Справа № 2-а-96/2010
Суддя: Костенко А. І.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Маньківський районний суд Черкаської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2010 р. Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді А.І. КОСТЕНКО

при секретарі М.А. ЧИКУРОВІЙ

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Маньківському районі про визнання протиправними дій та нарахування недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій та нарахування недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни».

На підставу своїх вимог спирається на те, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року є дитиною війни.

Згідно статті 6 зазначеного Закону з 01.01.2010 року позивачеві повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 2.1. Постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах» від 30 квітня 2002 року №8-2, основним завданням органів пенсійного фонду України є «забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Таким чином, виплата надбавки до пенсії мала здійснюватись відповідачем. Всупереч положенням ст.22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Законом України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2009рік, чим право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено.

Проте, рішеннями Конституційного суду України від 09.07.2007 року 6-рп/2007 та №10-рп/2008 від 22.05.2008 p., положення, що призупиняли дію статті 6 Закону, були визнані такими, що не відповідають Конституції України та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Таким чином відповідач зобов'язаний був здійснювати виплату належної позивачеві допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2009 рік.

Відповідно до положень ст. 92 Конституції України виключно законний України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Керуючись вищезазначеними рішеннями Конституційного Суду України та чинним законодавством України, ОСОБА_1, 22.11.2010 року, направлено письмове звернення до відповідача з вимогою здійснити нарахування належної позивачеві, як дитині війни, соціальної державної допомоги у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком за 2009 рік та забезпечити її виплату.

Попри те, що Конституція України, як закон прямої дії, має юридичну силу, а рішення Конституційного Суду є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржено, відповідач, як орган владних повноважень, відмовив позивачеві у її гарантованому, ст. 48 Конституції України та ст.6 Закону, праві.

Вважаю, що відмова відповідача є незаконною, оскільки відповідно до частини 2 статті З Закону, державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

В свою чергу, згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної владним та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальні заробітної плати» від 20.10.2009 № 1646-VI та ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкові державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, та відповідно мінімальний розмір пенсії за віком складає: з 01.10.2010року - 695 грн., з 01.04.2010р. - 706 грн., з 01.07.2010р. - 709 грн., 01.10.2010р.-723 гри. Тобто, як дитині війни за 2010 рік має бути нараховано та виплачено надбавку в такому розмірі: 7776 грн. х 30 % = 2332,80 грн. Із даної суми позивачеві, як дитині війни, за 2010 рік виплачено щомісячну допомогу 49.80 грн. 49,80x11 =547,80 грн. Отже, за 2010 рік позивачеві відповідач не донарахував і недоплатив 1785 грн. (2332,80 грн. -547,80 грн. = 1785 грн.).

Відповідно, саме з цього розміру має визначатись нарахування та виплата позивачеві надбавки як дитині війни в розмірі 30 %. Проте, відповідач нарахував позивачеві надбавку в розмірі 10 %, про що позивача повідомлено вказаним листом.

Відповідно до ст.ст.99,100 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено на сьогоднішній день шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свободи чи інтересів.

Відповідач є органом державної влади, і відповідно до вимог Кодексу Адміністративного Судочинства України, даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не зявилася, але згідно поданої заяви просить справу розглядати у її відсутність та підтримує свої позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Суд, вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. є дитиною війни. Згідно статті 6 Закону з 01.01.2006 р. позивачеві повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 2.1. Постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах» від 30 квітня 2002 року № 8-2, основним завданням органів Пенсійного фонду України є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуться замість пенсії підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія норм закону, які передбачали вищевказані виплати була призупинена.

Рішенням Конституційного Суду України № б - рп від 09 липня 2007 року у справі за конституційним поданням 46 депутатів України щодо відповідності Конституції України положень ст. 29, 36 ч. 2, ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п. 7,9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41,43,44,45, 46 ст. 71, ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007рік» визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними) положення п. 12 ст. 71, ст. 111 Закону України, якими встановлено, що на 2007 рік зупинено дію положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.07.2007 року дійшов висновку, що зупинення законом України «Про Державний бюджет України» дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій та гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає ст. 1, 3 ч. 2, ст. 6 ч. 2, ст. 8, ч. 2 ст.19, ст. 21, 22, п. 1 ч. 2 ст. 92, ч. 1, 2, 3 ст. 95 Конституції України.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Стаття 8 Конституції України встановлює, що норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть, бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на вищенаведене та виходячи із загальних засад пріоритетності законів України над урядовими нормативно-правовими актами, при вирішенні даного спору необхідно застосувати саме ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Таким чином, правова норма "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 2 ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Судом встановлено, що Закон України "Про соціальний захист дітей війни", Закон України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", Закон України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 p. N 6-рп/2007, Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 N 10-рп/2008, на які посилається позивач, як на підставу звернення до суду, були опубліковані в офіційних друкованих виданнях України та являються доступними для ознайомлення.

Тому позов про визнання відмови відповідача щодо виплати позивачеві щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком протиправною та зобовязання відповідача здійснити нарахування даної щомісячної соціальної допомоги підлягає до часткового задоволення, тобто термін з якого відповідач повинен нараховувати дану соціальну допомогу слід обраховувати з 29.05.2010 року, тобто в межах шестимісячного строку, який передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Державне мито суд вважає віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 21, ст. 152 Конституції України, законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про державний бюджет України 2008 рік», Законом України «Про соціальний захист дітей війни», Рішенням Конституційного Суду України № б - рп від 09 липня 2007 року, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року, ст. ст. 12, 17, 19, 99, 100, 159-162 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Маньківському районі Черкаської області відносно відмови в підвищенні ОСОБА_1 пенсії на 20 % від мінімальної пенсії за віком згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Маньківському районі здійснити перерахунок надбавки до пенсії ОСОБА_1, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести доплати у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 29.05.2010 року по 16.12.2010 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

В іншій частині позову відмовити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду через Маньківський районний суд на протязі десяти днів.

СУДДЯ А.І. КОСТЕНКО