Справа № 804/19446/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2015 рокусправа № 804/19446/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року

у справі № 804/19446/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новація»

до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новація» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, в якому просило визнати недійсним (скасувати) податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2014 на суму 208686 грн., з яких 139124 грн. - за основним платежем, 69562 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, як таке, що прийняте на підставі на акту перевірки від 08.10.2014 № 2726/04-66-15-00/31959223, висновки якого не відповідають фактичним обставинам та суперечать діючому законодавству.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у нього наявні податкові накладні, а також всі необхідні документи на підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Голден Торг Центр», що є підставою для формування податкового кредиту. Посилання податкового органу на акти перевірок інших суб'єктів господарювання є неправомірним, оскільки юридична відповідальність кожного платника податків відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальних характер, порушення, допущені одним платником податків і відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 адміністративний позов задоволено. Постанову суду мотивовано недоведеністю відповідачем фактів порушень, які стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки правомірність та реальність господарських операцій позивача підтверджена належним чином оформленою первинною документацією.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю. Відповідач зазначає, що на підтвердження факту транспортування активів за договором поставки №26/05-01 від 26.05.2014 позивачем надано договір про надання транспортно-експедиторських послуг з ТОВ «Нова пошта», проте інших документів, підтверджуючих транспортування (фізичне переміщення) указаних активів, а саме: рахунків-фактур, довіреностей, тощо, не надано. Позивачем не надано первинних документів, які підтверджують реальність господарської операції, що виключає правову можливість для формування податкового кредиту.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Новація» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення господарських операцій з ТОВ «Голден Торг Центр» за травень-червень 2014 року, за результатами якої складено акт №2726/04-66-15-00/31959223 від 08.10.2014.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пунктів 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено суму податкового кредиту за травень - червень 2014 року на загальну суму 139124,00 грн., що призвело до заниження суми ПДВ до сплати за травень 2014 року на суму ПДВ -129900,00 грн. за червень на суму ПДВ - 9224,00 грн.

До таких висновків податковий орган дійшов з огляду на фіктивність наданих позивачем документів (як таких що не є первинними), не надання документів - рахунків-фактур, довіреностей на підтвердження факту транспортування (фізичного переміщення) активів за договором поставки від 26.05.2014 № 26/05-01, а також інформацію, що міститься в актах ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 09.07.2014 № 1569/26-59-22-08/39067429 «Про неможливість підтвердження задекларованих податкових зобов'язань та податкового кредиту ТОВ «Берналь» та ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 03.07.2014 № 526/26-57-22-06 по ТОВ «Палладіум Трейд», які були постачальниками ТОВ «Голден Торг Центр» в травні 2014 року.

На підставі акту перевірки №2726/04-66-15-00/31959223 від 08.10.2014 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 208686,00 грн., в тому числі за основним платежем - 139124,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 69562,00 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків податкового органу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п.201.1. ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації

Отже з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Господарською операцією, згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондується і з нормами Податкового кодексу України.

Як свідчать матеріали справи і не заперечується сторонами, між позивачем (Покупець) та ТОВ «Голден Торг» (Постачальник) укладено договір поставки від 26.05.2014 №26/05-01, за умовами якого Покупець купує і сплачує, а Постачальник продає на умовах цього Договору біологічно активні добавки, профілактичні та косметичні креми (надалі - товар) у кількості, асортименті та за цінами, вказаними у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору. Відповідно до п.2.1, 2.3 договору товар, відповідно до цього договору, поставляється окремими партіями у відповідності з накладними. Поставка товару здійснюється силами Покупця зі складу Продавця. Згідно з п.4.1 договору Покупець зобов'язаний здійснити оплату за фактично реалізований товар в термін не пізніше ніж 240 (двісті сорок) днів з моменту поставки товару.

Виконання вищевказаного договору підтверджено наданими позивачем первинними документами, досліджено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи, а саме: видатковою накладною №ГТ-0530/03 від 30.05.2014 на загальну суму 779400,00 грн., податковою накладною №7 від 30.05.2014 на загальну суму 779400,00 грн., в т. ч. ПДВ 129900,00 грн., видатковою накладною №ГТ-0602/02 від 02.06.2014 на загальну суму 17126,88 грн., податковою накладною №4 від 02.06.2014 на загальну суму 17126,88 грн., в т. ч. ПДВ 2854,48 грн., видатковою накладною №ГТ-0616/12 від 16.06.2014 на загальну суму 38216,58 грн., податковою накладною №182 від 16.06.2014 на загальну суму 38216,58 грн., в т. ч. ПДВ 6369,43 грн., видатковою накладною №ГТ-0610/03 від 10.06.2014 на загальну суму 52796,58 грн., податковою накладною №22 від 10.06.2014 на загальну суму 52796,58 грн., в т. ч. ПДВ 8799,43 грн.

Поставка товару здійснювалась ТОВ «Нова Пошта» на підставі договору про надання транспортно-експедиторських послуг №45408 від 27.01.2014. Оплата товару на момент перевірки позивачем не здійснена, зважаючи на відстрочку платежу у 240 днів, яка передбачена договором.

