Справа № 825/1193/15-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1193/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Непочатих В.О. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Козелецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, Козелецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Козелецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, Козелецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області та просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо невидачі наказу про звільнення її з роботи з 15.02.2015 з підстав, передбачених у пункті 1 статті 40 КЗпП України, а також невидачі трудової книжки при звільненні, невиплати вихідної допомоги та невидачі на руки копії наказу про звільнення;

- зобов'язати відповідачів видати наказ про звільнення її з роботи з 15.02.2015 з підстав, передбачених у пункті 1 статті 40 КЗпП України, видати трудову книжку із записом про звільнення позивача з посиланням на пункт 1 статті 40 КЗпП України та копію наказу про звільнення;

- допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць;

- зобов'язати відповідачів подати у місячний строк до суду звіт про виконання судового рішення;

- стягнути з відповідачів на її користь вихідну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати та середню заробітну плату за весь час затримки, а саме: з 15.02.2015 по день фактичного розрахунку в розмірі 5000,00 грн.;

- стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.;

- стягнути з відповідачів на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. На обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 працювала у Козелецькій ОДПІ Головного управління Міндоходів у Чернігівській області на посаді головного державного інспектора координаційно-моніторингового сектору.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» Козелецькою ОДПІ Головного управління Міндоходів у Чернігівській області було видано наказ від 11.12.2014 № 1, яким розпочато процедуру реорганізації Козелецької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Чернігівській області шляхом приєднання до Козелецької ОДПІ Головного управління ДФС у Чернігівській області.

15 Грудня 2014 року позивача було попереджено про можливе наступне вивільнення з роботи через два місяці з дати попередження за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

В зв'язку з означеним, позивач надіслав на адресу Козелецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернігівській області заяву від 07.02.2015, в якій, зокрема, просив звільнити його з 15.02.2015 відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Однак, за результатами розгляду вказаної заяви позивача було повідомлено про те, що звільнення згідно її заяви з посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України неможливе, оскільки скорочення чисельності або штату працівників не відбулось та запропоновано з'явитися на роботу.

16 Лютого 2015 року позивачу були запропоновані вакантні посади в Козелецькій ОДПІ Головного управління ДФС у Чернігівській області головного державного інспектора сектору координаційно-моніторингового сектору та головного державного інспектора відділу оподаткування юридичних осіб (за строковим договором), про що свідчить копія наказу від 15.12.2014 № 3 та додаток 1 до нього, копія пропозиції та копія акту від 16.02.2015 № 100/04 про відмову від підписання пропозиції.

В подальшому, в зв'язку з відсутністю позивача на робочому місці в період з 14.02.2015 по 19.03.2015 Козелецькою ОДПІ Головного управління Міндоходів у Чернігівській області прийнято наказ № 2-о від 19.03.2015 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України та проведено повний розрахунок.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб'єкт владних повноважень повною мірою довів правомірність своїх дій належними та допустимими доказами, а тому підстави до задоволення позовних вимог відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

У відповідності до вимог частини 3 статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).

Так, пунктом 1 статті 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що вирішення питання про розірвання трудового договору за наявності встановленої законом підстави (пункт 1 статті 40 КЗпП України) є правом власника, навіть після того, як він попередив про наступне вивільнення працівників персонально за два місяці.

Встановлена законодавством можливість державної установи (організації) звільнення працівників у разі реорганізації допускається тільки за умови скорочення штату або чисельності працівників. Право визначити чисельність і штат працівників належить тільки роботодавцю.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, копії штатного розпису на 2014 рік Козелецької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Чернігівській області та переліку змін № 1 до нього, копії штатного розпису на 2015 рік Козелецької ОДПІ Головного управління ДФС у Чернігівській області скорочення чисельності або штату працівників чи зміни у їх складі за посадою, на якій перебував позивач, не відбулося.

Таким чином, в зв'язку з відсутністю скорочення чисельності або штату працівників, у відповідача були відсутні підстави, з якими закон пов'язує виникнення в нього права на розірвання трудового договору з позивачем за пунктом 1 статті 40 КЗпП України з ініціативи власника.

Водночас, слід зазначити, що позивач мав можливість скористатися своїм правом та звільнитися з інших підстав, а саме за власним бажанням (стаття 38 КЗпП України), за угодою сторін (стаття 36 КЗпП України), тощо. Заяву ж про звільнення з підстав, визначених пунктом 1 статті 40 КЗпП України, не можна визнати заявою про звільнення з роботи з ініціативи працівника.

До того ж, до моменту припинення, в установленому законом порядку, трудових відносин і позивач і відповідач мали взаємні обов'язки, невиконання яких з боку працівника мало наслідком звільнення за пунктом 4 статті 40 КЗпП України.

В ході судового розгляду справи, також було встановлено, що позивачу направлявся наказ про звільнення № 2-о від 19.03.2015 та лист від 19.03.2015 № 94/Т/04-013 з проханням з'явитися до Козелецької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Чернігівській області для отримання трудової книжки, однак вказані пропозиції були проігноровані ОСОБА_3

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_3 є необґрунтованими, спростовуються наявними в матеріалах справи, письмовими доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 04 серпня 2015 року.

.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С