Справа № 1519/2-а-353/11
Суддя: Роїк Д. Я.
Дата ухвалення: 2011-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1519/2а-353/11
Провадження № 2а/7008/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси Роїк Д.Я., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2010 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови у проведенні ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії за участь у бойових діях з 01.01.2000 року по 11.02.2003 року та як інваліду війну другої групи з 12.02.2003 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність; зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії як учаснику бойових дій у розмірі 150 (сто пятдесят) відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2000 року по 11.02.2003 року, як інваліду війни другої групи у розмірі 350 (триста пятдесят) відсотків мінімальної пенсії за віком з 12.02.2003 року по 31.12.2005 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законами України на відповідні роки, та з 01.01.2006 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком; зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманого щомісячного підвищення до пенсії як учаснику бойових дій з 01.01.2000 року та як інваліду війни другої групи з 12.02.2003 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законами України на відповідні роки та виплачувати з 01.01.2006 року у розмірі не менше ніж 1162 (тисяча сто шістдесят дві) гривні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є пенсіонером Міністерства оборони України, учасником бойових дій з 1996 року та інвалідом війни другої групи з 12.02.2002 року. В період з 2000 року по 2006 рік умови і порядок підвищення пенсії учасником бойових дій пенсіонерам ЗС України були встановлені Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Законом України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ і деяких інших осіб, зокрема вказаними нормативними актами в період з 2000 року по 2006 рік передбачалось підвищення пенсії для учасників бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком. З 01.07.2006 року вступили в дію зміни внесені до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, внаслідок чого було погіршено положення позивача в сфері пенсійного забезпечення.

17.01.2011 року ухвалою суду відкрито скорочене провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надало суду заперечення в яких просило в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. При цьому відповідач посилався на те, що уповноважені органи Пенсійного фонду України з 2007 року здійснюють функції щодо призначення (перерахування) та виплати пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб. Крім цього відповідач зазначає, що згідно матеріалів пенсійної справи № ЮО102232 позивач не має статусу учасника бойових дій, тому йому не призначена та не виплачується підвищення до пенсії як учаснику бойових дій у розмірі 150 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2000 року по 11.02.2003 року. Позивач звернувся з заявою про призначення пенсії як ветерану війни-інваліду 2 групи 12.02.2003 року і з цієї дати позивачу розмір підвищення до пенсії як інваліду війни 2 групи складав 350 відсотків мінімальної пенсії за віком. При цьому відповідач звертає увагу на те, що позивач з 04.04.2005 року є інвалідом війни 3 групи, що підтверджується витягом з акту огляду МСЕК № 092814 Серія 2-18 ОЮ. Згідно виписки із акту огляду МСЕК до довідки серії 2-18 ОВ № 000811 позивач повторно пройшов огляд та з 19.04.2006 року отримав статус інваліда війни 2 групи. Також відповідач зазначає, що з 01.01.2006 року вступив в дію Закон України Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Відповідно до зазначеного Закону розмір підвищення до пенсії інваліду війни 2 групи складає 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тому позивачу з 19.04.2006 року розмір підвищення пенсії розраховується у розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки справа розглядається в порядку скороченого провадження без присутності сторін відповідно до ст. 183-2 КАС України.

Дослідивши наявні в справі докази, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини суд дійшов висновку, що є наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення. Вимоги адміністративного позову підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини між сторонами є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та інвалідом 2 групи. Вказане підтверджується Довідкою до акта огляду МСЕК № 066498, серія 2-18 ОВ, Посвідченням серії Б № 462980.

Згідно з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.10.2010 року за № 2038/К-11, підвищення пенсії, як учаснику бойових дій та інваліду війни нараховується відповідно до Закону України від 22.10.1993 року Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, згідно з яким учасникам бойових дій та інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, з 01.01.2006 року підвищується у розмірі 25 та 40 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. До внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, тобто до 01.01.2006 року інвалідам війни 2 групи, учасникам бойових дій до 01.07.2006 року, пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищувалися на 350 та 150 відсотків мінімальної пенсії за віком. Разом з тим, мінімальні розміри пенсій, які встановлювалися в цей період постановами Кабінету Міністрів України, не застосовувалися для визначення розмірів соціальних пенсій, надбавок, підвищень та інших доплат до пенсій.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З 01.07.2006 року вступили в дію зміни внесені до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту внесені Законом України Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 05.10.2005 № 2939-IV, внаслідок чого було значно погіршено положення позивача в сфері пенсійного забезпечення. Згідно нової редакції ч. 4 ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту позивач мав право на надбавку інваліда війни 2 групи в розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Згідно ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 Закону України Про пенсійне забезпечення суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилаючись на вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 46 Конституції України, ст. ст. 2, 12, 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ст. 17 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, ст. 87 Закону України Про пенсійне забезпечення, ст.ст. 9-11, 70, 159-163, 167, 183-2 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови у проведенні ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії за участь у бойових діях з 01.01.2000 року по 11.02.2003 року та як інваліду війну другої групи з 12.02.2003 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність визнати протиправними.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії як учаснику бойових дій у розмірі 150 (сто пятдесят) відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2000 року по 11.02.2003 року, як інваліду війни другої групи у розмірі 350 (триста пятдесят) відсотків мінімальної пенсії за віком з 12.02.2003 року по 31.12.2005 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законами України на відповідні роки, та з 01.01.2006 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 суму недоотриманого щомісячного підвищення до пенсії як учаснику бойових дій з 01.01.2000 року та як інваліду війни другої групи з 12.02.2003 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законами України на відповідні роки та виплачувати з 01.01.2006 року у розмірі не менше ніж 1162 (тисяча сто шістдесят дві) гривні.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя: