Справа № 502/1160/15-а
Суддя: Маслеников О. А.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/1160/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Кітреску О.М.

розглянувши справу за адміністративним позовом

Громадської організації Кілійського району «Громада» в інтересах

свого члена ОСОБА_1

до

Виконавчого комітету Кілійської міської ради

про

визнання рішення незаконним та нечинним

ВСТАНОВИВ :

Громадська організація Кілійського району «Громада» в інтересах свого члена ОСОБА_1 звернулася до Кілійського районного суду Одеської області до Виконавчого комітету Кілійської міської ради та в уточненому адміністративному позові від 19.06.2015 р. вказала, що рішенням Виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області № 21 від 27.02.2015 р. «Про погодження тарифу на проїзд в автобусних маршрутах міста Кілія» погоджено граничні тарифи на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в режимі маршрутного таксі, які надаються приватними підприємцями, у розмірі 4,00 грн. з 28.02.2015 р. Як зазначає позивач, вищезазначене рішення виконкому не було оприлюднене в строки, передбачені Законом про регуляторну політику. Жодна з процедурних дій, передбачених Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», не була вчинена виконкомом Кілійської міської ради при підготовці рішення. Позивач також вказав, що рішення про встановлення тарифів прийнято без урахування положень Наказу Міністерства транспорту та звязку України «Про затвердження Методики розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту» № 1175 від 17.11.2009 р., а саме не було взято до уваги розрахунок тарифів за визначеною в Методиці формулою, у звязку з чим просив суд визнати рішення Виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області № 21 від 27.02.2015 р. «Про погодження тарифу на проїзд в автобусних маршрутах міста Кілія» незаконним та нечинним. На дату розгляду справи представник позивача надав суду письмову заяву, відповідно до якої він підтримує позов у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача, повідомленийвідповідно до положень ст. 33-35 КАС України про дату та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не прибув.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Зі змісту рішення № 21, прийнятого 27 лютого 2015 року Виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області «Про погодження тарифу на проїзд в автобусних маршрутах міста Кілія» вбачається, що: «Розглянувши питання погодження тарифу на проїзд в автобусних маршрутах міста Кілія, заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 та надані розрахунки видатків на перевозку пасажирів, враховуючи значне збільшення вартості пального, запчастин, рівень оплати праці, що не покриває витрат на забезпечення належного рівня якості і безпеки надання транспортних послуг, виконком Кілійської міської ради вирішив: 1. Погодити граничні тарифи на послуги з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в режимі маршрутного таксі, які надаються приватними підприємцями, у розмірі 4,00 гривні, з 28 лютого 2015 року. 2. Субєкти господарчої діяльності задіяні на міських пасажирських перевезеннях мають право встановлювати тарифи на проїзд одного пасажира нижче встановленого рівня. 3. Визнати таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Кілійської міськради від 15.04.2014 року № 33 «Про погодження тарифу на проїзд в автобусних маршрутах міста Кілія». 4. Контроль за виконанням даного рішення покласти на заступника міського голови ОСОБА_4.

З Протоколу № 02 від 27.02.2015 року позачергового засідання виконавчого комітету Кілійської міської ради відносно погодження тарифу на проїзд в автобусних маршрутах міста Кілія, вбачається, що проект рішення прийнято одноголосно.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано відповідні положення діючого законодавства:

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як зазначено уст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ч. 5, ч. 6, ч.11 п.1, ч. 12, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обовязковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації. Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» - регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Відповідно до ч.ч. 4, 6, 7 ст. 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта. Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу. Усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов'язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує

одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.

Доказів стосовно того, що оскаржуване рішення, було оприлюднене в порядку, визначеному законодавством, відповідачем-суб'єктом владних повноважень, виходячи з Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», суду не надано.

Згідно п. 2.1 та 2.2 Наказу Міністерства транспорту та звязку України «Про затвердження Методики розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту» № 1175 від 17.11.2009 р., розрахунок тарифів здійснюється відповідно до запланованих на рік (на підставі фактичних) обсягів транспортної роботи, характерних для даного виду перевезень Перевізника в регіоні, та кількості перевезених пасажирів з використанням економічно обґрунтованих планових витрат, визначених з урахуванням вимог законодавства, на підставі галузевих норм, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів), прогнозного індексу цін виробників промислової продукції у плановому періоді. До розрахунку тарифу включається плановий прибуток, необхідний для розвитку Перевізника і сплати ним податкових зобов'язань. Планування та розрахунок витрат Перевізника здійснюються на основі нормативного методу із урахуванням галузевих норм використання матеріальних та паливно-енергетичних ресурсів, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів), прогнозного індексу цін виробників промислової продукції на запланований рік. Витрати, об'єктивне нормування яких неможливе, плануються з урахуванням економічно обґрунтованих фактичних витрат Перевізника за попередній рік, прогнозного індексу цін виробників промислової продукції на запланований рік та на підставі планових кошторисів. При плануванні витрат ураховується прогнозований, на основі фактичного за попередній рік, загальний річний пробіг автомобільних транспортних засобів. Перевізника (з урахуванням нульового пробігу). Метод нарахування амортизації основних засобів, інших необоротних матеріальних і нематеріальних активів Перевізник обирає самостійно відповідно до законодавства з урахуванням очікуваного способу отримання економічних вигід від його використання.

Доказів щодо проведення розрахунку тарифів згідно Наказу Міністерства транспорту та звязку України «Про затвердження Методики розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту» відповідачем не надано.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення;

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, проаналізувавши наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено порядок підготовки та прийняття оскаржуваного рішення в звязку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Як зазначено в п. 1 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов, зокрема, може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Згідно зі ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Виходячи з відповідних положень КАС України резолютивна частина постанови має бути викладена в редакції, що гарантує виконання судової постанови, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і його скасування.

В звязку з задоволенням адміністративного позову судові витрати по справі відповідно до ст. 94 КАС України підлягають стягненню з відповідного місцевого бюджету на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 14, 71, 86, 94, 158-163 КАС України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», Наказом Міністерства транспорту та звязку України «Про затвердження Методики розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту» № 1175 від 17.11.2009 р., суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов громадської організації Кілійського району «Громада» в інтересах свого члена ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кілійської міської ради про визнання рішення незаконним та нечинним задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області № 21 від 27.02.2015 р. «Про погодження тарифу на проїзд в автобусних маршрутах міста Кілія».

Стягнути з місцевого бюджету Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області на користь громадської організації Кілійського району «Громада» 73,08 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5