Справа № 2а-1199/10/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2010-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2010 р. Справа № 2a-1199/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Данилюк І.М.

за участю:

прокурора - Блищак О.В.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: Прокурора Рогатинського району в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в Рогатинському районі, вул. У.Безгрішного, 1, м. Рогатин, Івано-Франківська область, 77000

до відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, вул. Ю.Рогатинця, 2, м. Рогатин, Івано-Франківська область, 77000

про стягнення податкового боргу за рахунок активів платника податків в сумі 472539,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Рогатинського району Івано-Франківської області звернувся в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в Рогатинському районі з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу за рахунок активів платника податків в сумі 472539,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за наслідками проведеною прокуратурою Рогатинського району перевіркою своєчасності сплати обовязкових платежів до бюджету встановлено, що в порушення вимог Закону України «Про систему оподаткування»та Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувались податкові зобовязання. За наслідками проведеної податковим органом перевірки дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні господарсько-фінансової діяльності відповідачем за період з 01.01.2003 р. по 30.09.2005 р. встановлено заниження податку на додану вартість та прибуткового податку з доходів фізичних осіб, внаслідок чого податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення №/0 та №/0 від 12.12.2005р., згідно з якими відповідачу донараховано податкові зобовязання з податку на додану вартість в загальній сумі 250047,00 грн. та по прибутковому податку з доходів фізичних осіб 22492,00 грн. Вказані податкові зобовязання, на момент звернення до суду, вважаються узгодженими, однак відповідачем до бюджету сплачені не були, внаслідок чого на суму податкового боргу відповідачу нарахована пеня. Таким чином, загальна сума податкового боргу відповідача перед бюджетом становить 472539,00 грн.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, наведених у письмовому запереченні. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі з підстав, викладених у письмовому запереченні, мотивуючи їх тим, що прокурор звернувся з даним позовом в порушення строку звернення до адміністративного суду, передбаченого вимогами ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки податкові повідомлення-рішення №/0 та №/0 про донарахування податкових зобовязань з податку на додану вартість в розмірі 250047грн. та прибутковому податку з громадян в сумі 222492грн. в загальній сумі 472539,00грн., прийняті позивачем 12.12.2005 року. Крім цього, посилався на результати висновку бухгалтерської експертизи, призначеної в процесі розгляду кримінальної справи, порушеної проти відповідача, за результатами якої, зазначені в позові прокурора вищевказані суми донарахувань не знайшли свого підтвердження. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши прокурора, представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши подані суду письмові докази та інші матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований Рогатинською райдержадміністрацією 11.05.1999 р. за №0422 як субєкт підприємницької діяльності фізична особа, взятий на податковий облік 11.05.1999 р. за №62, а на момент здійснення податкової перевірки був платником податків та зборів в розумінні ст. 4 Закону України «Про систему оподаткування».

Як вбачається з акту податкової перевірки, відповідач зареєстрований як платник податку на додану вартість 11.05.1999 року згідно свідоцтва про реєстрацію №66160496. Відповідно до поданої заяви, 29.07.2004 р. відповідач виключений з реєстру платників податку на додану вартість.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією в Рогатинському районі Івано-Франківської області проводилась позапланова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2003 р. по 30.09.2005 р.

В ході проведеної перевірки встановлені порушення відповідачем п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме занижено податок на додану вартість за 2003 рік на суму 140112,00 грн. та за перше півріччя 2004 року на суму 26586,00 грн.

Крім того, перевіркою встановлено порушення відповідачем ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», ст.7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», внаслідок чого відповідачу донараховано прибутковий податок за 2003 рік в сумі 206676,00 грн., за перше півріччя в сумі 13722,00 грн., за 9 місяців 2005 року в сумі 2094,00 грн.

За результатами перевірки складено акт №101 від 07.12.2005 року, на підставі якого податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення №/0 та №/0 від 12.12.2005 року, згідно з якими позивачу визначена сума податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 250047,00 грн., в тому числі за основним платежем 166698,00 грн., штрафна санкція - 83349,00 грн., та з прибуткового податку в сумі основного платежу у розмірі 222492,00 грн.(а.с. 61).

Вищезазначені податкові рішення №/0 та №/0 від 12.12.2005 року отримані відповідачем особисто, про що свідчить його підпис на корінцях податкових повідомлень-рішень (а.с.61).

Відповідно до п.1.2 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№ 2181-ІІІ від 21.12.2000 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податкове зобовязання це зобовязання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та в строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Згідно з п.п.1.3 ст.1 вказаного Закону податковим боргом (недоїмкою) вважається податкове зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобовязання.

Відповідно до п.п.5.2.1 даного Закону податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту, тобто у разі апеляційного оскарження податкового повідомлення-рішення щодо донарахування сум податків та застосування штрафних (фінансових) санкцій за встановлені податковим органом порушення податкового, валютного та іншого законодавства в розмірі, передбаченому цим Законом.

Приписами п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 вищенаведеного Закону встановлено, що у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

В ході судового засідання встановлено, що відповідач не погоджується із прийнятими податковим органом податковими повідомленнями-рішеннями №/0 та №/0 від 12.12.2005 року щодо визначення контролюючим органом податкового зобовязання з податку на додану вартість в загальній сумі 250047,00 грн. та з прибуткового податку з доходів громадян в сумі 222492,00грн. відповідно, однак суду не надано доказів апеляційного узгодження податкових зобовязань відповідно до вказаних податкових рішень, або їх оскарження в судовому порядку.

Згідно пункту 5.4 Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Виходячи з системного аналізу вимог ст.5 та п.17.3 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податкове зобовязання, визначене податковим органом, відповідач повинен був сплатити протягом десяти календарних днів, наступних за днем вручення податкових повідомлень-рішень №/0 та №/0 від 12.12.2005 року, як зазначалось вище, отримані ним 12.12.2005 року, що підтверджується матеріалами справи.

В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачем не сплачено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість, визначену у податковому повідомленні-рішенні №/0 від 12.12.2005 р. в загальній сумі 250047,00 грн. та з прибуткового податку з доході громадян, визначену у податковому повідомленні-рішенні №/0 від 12.12.2005 року в сумі 222492,00 грн. у терміни, передбачені вимогами Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», про що свідчать матеріали справи та сторонами не заперечується, а тому суд вважає, що сума податкового боргу в загальному розмірі 472539,00 грн. підлягає стягненню в судовому порядку.

Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача щодо відмови у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем був пропущений строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, який встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що податкові повідомлення-рішення №/0 та №/0 від 12.12.2005 року, згідно з якими відповідачу донараховано податкові зобовязання з податку на додану вартість в сумі 250047,00 грн. та з прибуткового податку з доходів громадян в сумі 222492,00 грн., є узгодженими, а також, на момент судового розгляду даної справи, чинними.

В ході судового засідання встановлено та не заперечувалось сторонами, що стосовно відповідача було порушено кримінальну справи по обвинуваченню у скоєнні злочину, а саме умисному ухиленню від сплати податків, зборів (обовязкових) платежів, за результатами розгляду якої ОСОБА_2 був визнаний винним у кількох злочинах, в тому числі у зазначеному.

Відповідно до п.п.15.1.2 п.15.1 ст.15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкове зобовязання може бути нараховано або провадження по стягненню такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеному у підпункті 15.1.1 цього пункту, а саме коли податковий борг, що виник у звязку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобовязання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня узгодження податкового зобовязання, у разі, зокрема, коли судом встановлено скоєння злочину посадовими особами платника податків або фізичною особою платником податків щодо умисного ухилення від сплати зазначеного податкового зобовязання.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідачем не були вжиті заходи щодо виконання вимог ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, не надано суду належним чином засвідчених письмових доказів, на яких ґрунтується його заперечення, а саме: вироку Рогатинського районного суду Івано-Франківської області по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні злочинів по ухиленню від сплати податків, зборів (обовязкових платежів), ухвали колегії судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області щодо перегляду вказаного вироку в апеляційному порядку, а також висновку судового-бухгалтерської експертизи, яка проведена в рамках даної кримінальної справи, суд, за клопотанням представника відповідача, відповідно до вимог ч. 3 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.08.2010 р., витребував вищезазначені докази з матеріалів кримінальної справи (а.с. 74-75).

