Справа № 826/214/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
28 липня 2015 року м. Київ № 826/214/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів у складі: головуючого судді Іщука І.О., суддів Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., при секретарі Мині І.І., вирішив справу
за позовом:ОСОБА_1
до 1.Київського міського військового комісаріату, 2.Міністерства оборони України
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

за участю:
від позивача: ОлексієнкоО.О.,
від відповідача 1: не з`явився,
від відповідача 2: Калюжний А.П.,
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київського міського військового комісаріату, Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачами у меншому розмірі, ніж передбачено діючим законодавством, призначено йому одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності. Вважає, що він в межах встановленого трирічного строку звернувся до суду з зазначеним позовом, але спочатку він подав позов до суду загальної юрисдикції.

Просив суд:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності в розмірі, меншому ніж передбачено чинним законодавством України;

- визнати протиправними дії Київського міського військового комісаріату щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності в розмірі, меншому ніж передбачено чинним законодавством України;

- стягнути з Міністерства оборони України на його користь суму недоплаченої частини грошової допомоги у разі настання інвалідності, в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я в розмірі 28 5371,10 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно відбитку штампу відділу діловодства Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач з даним позовом звернувся до суду 06.01.2015.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, заперечував проти залишення позову без розгляду, вважав, що позов був поданий до суду з дотриманням трирічного строку звернення до суду.

Відповідач 1 явку уповноваженого представника в судове засідання 28.07.2015 не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду належним чином повідомлений.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні наполягав на залишені позову без розгляду у зв`язку з порушенням строку звернення до суду.

На підставі частин третьої та сьомої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 28.07.2015 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Строки звернення до суду із адміністративним позовом регламентовані нормами статті 99 Кодексу адміністративного судочинства.

Згідно частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Із аналізу вказаних норм статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що початком обчислення строку звернення до суду із адміністративним позовом вважається день, коли особа дізналася про порушення своїх прав.

Як зазначалось судом раніше, позивач з даним позовом звернувся до суду 06.01.2015.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Міністра оборони України від 11.11.2013 №366 о/с відповідно до пункту «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» полковника ОСОБА_1 , начальника речової служби тилу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнено за станом здоров`я в запас.

Відповідно до частини восьмої статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі по тексту Закон №2011-XII) особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Як встановлено судом, позивач використав своє право на отримання зазначеної грошової допомоги, звернувшись до відповідачів з відповідною заявою, та відповідачем не було відмовлено у її нарахуванні та виплаті.

Таким чином, на дані правовідносини розповсюджується саме місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом щодо проходження публічної служби, оскільки позовні вимоги стосуються незгоди позивача з визначеним розміром грошового забезпечення, оформленого довідкою від 19.12.2013 №№116/213. Предметом даного спору є дії відповідачів при призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності на підставі пункту 2 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499, у неналежному на думку позивача розмірі 199 759,77 грн., без врахування одноразових видів грошового забезпечення за 2013 рік, а саме: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 5 284,65 грн. та грошової допомоги на оздоровлення в сумі 5 284,65 грн.

19.12.2013 відповідачем видано довідку №116/213 про розмір грошового забезпечення полковника ОСОБА_1 за посадою, що він займав на день звільнення з військової служби (станом на 05.12.2013) для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України №499 від 28.05.2008, в якій зазначено:

- оклад за військовим званням - 135,00 грн.;

- посадовий оклад ……………………………………………….- 1480,00 грн.;

- відсоткова надбавка за вислугу років (40 %)………………....- 646,00 грн.;

- надбавка за роботу з таємними документами (20%)…………- 222,00 грн.;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань (65%)….- 1469,65 грн.;

- премія 90%....................................................................................- 1332,00 грн.,

- щомісячна грошова винагорода 40%.........................................- 2113,86 грн.

Усього: - 7398,51 грн.

Позивач у судовому засіданні підтвердив, що йому у грудні 2013 року було відомо про вказану довідку та види грошового забезпечення за 2013 рік для виплати одноразової грошової допомоги, зазначені в ній.

Судом встановлено також, що сам розмір грошової допомоги 199 759,77 грн. було визначено відповідачем 22.05.2014 рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, яке оформлене протоколом №2.

Позивач наголошує на тому, що він дізнався про порушення, на його думку, своїх прав лише 01.07.2014 при отриманні суми одноразової грошової допомоги та у своїх поясненнях стверджує, що для звернення до суду з питання отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, встановлений трирічний строк, оскільки ці виплати є матеріальною шкодою.

Суд не погоджується з вказаними доводами позивача, оскільки виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності є окремим видом грошової допомоги, призначення та виплати якої регламентовані постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499, тоді як статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII передбачено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Тобто, позивач помилково ототожнює виплату грошової допомоги з відшкодуванням матеріальної шкоди.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що про порушення прав позивачу було відомо 19.12.2013 (дата видачі довідки по види грошового забезпечення для нарахування одноразової грошової допомоги), а до суду він звернувся 06.01.2015, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач обґрунтовує порушення строків звернення до суду за захистом своїх прав у зв`язку з помилковим зверненням з позовом до суду загальної юрисдикції, однак не надає суду жодних доказів такого звернення.

Інших доказів поважності причин пропуску місячного строку звернення до суду з адміністративним позовом суду не надано.

Частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до частини другої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій. Інститут строків в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій.

Враховуючи наведене, а також те, що позовна заява ОСОБА_1 та додані до неї матеріали не містять жодних доказів поважності причин пропуску строків звернення до суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду.

Згідно частини третьої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

З огляду на викладене, керуючись статтями 99, 100, 155, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

2. Повідомити позивача, що особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко

Ухвала у повному обсязі складена 03.08.2015.