Справа № 815/3495/15
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 815/3495/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Вінського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Тартачної Катерини Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі -Позивач, або ОСОБА_1.) з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області (далі - Відповідач-1, або Реєстраційна служба ОМУЮ) про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 21775114 від 03.06.2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов'язання Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на кімнату у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, кімн. № 104 та надати відповідний акт.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

27.05.2015 року Позивач звернувся до Реєстраційної служби ОМУЮ із заявою про державну реєстрацію права власності на кімнату № 104 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. До вказаної заяви Позивачем було подано всі передбачені законом документи необхідні для здійснення державної реєстрації права власності, проте 03.06.2015 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ОМУЮ Тартачної К.М. № 21775114 Позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності. Позивачем також зазначено, що підставою для відмови у державній реєстрації прав власності слугувало те, що згідно реєстру прав на нерухоме майно будівля гуртожитку належить на праві державної власності державі в особі Міністерства транспорту та зв'язку України у зв'язку з чим у Департаменту міського господарства України Одеської міської ради були відсутні підстави для розпорядження вказаним у поданій Позивачем заяві об'єктом нерухомого майна. Позивачем також зазначено, що державним реєстратором при розгляді заяви та прийнятті рішення не враховано, що даний гуртожиток, відповідно до Акту приймання-передачі від 12.12.2013 року, належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Також рішенням Одеської міської ради №4810-VI від 25.06.2014 року було надано дозвіл мешканцям даного гуртожитку право на проведення приватизації жилих приміщень у сімейному гуртожитку комунальної власності. Позивач також зазначив, що окремі мешканці кімнат « 103», « 73», « 16», « 126» даного гуртожитку здійснили державну реєстрацію права власності на свої помешкання та отримали відповідні витяги у Державній реєстраційній службі ОМУЮ.

З огляду на зазначене, Позивач вважає прийняте рішення № 21775114 від 03.06.2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень протиправним та таким, що порушує його права, у зв'язку із чим звернувся з вказаним позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві (а.с.4-6).

Ухвалою суду від 13.07.2015 року, занесеною до журналу судового засідання, залучено до участі у справі в якості другого Відповідача по справі державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ОМУЮ Тартачну Катерину Михайлівну (далі - Відповідач-2, або держаний реєстратор Тартачна К.М.).

Представник Відповідача-1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (а.с. 77-79), зазначивши, що під час розгляду заяви Позивача щодо державної реєстрації права власності на кімнату № 104 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 державним реєстратором Тартачною К.М. було встановлено, що згідно реєстру прав на нерухоме майно будівля гуртожитку належить на праві державної власності державі в особі Міністерства транспорту та зв'язку України, а відтак у Департаменту міського господарства України Одеської міської ради відсутні підстави для розпорядження об'єктом майна, що є власністю держави. У зв'язку із виявленими суперечностями між заявленими правами та відомостями, що містяться в Держаному реєстрі права власності на нерухоме майно державним реєстратором Тартачною К.М. на підставі ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 20 та п. 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства України відмовлено Позивачу у державній реєстрації права власності. Відтак, представник Відповідача зазначив, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідач-2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно, жодних клопотань, заперечень проти адміністративного позову не надав, у зв'язку з чим, суд, дійшов до висновку, що причина неявки Відповідача-2 в судове засідання є не поважною та вважав можливим продовжити розгляд справи у відсутність Відповідача-2.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення Позивача тапредставника Відповідача-1, письмові заперечення по справі, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 року (далі - Закон №1952-IV).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав на об'єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об'єкта.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Статтею 8 Закону України №1952-ІV, визначені повноваження органу державної реєстрації, який: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Статтею 9 Закону України №1952-ІV, визначені повноваження державного реєстратора, якій відповідно до ч. 4 цієї статті самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Державний реєстратор, крім іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст..18 цього Закону; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна встановлено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №868).

