Справа № 818/2238/15
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 р. Справа №818/2238/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.

за участю секретаря судового засідання - Кохан Т.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Єременка А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Сумській області в якому просить:

- визнати дії головного територіального управління юстиції у Сумській області - відмову виконати вимогу № 2 його заяви - зробити подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Жураховського Д.В. протиправними, такими, що порушують його право на об'єктивний і всебічний розгляд заяви, невжиття заходів до припинення неправомірних дій нотаріуса, не виявлення, не усунення причин та умов, які сприялипорушенням моїх прав, не забезпечення поновлення моїх порушених прав, не вирішення питання про відповідальність нотаріуса, з вини якого було допущено порушення, відсутність організації та перевірки стану розгляду заяв і скарг, та невжиття заходів до усунення причин, що їх породжують, такими, що порушують ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян» та перешкоджають його законним інтересам.

- зобов'язати головне територіальне управління юстиції у Сумській області зробити подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Жураховського Д.В.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що приватний нотаріус Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховський Д.В. порушив ст. 32 Конституції України та ст. 6 ЗУ «Про психіатричну допомогу» і листом № 627/01-16 від 25.04.2013 р. зробив запит до Лебединської центральної районної лікарні (далі ЦРЛ) та просив надати медичну, конфіденційну інформацію про позивача. Листом № 708 від 22 травня 2013 р. Лебединська лікарня протиправно поширила конфіденційну медичну інформацію про ОСОБА_1 приватному нотаріусу і відповідно Жураховський Д.В. протиправно отримав зазначену інформацію.

У жовтні 2014 р. позивачу стало відомо, що на початку серпня 2013 року Жураховський Д.В. в порушення ст. 32 Конституції України, вимог ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про нотаріат», ст. 6 ЗУ «Про психіатричну допомогу» безпідставно поширив конфіденційну інформацію про позивача викладену в листі ЦРЛ № 708 від 22.05.2013р. і надав копію зазначеного листа ЦРЛ, оперуповноваженому Лебединського МВ Грицаєнку О.В.

Позивач неодноразово звертався до головного територіального управління юстиції у Сумській області із заявами та скаргами в яких просив зробити подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Жураховського Д.В., але відповідач відмовив у задоволенні даної вимоги.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач вважає, що надання нотаріусом інформації зі спадкової справи старшому оперуповноваженому Лебединського міськрайонного УМВС України в Сумській області Грицаєнку О.В., в тому числі інформації, наданої Лебединською ЦРЛ, у зв'язку з розглядом скарги ОСОБА_1, не потягло за собою ніяких наслідків.

За весь період роботи звернень (скарг, заяв) на дії (бездіяльність) приватного нотаріуса Жураховського Дмитра Володимировича, за виключенням звернень від гр. ОСОБА_1, до управління юстиції не надходило. Нотаріальні дії в судовому порядку недійсними не визнавалися. Окремих ухвал про визнання в судовому порядку недійсними нотаріальних дій, посвідчених приватним нотаріусом Жураховським Д.В., до управління юстиції не надходило.

Управлінням юстиції у 2013, 2015 роках здійснювалися перевірки щодо організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Жураховського Д.В., дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил ведення нотаріального діловодства, за результатами яких нотаріусом допускалися окремі порушення, які суттєво не впливали на якість вчинених ним нотаріальних дій.

Неодноразових порушень чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій або грубого порушення закону нотаріусом не було допущено, а тому Головне територіальне управління юстиції у Сумській області не вбачає достатніх підстав для внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату подання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса по Лебединському районному нотаріальному округу Жураховського Д.В.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23 лютого 2015 року позивач звернувся до Головного територіального управління юстиції у Сумській області із заявою в якій просив внести подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Жураховського Д.В. (а.с. 6-7).

Головне територіальне управління юстиції у Сумській області листом № К-17/04/12-19 від 19.03.2015р. відмовило у задоволенні даної вимоги (а.с. 8). 26 березня 2015 року позивач повторно звернувся до відповідача скаргою в якій, зокрема, просив повідомити йому причини відмови в направленні подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю Жураховського Д.В. (а.с. 9). Відповідач листом № К-17/1п/04/12-19 від 22.04.2015р. повідомив позивача про те, що не вбачає достатніх підстав для внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату подання для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Жураховського Д.В.(а.с. 10).

Суд не погоджується з такими висновками відповідача та вважає їх такими, що не відповідають вимогам законодавства.