Наявність офісних та складських приміщень у позивача підтверджується договором оренди нежитлових приміщень №2 від 01.01.2014, укладеного з ТОВ «Осіріс-2005» щодо оренди нежитлових приміщень загальною площею 256,9 кв. м., розташованих за адресою: вул.Аеропорт, 144, селище Старі Кодаки, Дніпропетровський район

Виходячи із змісту вказаних вище документів, якими позивач підтверджує виконання договору поставки від 26.05.2014 №26/05-01 з ТОВ «Голден Торг», вбачається, що вони містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в розумінні вказаного Закону є первинними, такими, що в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки товару, фактичний рух активів та зміни у власному капіталі позивача.

Податкові накладні, на підставі яких позивачем суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту, складені ТОВ «Голден Торг» у відповідності до вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Використання позивачем придбаного у ТОВ «Голден Торг» товару у власній господарській діяльності відповідачем не заперечувалось, наявними в матеріалах справи доказами не спростовано. Придбаний позивачем у ТОВ «Голден Торг» товар реалізований за договором поставки від 26.05.2014 № 26/05-01.

Отже з огляду на надані позивачем докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що укладений з ТОВ «Голден Торг» договір поставки мав на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлений ним. Сторонами господарських відносин дотримані вимоги чинного законодавства України у спосіб передбачений законом, що в свою чергу підтверджує здійснення господарських операції та правомірно сформований податковий кредит.

Стосовно посилань податкового органу на відсутність у позивача документів, підтверджуючих транспортування придбаного товару (товарно-транспортних накладних, довіреностей), слід зазначити, що сама собою наявність або відсутність окремих документів не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платників податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Крім того, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно із п. п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних Правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

В той же час, вказані Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку, що позивачем надано всі необхідні документи, які підтверджують отримання позивачем товару від ТОВ «Голден Торг» та його використання в господарській діяльності позивача, що є належним підтвердженням реальності проведених позивачем господарських операцій та формування податкового кредиту за операціями з вказаним контрагентом.

На момент укладення та виконання означеного вище договору, контрагент позивача ТОВ «Голден Торг» мав зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством, був зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Законодавчо встановлені вимоги, необхідні для чинності правочину (ст.203 ЦК України), позивачем та його контрагентом дотримані. Крім того, господарські зобов'язання з поставки товару не містять ознак фіктивності (вчинених без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися відповідними правочинами). Також зазначений вище договір, укладений позивачем, не містить умов та ознак, які б свідчили про його суперечність інтересам держави та суспільства, або порушував публічний порядок.

Належні докази на підтвердження доводів щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій з поставки товару відповідачем не зазначені, суду не подані. Жодний документ, який в установленому порядку встановлював би відповідні факти та був обов'язковим для застосування на всій території України, в матеріалах справи відсутній.

Стосовно посилань податкового органу на акти ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 09.07.2014 №1569/26-59-22-08/39067429 «Про неможливість підтвердження задекларованих податкових зобов'язань та податкового кредиту ТОВ «Берналь» та ДПІ у Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 03.07.2014 №526/26-57-22-06 по ТОВ «Палладіум Трейд», які були постачальниками ТОВ «Голден Торг Центр» в травні 2014 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації №984 від 22.12.2010, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка. Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Згідно з п.6 Порядку №984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Отже, податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків, а відтак посилання податкового органу на акти перевірки іншого платника податків, яким встановлено порушення податкового законодавства, а також іншу інформацію щодо контрагента позивача або контрагента постачальника позивача, що не має правових наслідків, не може вважатись доказом у розумінні ст.69 КАС України.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, предметом перевірок, за результатами яких складені зазначені вище акти, не були відносини між позивачем та ТОВ «Голден Торг Центр», тому можливі правопорушення у відносинах ТОВ «Голден Торг Центр» з третіми особами не можуть впливати на відносини між ТОВ «Новація» та ТОВ «Голден Торг Центр».

Відповідачем в ході проведення перевірки позивача не наведені та не встановлені докази, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з поставки товару меті та задачам діяльності платників податків, збитковості таких операції чи інші обставини, які окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність здійснених операцій, відсутність факту поставки, а також про те, що реалізацію вказаних операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Позиція податкового органу, яка базується на виявлених податковим органом порушеннях, допущених учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів, суперечить вимогам чинного законодавства.

Із змісту вищенаведених правових норм вбачається, що Податковий кодекс України не ставить право позивача на формування витрат та податкового кредиту в залежність від декларування постачальниками, в тому числі і по ланцюгу постачання, своїх податкових зобов'язань та/або від сплати ними сум податку до бюджету.

До того ж, ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

Також колегія суддів зазначає, що чинним законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок таких постачальників зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на відображення відповідних сум в податковому обліку.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України»).

Крім того, податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з вищевказаним підприємством було одержання позивачем податкової вигоди.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено суду наявності законних підстав для збільшення оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Наведене свідчить про обґрунтованість задоволення судом першої інстанції позовних вимог щодо скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року у справі № 804/19446/14 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко