Справа № 820/3039/15
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 р.Справа № 820/3039/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

представника позивача - Кулаковського О.М.

представника відповідача - Полежака О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка-Україна" та Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2015 р. по справі №820/3039/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка-Україна"

до Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка - Україна", звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить визнати нечинним та скасувати в повному обсязі податкові повідомлення-рішення від 16.03.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за основним платежем 673500,00 грн. та штрафні санкції в розмірі 163375,00 грн.; № про застосування штрафних санкцій в розмірі 20871, 95 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що приймаючи спірні рішення, контролюючий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства. Зазначив, що оскільки положення ст. 160 Податкового кодексу України (далі - ПК України) не розповсюджуються на підприємства, засновником якого та отримувачем дивідендів є фізична особа - громадянин Російської Федерації, то висновки податкового органу про заниження позивачем податку на прибуток в загальному розмірі 673500,00 грн. внаслідок виплати дивідендів є помилковими та як наслідок, нарахування суми грошового зобов'язання на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.03.2015 року № є неправомірним. Крім того,оскільки під час перевірки позивачем було надано документи про оприбуткування грошових коштів у сумі 4174,39 грн., призначених для виплати заробітної плати, які в день їх отримання з банку були виплачена працівникам, то висновки перевіряючих про їх неоприбуткування є неправомірними, в зв'язку з чим, застосування штрафних санкцій в п'ятикратному розмірі неоприбуткуваної суми на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.03.2015 року № є незаконним.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 16.03.2015 року про застосування до ТОВ "Торговий дім "Курскрезинотехніка - Україна" суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 20871,95 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, позивачем та відповідачем подано апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ТОВ "Торговий дім "Курскрезинотехніка - Україна" просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2015 року в частині незадоволених позовних вимог та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.03.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання за основним платежем 673500,00 грн. та штрафні санкції в розмірі 163375,00 грн.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимоги в частині скасування податкового повідомлення - рішення № від 16.03.2015 року суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про його обґрунтованість.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про незаконність та необґрунтованість податкового повідомлення-рішення № від 16.03.2015 року.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Торговий дім "Курскрезинотехніка - Україна" пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації та перебуває на обліку як платник податків та зборів в ДПІ у Московському районі м. Харкова.

Співробітниками ДПІ у Московському районі м. Харкова у період з 10.02.2015 року по 23.02.2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Торговий дім "Курскрезинотехніка - Україна" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, за наслідками якої складено Акт №555/20-34-22-01-05/36103268 від 02.03.2015 року.

Під час перевірки встановлено порушення позивачем вимог діючого законодавства, а саме:

- п. 160.1 п. 160.2 ст. 160 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 673500 грн., у т. ч. за 2013 рік 673500 грн.

- ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/95 „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу за неоприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми. Розрахунок штрафної (фінансової) санкції: 4174,39 * 5 = 20871, 95 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Московському районі м. Харкова 16.03.2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

-№ про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 841875,00 грн., в т.ч. 673500,00 грн. за основним платежем та 163375,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- № про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 20871,95 грн.

Позивач, не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення № від 16.03.2015 року про застосування до ТОВ "Торговий дім "Курскрезинотехніка - Україна" суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 20871,95 грн. є незаконними та підлягають скасуванню. Натомість, приймаючи податкове повідомлення - рішення 16.03.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 841875,00 грн., в т.ч. 673500,00 грн. за основним платежем та 163375,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), податковий орган діяв на підставі та у відповідності до вимог діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Перевіряючи правомірність винесення ДПІ у Московському районі м. Харкова податкового повідомлення - рішення від 16.03.2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 841875,00 грн., в т.ч. 673500,00 грн. за основним платежем та 163375,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що згідно із Статутом ТОВ "Торговий дім "Курскрезинотехніка - Україна" (зі змінами зареєстрованими 26.05.2011 року за №4031110) єдиним засновником підприємства був ОСОБА_5, іпн. НОМЕР_3, паспорт НОМЕР_6 виданий Київським РВ ХДУ УМВС України у Харківській області 03.11.1998 року, сума внеску у статутний фонд складає 52500 грн., що дорівнює 100%.