Так, з матеріалів справи суд вбачає, що відповідачем під час розгляду звернень ОСОБА_1 було встановлено, що в провадженні приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Жураховського Д.В. зберігається спадкова справа №79/2012, заведена 27.09.2012 на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом до майна ОСОБА_5 З метою встановлення цивільної дієздатності ОСОБА_1, приватним нотаріусом Жураховським Д.В. було направлено запит головному лікарю Лебединської ЦРЛ щодо надання довідки про психічний стан гр. ОСОБА_1, чим порушено ч.3 ст.44 Закону України «Про нотаріат». В подальшому матеріали спадкової справи та копія довідки, отриманої від Лебединської ЦРЛ, надавалися нотаріусом Жураховським Д.В., без будь - якого письмового запиту, старшому оперуповноваженому Лебединського міськрайонного УМВС України в Сумській області Грицаєнку О.В., чим було порушено вимоги ст.8 Закону України «Про нотаріат» (а.с. 30-31). Встановлення даних порушень, допущених Жураковським Д.В., представник відповідача в судовому засіданні на заперечував. Також факти зазначених порушень з боку приватного нотаріуса Жураковського Д.В. підтверджені листом Міністерства юстиції України від 16.06.2014 (а.с. 12).

Суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 32 Основного Закону України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Зазначеним вимогам Конституції України кореспондують положення законодавства України, якими передбачено, що: збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (абзац другий частини першої статті 302 Цивільного кодексу України); поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 14 Закону України "Про захист персональних даних"); конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частина друга статті 21 Закону України "Про інформацію"); розпорядники інформації, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Таким чином, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці.

Конституційне та законодавче регулювання права на невтручання в особисте та сімейне життя узгоджується із міжнародно-правовими актами.

До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження (частина друга статті 11 Закону «Про інформацію»).

Отже, збирання, зберігання, використання та поширення державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням в її особисте та сімейне життя, яке допускається винятково у визначених законом випадках і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

До зазначених висновків дійшов Конституційний Суд України у рішенні від 20.01.2012, № 2-рп/2012 «У справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України».

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлений Законом України «Про нотаріат».

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про нотаріат», контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус, зокрема зобов'язаний:

- здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики;

- зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв'язку з вчиненням нотаріальних дій.

Статтею 8 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов'язки тощо.

Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов'язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась.

Обов'язок дотримання нотаріальної таємниці поширюється також на осіб, яким про вчинені нотаріальні дії стало відомо у зв'язку з виконанням ними службових обов'язків чи іншої роботи, на осіб, залучених для вчинення нотаріальних дій у якості свідків, та на інших осіб, яким стали відомі відомості, що становлять предмет нотаріальної таємниці.

Особи, винні в порушенні нотаріальної таємниці, несуть відповідальність у порядку, встановленому законом.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв'язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов'язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу (ч. 8 ст. 8).

Відповідно до ст.44 Закону України «Про нотаріат», під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь. Визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом громадянина України або іншими документами, передбаченими статтею 43 цього Закону (крім посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, виданого за місцем роботи фізичної особи), які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі потреби нотаріусу надається довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними.

У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою.

Згідно із ст.12 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, зокрема, у випадках:

е) неодноразового порушення нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій або грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян;

ж) порушення нотаріусом вимог, передбачених частиною четвертою статті 3, частиною першою статті 8 та статтею 9 цього Закону.

Отже, виходячи з аналізу перелічених норм законодавства та враховуючи встановлення відповідачем фактів порушення приватним нотаріусом вимог Закону України «Про нотаріат», зокрема ст.8, суд доходить висновку про необґрунтованість твердження відповідача щодо відсутності підстав для внесення подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Жураховського Д.В.

Відтак, позовні вимоги про визнання дій головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо відмови зробити подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Жураховського Д.В. протиправними, підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги про зобов'язання відповідача зробити подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Жураховського Д.В., суд вважає безпідставними, оскільки прийняття рішення щодо направлення зазначеного подання відноситься виключно до компетенції відповідача, а суд не має права перебирати на себе повноваження інших державних органів. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3.ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб»єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути перелічені звернення ОСОБА_1 щодо направлення подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Жураховського Д.В.

Також, щодо понесених позивачем судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.91 Кодексу адміністративного судочинства, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що з двох заявлених позивачем вимог судом будо задоволено лише одну, суд вважає, що підлягають компенсації половина документально підтверджених позивачем судових витрат.

Позивач приймав участь в трьох судових засіданнях, враховуючи що він проживає в іншому населеному пункті (с. Будилка, Лебединського району) суд вважає. що підлягають стягненню на користь позивача добові а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять (30+53)х3/2). В підтвердження витрат пов'язаних із прибуттям до суду позивач надав квитки, що не відповідають типовим формам квитків затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 503 від 25 травня 2006 року. Надані позивачем квитки не містять жодної інформації про перевізника, номер рейсу (маршруту), відтак не можуть бути належним доказом здійснених позивачем витрат.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково

Визнати дії Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо відмови виконати вимогу № 2 заяви ОСОБА_1 від 23.02.2015 року, а саме - зробити подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Жураховського Д.В., протиправними.

Зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2015 року в частині вимоги про направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату подання для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Жураховського Д.В.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 42238) 36,54 грн. (тридцять шість гривень 54 коп.) сплаченого судового збору, а також судові витрати в розмірі 124,50 грн. (сто двадцять чотири гривні 50 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 03.08.2015 року.

Суддя (підпис) В.О. Павлічек

З оригіналом згідно

Суддя В.О. Павлічек