Так, відповідно до п.8 Порядку №868, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Міністерство юстиції України. Відповідно до п.15 Порядку №868, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до п.20 Порядку №868, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Відповідно до п.28 Порядку №868, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Відповідно до п.36 Порядку №868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до п.37 Порядку №868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, крім іншого, свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 01.01.2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією.

Судом встановлено, що підставою для відмови Позивачу в державній реєстрації прав на нерухоме майно стала неможливість Відповідача-2 під час розгляду заяви та доданих до неї документів, встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Дослідивши документи, які були надані Позивачем до Реєстраційної служби ОМУЮ для здійснення державної реєстрації права власності на кімнату № 104 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, суд вважає, що висновки зазначені в рішенні державного реєстратора є обґрунтованими з огляду на наступне.

27.05.2015 року Позивач звернувся до Реєстраційної служби ОМУЮ із заявою про державну реєстрацію права власності на кімнату № 104 у вказаному гуртожитку (а.с. 53-54). Позивачем разом із заявою надано до Реєстраційної служби ОМУЮ свідоцтво про право власності, видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради 27.01.2015 року (а.с.59), копію розпорядження органу приватизації № 250162 від 27.01.2015 року (а.с.60), довідку КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради №32 від 06.04.2015 року (а.с.61), технічний паспорт на вказаний об'єкт нерухомого майна (а.с. 62-65).

За результатом пошуку відомостей в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, Відповідачем-2 встановлено, що об'єкт нерухомого майна житлова 4-поверхова будівля гуртожитку Одеського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 1 Одеської залізниці (літ. «А») належить на праві приватній власності державі в особі Міністерства транспорту та зв'язку України на підставі рішення Господарського суду Одеської області № 30/64-09-1819 від 04.06.2009 року (а.с.67-69).

Будь-які відомості щодо права власності, користування чи розпорядження вказаним об'єктом нерухомого майна Департаментом міського господарства Одеської міської ради в реєстрі відсутні. Будь-яких інших документів, на підтвердження права розпоряджатись об'єктом нерухомого майна Департаментом міського господарства Одеської міської ради Позивачем до заяви надано не було.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що встановивши невідповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, державним реєстратором Тартачною К.М. правомірно відмовлено Позивачу у державній реєстрації права власності на підставі поданих документів.

Суд також приходить до висновку про необґрунтованість доводів Позивача, викладених в адміністративному позові, оскільки будь-яких інших документів, на підтвердження права розпоряджатись об'єктом нерухомого майна Департаментом міського господарства Одеської міської ради Позивачем до заяви надано не було. Надані Позивачем документи, зокрема: копії акту приймання-передачі від 12.12.2013 року, рішення Одеської міської ради №4810-VI від 25.06.2014 року та факт проведення державної реєстрації права власності на інші кімнати у вказаному гуртожитку (кімнати №№ « 103», « 73», « 16», « 126») й отримання відповідних витягів у Державній реєстраційній службі ОМУЮ, не можуть слугувати підставою для визнання рішення державного реєстратора Тартачної К.М. протиправною, оскільки не розглядались вказаним Відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення.

Оскільки суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 21775114 від 03.06.2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, відповідно не підлягають задоволенню як похідні вимоги Позивача про зобов'язання Реєстраційної служби ОМУЮ зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на кімнату у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, кімн. № 104 та надати відповідний акт.

При цьому, при вирішенні справи, суд враховує і те, що Позивач відповідно до приписів Закону №1952-ІV та Порядку №868 не позбавлений права повторного звернення до органу державної реєстрації служби із відповідною заявою в разі наявності відповідних документів.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 86 КАС України визначено, що, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Тартачної Катерини Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 21775114 від 03.06.2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов'язання Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на кімнату у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, кімн. № 104 та надати відповідний акт - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Тартачної Катерини Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 21775114 від 03.06.2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов'язання Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на кімнату у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, кімн. № 104 та надати відповідний акт - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

31 липня 2015 року.