Протоколом Загальних зборів учасників від 24.09.2012 року № 04 прийнято рішення провести продаж 100% частки у статутному капіталі ТОВ "Торговий дім "Курскрезинотехніка - Україна".

Під час перевірки позивачем було надано Договір купівлі продажу частки у статутному капіталі підприємства від 27.09.2012 року, згідно умов якого, Продавець (ОСОБА_5 іпн. НОМЕР_3, паспорт НОМЕР_6 виданий Київським РВ ХДУ УМВС України у Харківській області 03.11.1998 року, мешкає: АДРЕСА_1) продав, а Покупець (ОСОБА_6, громадянин Російської Федерації, НОМЕР_4, виданий 15 відділом Калінінського району м.Санкт-Петербурга, код підрозділу 782-015 07.03.2003 року, іпн НОМЕР_5, мешкає: РФ, АДРЕСА_2) купив всю належну частку у статутному капіталі ТОВ "Торговий дім "Курскрезинотехніка - Україна", відповідно до рішення Загальних зборів учасників (протокол від 24.09.2012 року №04). Розмір частки, що належить продавцю становить 100%, що згідно документів дорівнює 52500 грн. За домовленістю сторін вказану частку відступлено за номінальною вартістю - 52500 грн.

08.10.2012 року до Статуту підприємства зареєстровано зміни за №88311800, відповідно до яких, єдиним засновником підприємства є ОСОБА_6, громадянин Російської Федерації, НОМЕР_4, виданий 15 відділом Калінінського району м. Санкт-Петербурга, код підрозділу 782-015 07.03.2003 року, іпн. НОМЕР_5, мешкає: РФ, АДРЕСА_3, його частка у статутному капіталі складає 100% та дорівнює 52500 грн.

Згідно протоколу учасників товариства № 01 від 03.04.2013 року, що був наданий перевіряючим, вирішено:

- чистий прибуток Товариства у розмірі 4490,0 тис. грн., визначений на підставі бухгалтерської звітності станом на 31.12.2012 року направити у повному обсязі до розпорядження єдиного учасника Товариства ОСОБА_6;

- провести виплату дивідендів учаснику Товариства ОСОБА_6 не пізніше 30 червня 2013 рок у грошові кошти у сумі 4490,0 тис. грн. способом передбаченим законодавством України.

У відповідності до наданої під перевірки банківської виписки за 17.06.2013 року підприємством здійснено наступні виплати, відповідно до платіжних доручень:

- № 736 від 17.06.2013 року на суму 4265500 грн. - виплата дивідендів ОСОБА_6;

- № 734 від 17.06.2013 року на суму 224500 грн. - податок на доходи фізичних осіб.

Як було встановлено під час розгляду справи, фактичною підставою для збільшення суми грошового зобов'язання, слугували висновки податкового органу про те, підприємством у перевіряємий період в порушення вимог ст. 160 ПК України проведено виплату дивідендів нерезиденту - громадянину Російської Федерації ОСОБА_6 в сумі 4265500 грн. без сплати податку з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності за ставкою в розмірі 15%.

Колегія суддів погоджується з даними висновками податкового органу, виходячи з наступного.

Згідно положень п. 160.1 ст. 160 ПК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Для цілей цього пункту під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, розуміються: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом; б) дивіденди, які сплачуються резидентом; в) роялті; г) фрахт та доходи від інжинірингу; г) лізингова/орендна плата, що сплачується резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди; д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента; є) прибуток від здійснення операцій із торгівлі цінними паперами, деривативами або іншими корпоративними правами, визначений відповідно до норм цього розділу; є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України; ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України; з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів; и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України; і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення державної грошової лотереї); ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертв на користь нерезидентів; й) інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, за винятком доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів/виконаних робіт/наданих послуг, переданих/виконаних/наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв'язку чи міжнародного інформаційного забезпечення.

Відповідно до п. 160.2 ст. 160 ПК України, резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у пунктах 160.3 - 160.7 цієї статті, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Нерезидентом є фізичні особи, які не є резидентами України (п. "в" п.п. 14.1.122 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Колегія суддів зазначає, що 08.02.1995 року між Урядом України та Урядом Російської Федерації підписано Угоду про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків, яка в послідуючому ратифікована Україною 06.10.1995 року та набрала чинність в Україні 03.08.1999 року.

Статтею 10 вищенаведеної Угоди закріплено, що дивіденди, що сплачуються підприємством однієї Договірної Держави резиденту другої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій другій Державі.

Однак такі дивіденди можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, резидентом якої є підприємство, що сплачує дивіденди, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо одержувач дивідендів фактично має право на них, податок, що стягується в такому разі, не повинен перевищувати: а) 5 процентів загальної суми дивідендів, якщо резидент другої Договірної Держави зробив внесок в його акціонерний капітал (статутний фонд) не менше 50000 доларів США або еквівалентну суму у національних валютах Договірних Держав; б) 15 процентів загальної суми дивідендів у всіх інших випадках.

Термін "дивіденди" при використанні в цій статті означає доход від акцій чи інших прав, які і не є борговими зобов'язаннями, що дають право на участь у прибутку, також як доход від інших корпоративних прав, який підлягає такому ж оподаткуванню, як доходи від акцій відповідно до законодавства Держави, резидентом якої є підприємство, що розподіляє прибуток.

Положення пунктів 1 і 2 цієї статті не застосовуються, якщо особа, що фактично має право на дивіденди, яка є резидентом Договірної Держави, здійснює підприємницьку діяльність у другій Договірній Державі, резидентом якої є підприємство, що сплачує дивіденди, через розташоване в ній постійне представництво, або надає в цій другій Державі незалежні особисті послуги з розташованої в ній постійної бази, і дивіденди, дійсно відносяться до такого постійного представництва або постійної бази. В такому випадку залежно від обставин застосовуються положення статті 7 або статті 14 цієї Угоди.

У випадку, коли підприємство, яке є резидентом однієї Договірної Держави, одержані прибуток або доходи із другої Договірної Держави, ця друга Держава може не стягувати будь-яких податків з дивідендів, що сплачуються підприємством, за винятком, коли ці дивіденди сплачуються резиденту цієї другої Держави, або якщо холдинг, стосовно якого сплачуються дивіденди, дійсно відноситься до постійного представництва або постійної бази, розташованих у цій другій Державі, і не стягувати податки на нерозподілений прибуток, навіть якщо дивіденди сплачуються або нерозподілений прибуток складається повністю або частково з прибутку або доходу, що утворюються у цій Державі.

Як встановлено під час проведеної перевірки та знайшло своє підтвердження під час судового розгляду, ТОВ "Торговий дім "Курскрезинотехніка - Україна" під час виплати дивідендів засновнику, громадянину Російської Федерації ОСОБА_6 у розмірі 4490000, 00 грн. не було нараховано та сплачено податок на прибуток з доходів, отриманих нерезидентом із джерелом його походження з України у сумі 15%, що становить 673500, 00 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість встановлених за наслідком проведеної перевірки порушень позивачем вимог п.160.1 та п.160.2 ст. 160 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 673500 грн., у т. ч. за 2013 рік 673500 грн.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованості виявлених під час проведеної перевірки порушень вимог діючого законодавства під час виплати дивідендів засновнику, громадянину Російської Федерації ОСОБА_6 колегія суддів вважає необґрунтованими з вищезазначених підстав.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що приймаючи податкове повідомлення - рішення від 16.03.2015 року № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 841875,00 грн., в т.ч. 673500,00 грн. за основним платежем та 163375,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Перевіряючи правомірність винесення ДПІ у Московському районі м. Харкова податкового повідомлення - рішення від 16.03.2015 року № про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 20871,95 грн., колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Як було встановлено під час судового розгляду, фактичною підставою для нарахування позивачу штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) слугували встановлені за наслідком проведеної перевірки висновки перевіряючих відносно того, що згідно наданих до перевірки документів встановлено не оприбуткування готівки у касі у повній сумі її фактичних надходжень у день одержання коштів 03.01.2013 року у сумі 4174,39 грн.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками податкового органу, виходячи з наступного.

Правовідносини, які були предметом судового дослідження, врегульовані Положенням про проведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.04 р. №637 (далі - Положення №637) та Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.05.95 №436/95.

Пунктом 1.2 Положення №637 передбачено, що ліміт залишку готівки в касі є граничний розмір суми готівки, що може залишатися в касі в позаробочий час.

Виходячи з потреби прискорення обігу готівкових коштів і своєчасного їх надходження до кас банків для підприємств, що здійснюють операції з готівкою в національній валюті, установлюються ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки) (п. 2.7 Положення №637).

Відповідно до п. 2.8 вказаного Положення, підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) в межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки.

Згідно п. 3.1 вказаного Положення №637 передбачено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням спеціальних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

У відповідності до вимог п. 3.4 Положення №637, видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо. Якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках тощо є дозвільний напис керівника підприємства, то його підпис на видаткових касових ордерах не обов'язковий.

За приписами пункту 3.5 Положення №637 встановлено, що у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.

Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні питання щодо дотримання суб'єктом господарювання порядку ведення касових операцій визначальне значення має встановлення факту видачі або отримання (повернення) готівкових коштів.

Так, під час судового розгляду встановлено та підтверджується наявними в ній доказами, що згідно корінця чеку Л32445195 та на підставі банківської виписки за 03.01.2013 р. грошові кошти в сумі 4174,39 були видані в банківській установі отримувачу для виплати заробітної плати (авансу) за січень 2013 року.

Головним бухгалтером підприємства, який виконує функцію касира, ОСОБА_7 виписано прибутковий касовий ордер від 3.01.2013 року №1, яким до каси оприбутковано готівкові кошти в розмірі 4174,39 грн. з підстав отримання заробітної плати за січень 2013 року по чеку Л32445195.

На сторінці 1 касової книги позивача, відображено касовий ордер №1 за яким було оприбутковано готівкові кошти до каси підприємства з посиланням на чек Л32445195.

Згідно відомості про виплату грошей № ВЗП-000001 за січень 2013 року працівники підприємства отримали заробітну плату в сумі 4174,39 грн., що підтверджується власноручними підписами у відомості. Таким чином, залишок по касі станом на кінець 03.01.2013 року складає нуль.

Виходячи з наведеного, наявні в матеріалах справи докази підтверджують фактичну видачу працівникам позивача коштів у розмірі 4174,39 грн. 03.01.2013 року, а отже і про виведення готівки з каси підприємства.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість виявлених під час проведеної перевірки порушень позивачем вимог діючого законодавства в частині оприбуткування у готівки у касі підприємства.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо незаконності та необґрунтованості податкового повідомлення - рішення № про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 20871,95 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача відносно правомірності виявлених за наслідком проведеної перевірки порушень позивачем порядку оприбуткування готівки у касі підприємства не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час її апеляційного перегляду, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог з приводу скасування податкового повідомлення - рішення від 16.03.2015 року -№ про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у загальному розмірі 841875,00 грн., в т.ч. 673500,00 грн. за основним платежем та 163375,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Натомість, відповідач, будучі суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не довів правовірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 16.03.2015 року № про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 20871,95 грн.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2015р. по справі №820/3039/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянтів, позивача та відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка-Україна" та Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2015 р. по справі №820/3039/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Філатов Ю.М.

Повний текст ухвали виготовлений 03.08.2015 р.