Справа № 826/6914/15
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6914/15 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

04 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаряБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Приходько К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пан Укрейн» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року ТОВ «Пан Укрейн» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві в якому просило визнати протиправними та скасувати податкову вимогу № 5881-25 від 06.10.2014 та рішення про опис майна ТОВ «Пан Укрейн» у податкову заставу № 22453/10/26-512-25-25 від 15.10.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 5881-25 від 06.10.2014 та рішення про опис майна ТОВ «Пан Укрейн» у податкову заставу № 22453/10/26-512-25-25 від 15.10.2014.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем та ПАТ «КБ «Даніель» укладено договір банківського рахунку № РКО-32192 Т від 29.07.2009, згідно умов якого, з урахуванням умов додаткової угоди від 17.08.2009 до зазначеного договору, банк зобов'язаний здійснювати комплексне розрахунково-касове обслуговування клієнта та виконувати за його дорученням розрахункові та касові операції.

Позивачем, з метою своєчасної сплати до бюджету податків та зборів, відправлялися банку наступні платіжні доручення:

від 19.07.2013 № 3138 на суму 2 188,00 грн. в рахунок сплати податку на прибуток липень 2013 р. (авансовий платіж);

від 29.07.2013 № 3140 на суму 350 000,00 грн., в рахунок сплати податку на додану вартість - термін сплати 30.07.2013;

від 21.08.2013 № 3142 на суму 200 000,00 грн., в рахунок сплати податку на додану вартість за серпень 2013 року;

від 22.08.2013 р. № 3143 на суму 865 802,00 грн., в рахунок сплати податку на додану варітьсь за липень 2013 року - термін сплати до 30.08.2013;

від 29.08.2013 № 3144 на суму 42 000,00 грн., в рахунок сплати податку на додану вартість за серпень 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, по рахунку позивача № 01, сформованої станом на 22.08.2013 та 29.08.2013, стан рахунку не змінився, залишок коштів залишився незмінним у сумі 1 460 826,54 грн., що свідчить про невиконання банком договірних зобов'язань та не проведення відповідних платежів у зв'язку з чим, позивач звертався до банку з вимогою від 30.08.2013 № 112 про перерахування коштів за зазначеними платіжними дорученнями, але кошти до бюджету перераховані не були.

Листом від 30.08.2013 № 111 позивач повідомив відповідача про те, що в рахунок сплати задекларованого ним у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року податкового зобов'язання з податку на додану вартість за липень 2013 року на суму 865 802,00 грн., яка підлягає сплаті до бюджету в строк до 30.08.2013, ним подано в ПАТ «КБ «Даніель» платіжне доручення № 3143 від 22.08.2013 року на суму 865 802,00 грн., але з невідомих йому причин, станом на 30.08.2013 відповідна сума до бюджету не перерахована. До листа позивачем було додано відповідне платіжне доручення та виписки по рахунку. Лист отримано відповідачем 30.08.2013.

Вказані обставини встановлені судовим рішенням по справі № 826/14830/13-а від 07.10.2013 за позовом ТОВ «ПАН Укрейн» до ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкової вимоги № 427-25 від 06.09.2013 та рішення відповідача про опис майна ТОВ «ПАН Укрейн» у податкову заставу № 6867/10 від 13.09.2013, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2013 рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційна скарга ДПІ в Оболонського районі ГУ Міндоходів у м. Києві без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, щ набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, у зв'язку з ненадходженням станом на 05.10.2014 до бюджету узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 1 386 710, 19 грн., відповідачем винесена податкова вимога № 5881-25 від 06.10.2014, якою вимагається терміново сплатити суму податкового боргу та попереджено позивача про те, що органом державної податкової служби буде здійснено опис майна у податкову заставу.

15.10.2014 відповідачем прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №6867/10, яким вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності позивача (господарському віданні або оперативному управлінні).

Позивач вказує, що ним було виконано обов'язок сплати до бюджету відповідної суми податку на додану вартість, а ненадходження до бюджету відповідних сум є виключно виною банку, а тому оскаржувані рішення вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність оскаржуваної податкової вимоги та рішення про опис майна позивача у податкову заставу, вказуючи про помилковість покладання відповідальності на платника податків за неперерахування чи несвоєчасне перерахування Банком до бюджету податків та зборів (обов'язкових платежів).

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (п. 57.1 ст. 57 Кодексу).

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Кодексу, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 89.1 ст. 89 ПК України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Разом з тим, відповідно п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як вбачається з матеріалів справи, платіжне доручення № 3143 від 22.08.2013 про перерахування до Державного бюджету податкових зобов'язань з ПДВ за липень 2013 року Товариством подано до банківської установи на повну суму зобов'язання в межах граничного строку сплати та прийняте до виконання банківською установою в день його подання (а.с.33).

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» від 05.04.2001 № 2346-ІІІ (далі - Закон № 2346-ІІІ), переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону № 2346-ІІІ, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з п. 22.4 ст. 22 зазначеного Закону, ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку виконує платіжна система (п. 1.29 ст. 1 даного Закону).

Отже, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання та його сплати, пов'язане саме з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум податкового зобов'язання відповідальність несе банк.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, враховуючи, що визначальним у змісті даної норми є те, з чиєї вини відбулося невнесення чи неповне внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду, колегія суддів приходить до висновку, що у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність оскаржених податкової вимоги та рішення про опис майна Товариства у податкову заставу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12 березня 2015 року в адміністративній справі № К/800/65943/13.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 05.08.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.