Як вбачається з наданої суду відповіді на виконання ухвали суду про витребування доказів, у звязку з тим, що кримінальна справа 09.08.2010 р. направлена до Верховного Суду України на підставі касаційного подання прокуратури Івано-Франківської області, вказані письмові докази не можуть бути надані суду (а.с. 82).

З наданих представником відповідача для огляду в судовому засіданні ксерокопій документів: вироку Рогатинського районного суду Івано-Франківської області по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні злочинів по ухиленню від сплати податків, зборів (обовязкових платежів), ухвали колегії судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області щодо перегляду вказаного вироку в апеляційному порядку, а також висновку судового-бухгалтерської експертизи, яка проведена в рамках даної кримінальної справи, судом встановлено та не заперечується сторонами, що 10.12.2009 року Рогатинським районним судом Івано-Франківської області розглянуто кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 в скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.212, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.1 ст.191, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, за наслідками чого судом постановлено вирок, згідно якого ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст.191, ч.3 ст.212, ч.2 ст. 358, ч.3 ст.358 Кримінального кодексу України, однак відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Кримінального кодексу України, він звільнений від покарання, оскільки діяння в якому обвинувачується ОСОБА_2 відноситься до невеликої тяжкості і на момент проголошення вироку минуло більш трьох років з дня вчинення цього злочину.

Крім цього, судом також встановлено, що предметом дослідження суду в кримінальній справи був податковий період, що охоплювався актом перевірки №101 від 07.12.2005 року за наслідками якого винесені податкові повідомлення-рішення №/0 та №/0 від 12.12.2005 року про донарахування податкових зобовязань із сплати податків та штрафних (фінансових) санкцій, що є предметом розгляду у даній адміністративний справі та вказаним вироком суду встановлено вину відповідача в ухиленні від сплати податків.

Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду про стягнення податкового боргу згідно податкових повідомлень-рішень №/0 та №/0 від 12.12.2005 року відповідно до вимог чинного податкового та процесуального законодавства України, а тому позовні вимоги є законними.

Доводи відповідача щодо неправомірності податкових повідомлень-рішень №/0 та №/0 від 12.12.2005 року з тих підстав, що вони прийняті за результатами проведеної податкової перевірки, яка не дослідила всі необхідні первинні бухгалтерські документи з підстав їх відсутності на момент перевірки, які в подальшому були відповідачем частково поновлені та надані експерту при повторному проведенні судово-бухгалтерської експертизи в межах вищенаведеної кримінальної справи, спростовуються тим, що не досліджені первинні документи бухгалтерського обліку при проведенні перевірки податковим органом, не можуть бути предметом розгляду в судовому проваджені по справі щодо стягнення податкового боргу згідно з податковими-повідомленнями рішеннями, які прийнято за результатами такої перевірки.

Відтак відсутність у відповідача документів первинного бухгалтерського обліку унеможливило податковому органу перевірити обсяг та зміст господарських операцій з реалізації товарів та надання послуг відповідачем.

Встановлення таких обставин з метою перевірки достовірності та повноти нарахування і сплати податків, відповідно до Закону України «Про державну податкову службу в Україні»віднесено до компетенції податкових органів, а не суду.

Аналогічна правова позиція викладена в довідці Вищого адміністративного суду України про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами окремих норм Закону України «Про податок на додану вартість»від 15.04.2010 р.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути за рахунок активів фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідн. №) в доход бюджету 472539 (Чотириста сімдесят дві тисячі пятсот тридцять девять гривень) 00 коп. податкового боргу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_4

Постанова складена в повному обсязі 15.10.2010 року.