Справа № 805/1292/15-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 р. Справа № 805/1292/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Донецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого-судді Христофорові А.Б., суддів Трояновій О.В., Бабіч С.І., при секретарі Ушаковій О.В., за участю представника позивача Олейнікової Ю.С., представника відповідача Кравченка В.О., представника відповідачів Пономарьова А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування рішень, визнання дій протиправними та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування рішень, визнання дій протиправними та скасування вимоги, мотивуючи вимоги тим, що 09.12.2014 року на адресу підприємства надійшла вимога Костянтинівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області від 02.12.2014 року №Ю-1263/05-14-25-13-9 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зазначена вимога була оскаржена в адміністративному порядку до Маріупольської ОДПІ (на виконання функцій ГУ Міндоходів у Донецькій області відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 18.07.2014 року № 4), але скаргу було залишено без задоволення. Непогодившись з результатами розгляду скарги підприємство звернулося зі скаргою до Державної фіскальної служби України, але скаргу також залишено без задоволення. Вважають рішення прийнятті відповідачами незаконними, необґрунтованим та такими, що порушують права та законні інтереси підприємства, оскільки, під час нарахування відповідачем боргу(недоїмки) діяв ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р, у відповідності до якого підприємство звільняється від виконання обов'язків щодо своєчасної сплати єдиного внеску та нарахування пені на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, у зв'язку з чим сума боргу( недоїмки) зі сплати ЄСВ у розмірі 701 607,52 грн та пені у розмірі 8291,23 грн стягненню не підлягає, а рішення відповідачів підлягають скасуванню.

Відповідачем Костянтинівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області надано заперечення на адміністративний позов, у відповідності до якого просять відмовити у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне. Підприємство з липня 2014 року здійснювало несвоєчасну сплату ЄСВ у відповідності до чого за підприємством значиться борг(недоїмка). За наслідками несвоєчасного здійснення розрахунку засобами АС «Податковий Блок» здійснено розрахунки штрафів та пені, у зв'язку з чим загальна сума боргу(недоїмки) станом на 01.12.2014 року становить 709 898,75 грн. Посилання позивача на ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з приводу визнання боргу безнадійним та його списання вважають безпідставним, оскільки зазначений закон лише надає право розстрочення(відстрочення) грошових зобов'язань або податкового боргу. Крім того зазначають, що згідно ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Також, відповідачем ГУ ДФС в Донецькій області було надано заперечення проти адміністративного позову, відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позовних вимог враховуючи наступне. Костянтинівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області за наслідками несвоєчасної сплати ЄСВ була сформована та надіслана підприємству податкова вимога про сплату боргу(недоїмки) з ЄСВ від 02.12.2014 року. Вважають зазначену Вимогу обґрунтованою, оскільки позивач належним чином не сплачував ЄСВ. Зазначають, що норми ЗУ«Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» звільняють платників податку від своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати ЄСВ, подання звітності тощо. Тобто платникам ЄСВ надається можливість у період АТО не виконувати збов'язання своєчасно та в повному обсязі сплачувати ЄСВ. Однак, платники які продовжують свою господарську діяльність зобов'язані виконувати вимоги ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Крім того вважають, що правові наслідки для підприємства породжує тільки податкова Вимога, а Рішення контролюючих органів про результати розгляду скарги не мають обов'язкового характеру та не мають ознак рішення суб'єкта владних повноважень.

Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, навівши доводи аналогічні зазначеним у позовній заяві.

Представник відповідачів Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області за довіреністю заперечував проти задоволення позовних вимог, підтримавши обставини зазначені у заперечені проти позову.

Представник відповідача Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області за довіреністю заперечував проти задоволення позовних вимог, навівши доводи аналогічні зазначеним у заперечені проти позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Позивач, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (, вул. К. Лібкнехта, буд. 177 А, м. Маріуполь, Донецька область), пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації, набув статусу суб'єкта господарювання - юридична особа, за організаційно-правовою формою - комунальне підприємство з 03.09.2007 року, №1 026990, зазначене вбачається з Виписки з Єдиного державну реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, Статуту підприємства від 2007 року (а.с.13,16-17), має відокремлений підрозділ в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (, вул. П. Ангеліної, 15, м. Костянтинівка, Донецька область), зазначене вбачається з Довідки Серії АА № 652653 з Єдиного державну реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, Положення №36 від 2012 року(а.с.18-19,20).

На обліку як платник податків/зборів відповідач знаходиться у Костянтинівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області.

Відповідачі Державна фіскальна служба України, Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Костянтинівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області є суб`єктами владних повноважень, які в даних правовідносинах реалізують надані їм Податковим кодексом України повноваження.

Судом встановлено, що 02.12.2014 року Костянтинівською ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області було сформовано та направлено підприємству податкову вимогу про сплату боргу( неустойки) №Ю-1263/05-14-25-13-9, відповідно до якої інспекція вимагає сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 701607,52 грн та пені в сумі 8291,23 грн, загальна сума 709898,75 грн(а.с.6).

Позивач скористався правом адмінінстративного оскарження рішення конторюючого органу шляхом подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, а саме: Головного управління ДФС у Донецькій області, однак, Рішенням від 28.01.2015 року№481/10/05-99-23-01 Податкову вимогу Форми №Ю-1263/05-14-25-13-9 від 02.12.2014 року залишено без змін, скаргу залишено без задоволення(а.с.8-9).

Не погодившись з Рішенням про результати розгляду скарги Головного управління ДФС у Донецькій області, позивачем було подано скаргу до контролюючого органу вищого рівня, а саме: Державної фіскальної служби України, однак, Рішенням від 16.03.2015 року № 5357/6/99-99-10-01-07-15 вимогу №Ю-1263/05-14-25-13-9 від 02.12.2014 року залишено без змін, скаргу залишено без задоволення(а.с.10-11).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи встановлених судом, позивач просить скасувати рішення відповідачів, оскільки вважає їх такими, що прийняті з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Отже, спірним питанням у даній справі справі, є правомірність нарахування податковим органом недоїмки та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску позивачем, якого звільнено від виконання обов'язків передбачених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на період проведення антитерористичної операції.

Пунктом 10 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) страхувальники - роботодавці та інші особи відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абз.1 п.1 ст. 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Як вбачається з положень ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Тобто, на підприємство покладений обов'язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Наряду з викладеним суд враховує наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (далі - Закон № 1669).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Згідно з ст. 1 Закону № 1669 територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

30 жовтня 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р до зазначених пунктів належить м. Костянтинівка Донецької області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. N 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. N 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Однак, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/18327/14 від 09 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 5 листопада 2014 року визнано нечинним.

Зазначені судові рішення на час розгляду справі не були скасовані та їх виконання не було зупинено.

За приписами ч.1 ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Як вбачається з матеріалів справи, місцезнаходження відокремленого підрозділу зареєстроване за адресою: м. Костянтинівка, вул. П. Ангеліної, буд. 15. За заначеною адресою підприємство здійснює свою господарску діяльність та перебуває на обліку у Костянтинівській ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області.

На підставі положень Закону № 1669 пп. «б» п. 8 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 доповнено пунктом 9-3 наступного змісту: платники єдиного внеску, визначені ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Відповідно до частин 1-3 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 1669-VІІ, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

З зазначених підстав, внесені Законом України № 1669 зміні до Закону № 2464 звільняють від виконання своїх обов'язків з приводу виконання обов'язків з сплати єдиного внеску суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

05.11.2014 року підприємство звернулося до Костянтинівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області з заявою про звільнення від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме від нарахування, утримання, сплати єдиного внеску та подання звітності в органаї доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком.(а.с.7)

Судом також враховуюється той факт, що на час прийняття спірного рішення(вимоги) Костянтинівською ОДПІ від 02.12.2014 року №Ю-1263/05-14-25-13-9 про сплату боргу (недоїмки), Президентом України не приймався указ про завершення проведення антитерористичної операції, тобто період проведення АТО триває.

Статтею 10 Закону №1669 визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Позивачем надано у якості доказу лист Торгово-промислової палати України від 29 жовтня 2014 року №4245/05-4, яким засвідчено настання обставин непереборної сили(а.с.21)

Крім того, суд зауважує, що відповідно до приписів частини 2 статті 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати. Загальновідомою є обставина, що на території Донецької області триває антитерористична операція, а деякі населені пункти Донецької області є територіями, тимчасово не підконтрольними уряду Україні.

Статтею 14-1 Закону України № 1669-VІІ Торгово-промисловій палаті України дійсно надано право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини. При цьому, частиною 2 зазначеної статті серед форс-мажорних обставин не визначено саме - "проведення антитерористичної операції", тому дія сертифіката Торгово-промислової палати України може засвідчувати будь-які інші, перелічені в частині 2 статті 14-1 Закону України № 1669-VІІ обставини, а обставина проведення АТО у Донецькій області, де здійснює господарську діяльність позивач, крім судових рішень у адміністративній справі № 826/18327/14, також прямо встановлена указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р.

Отже, системний аналіз нормативно-правових актів в редакції, що регулювали спірні правовідносини на час їх виникнення, дають підстави вважати, що позивач, як платник єдиного внеску, та такий, що перебуває на обліку у фіскальному органі та знаходиться на території де проводиться АТО, на цей період звільняється від своїх обов'язків, зокрема, щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, подання звітності тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Пунктом 1 частини 2 зазначеної норми Закону визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Оскільки, під час розгляду справи, встановлена протиправність рішення су'єкту владних повноважень, суд вважає позовні вимоги про визнання дій Костянтинівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області такими, що підлягають задоволенню,.

За наслідками чого, Податкова вимога від 02.12.2014 року №Ю-1263/05-14-25-13-9 про сплату боргу(недоїмки) є незаконною, необґрунтованною та такою, що не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішень суб'єктів владних повноважень ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.

Стосовно вимог позивача про скасування Рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 16.03.2015 року №5357/6/99-99-10-01-07-15 та Рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про результати розгляду скарги від 28.01.2015 року №481/10/05-99-23-01 суд виходить до наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.1ч.1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно- правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень,якщо позивач вважає, що цими рішеннями,діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюють перешкоди для їх реалізації або мають інші ущемлення прав чи свобод.

Рішення про результати розгляду скарг не є актами індивідуальної дії у розумінні ст. 17 КАС України та не може бути предметом спору в порядку адміністративного судочинства, оскільки не породжують для платника податків правові наслідки, не покладає на останнього суб'єктивного обов'язку та не являє собою остаточне волевиявлення суб'єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, а лише передбачає подальше прийняття суб'єктом владних повноважень рішення стосовно прав і обов'язків платника податків.

Тобто, в даному випадку, лише Вимога про сплату боргу (недоїмки), є тим правовим актом індивідуальної дії, що можє бути оскаржений в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги в частині скасування Рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 16.03.2015 року №5357/6/99-99-10-01-07-15 та Рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про результати розгляду скарги від 28.01.2015 року №481/10/05-99-23-01 не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позивачем вимог.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8-11, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування рішень, визнання дій протиправними та скасування вимоги- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області щодо приймання податкової вимоги від 02.12.2014 року №Ю-1263/05-14-25-13-9 про сплату боргу (недоїмки) Комунальним підприємством "Компанія "Вода Донбасу" в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 02.12.2014 року №Ю-1263/05-14-25-13-9 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 701 607,52 грн та пені в сумі 8291,23 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (, вул. К. Лібкнехта, буд. 177 А, м. Маріуполь, Донецька область, р/р 864, ТОБО №10004/063 ДОУ ВАТ «Ощадбанк», МФО 335106, ОКПО 35887472) судові витрати з судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн 20 копійок.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Постанова ухвалена у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 28 липня 2015 року.

Повний текст постанови складено 31 липня 2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до адміністративного суду апеляційної інстанції апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Христофоров А.Б.

Судді Троянова О.В.

Бабіч С.І.