держави від імені відділення не містяться в ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Вказана норма є загальною нормою для всіх виконавчих документів.

Беручи до уваги все вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого документа державний виконавець порушив Закон України «Про виконавче провадження», тому такі дії є необґрунтованими та протиправними, отже вимоги позивача про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП №41953959 від 08.02.2014, винесену Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Капасюк Маряною Вікторівною, згідно якої Державний виконавець Капасюк М.В. відмовила в прийняття до провадження з примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення ПС1 №007501 винесеної 14.01.2014 підлягають задоволенню.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України виявлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності слугує підставою для задоволення адміністративного позову за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Суд звертає увагу на те, що дії відповідача при винесенні оскаржуваної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) аналізуються судом на предмет їх правомірності та відповідності вимогам чинного законодавства України станом на момент вчинення цих дій та обсягу доказів та інших фактичних обставин, які існували на цей момент.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, в інтересах відділення Державної автомобільної інспекції м. Мелітополя та Мелітопольського району Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області - задовольнити.

Скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП №41953959 від 08.02.2014 Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова