Справа № 2а/1770/3385/2011
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2011-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/3385/2011

28 вересня 2011 року 18год. 00хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Яковчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2 ,представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар"єр нерудних копалин "Технобуд"
до Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції
про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар"єр нерудних копалин "Технобуд" звернулося до суду з позовом до Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення № від 26 червня 2011 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

Перевірка позивача, за результатами якої було складено акт перевірки була проведена податковим органом без належних законних підстав. На думку позивача, посилання відповідача на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар"єр нерудних копалин "Технобуд" не в повному обсязі надало документальні підтвердження про те, «яким чином здійснено доставку локомотива ТЕМ-2УМ до ст. Клесів, підтверджуючі документи про проходження локомотива через Придніпровську, Південно-Західну та Львівську залізницю, документальне погодження руху диспетчерськими службами вказаних залізниць»не відповідає дійсності. Так, позивачем супровідним листом №1758/10 від 29.04.2011 року надавалася вся інформація щодо вищевказаних питань, зокрема інформація про, що товар постачався на умовах п. 4 Договору поставки №400/12-К/10 від 27.12.2010 року шляхом перегону локомотива ТЕМ-2УМ заводський номер 198 зі станції Мудрена Придніпровська залізниця на станцію Клесів Львівської залізниці, згідно залізничної накладної №45040699 від 05.01.2011 року, копія якої додавалася до відповіді позивача на запит відповідача. Вказує, що інформація щодо документального погодження руху локомотива диспетчерськими службами залізниць позивачем не могла бути надана, оскільки він такою інформацією не володіє. Тим самим вважає, що запитувана інформація запитом №5637/15-52 від 28.04.2011 року була надана у встановлені чинним законодавством строки та у повному обсязі.

Крім того, зазначає, що твердження податкового органу про нікчемність договору №400/12-К/10 від 27.12.2010 року є такими, що не відповідають дійсності, жодних доказів про це немає. Твердження відповідача про нікчемність вищевказаного договору поставки спростовується реальністю всіх товарних та грошових рухів, що виникли в ході виконання вказаного правочину підтверджується відповідними документами.

Звертає увагу суду на те, що твердження відповідача стосовно відсутності у ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»необхідних фізичних, технічних і технологічних можливостей для здійснення операції з поставки локомотива позивачу не відповідають дійсності. Зокрема, вказує, що у ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»за вказаною в згадуваному договорі юридичною адресою має у власності виробничо-складські приміщення, що підтверджується наявними у позивача доказами, підїзні залізничні колії, козловий кран ККТП 5.00.000.

Вважає, що віднесення позивачем до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість в розмірі 426 698, 00 грн. по операції з придбання тепловозу було здійснено виключно на виконання вимог п. 198. 1 ст. 198 Податкового кодексу України, яка встановлює, що «право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання товарів». Тобто, відносячи до складу податкового кредиту вищевказану суму податку на додану вартість, позивач лише реалізував своє право, встановлене Податковим кодексом України, при цьому не маючи наміру заволодіти майном держави.

Крім всього наведеного, позивач зазначає, що податковий орган абсолютно протиправно і безпідставно, без врахування положень п. 123.1 ст. 123 та п. 7 підрозділу ХХ Податкового кодексу України наклав на Товариство з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар"єр нерудних копалин "Технобуд" штраф, що становить 100% донарахованої за результатами перевірки суми.

Відповідач позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар"єр нерудних копалин "Технобуд" вважає необґрунтованими та безпідставними. Вказує, що в ході проведеної перевірки позивача було встановлено порушення вимог пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4 , пп. 7.7.2 п. 7.2 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР. Зазначає, що Сарненською МДПІ 20 квітня 2011 року отримано від Центральної МДПІ у м. Кривий Ріг акт позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»№561/230/36510646 від 19 квітня 2011 року, згідно якого вказаним контрагентом отримано від ТОВ «Агросвіт-Дніпро» агрегати в розібраному стані до локомотива ТЕМ-2УМ заводський №198 та реалізував локомотив для ТОВ «ККНК»Технобуд». Враховуючи те, що у ТОВ «Агросвіт-Дніпро»відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності зазначені правочини по ланцюгу визнано нікчемними. Крім того, вказує, що згідно супровідного листа №1758/10 від 29 квітня 2011 року отримано не в повному обсязі надані документальні підтвердження про створення правових наслідків, а саме: яким чином здійснено доставку локомотива ТЕМ-2УМ до станції Клесів, підтверджуючі документи про проходження локомотива через Придніпровську, Південно-Західну та Львівську залізницю, документальне погодження руху диспетчерськими службами вказаних залізниць.

Звертає увагу суду на те, що ТОВ «Агросвіт-Дніпро»відсутнє за місцезнаходженням, а згідно поданої декларації з податку на прибуток підприємства за 2010 рік (вх. №1088584 від 09.02.2011 р.) амортизаційні відрахування за 2010 рік відсутні, відповідно до додатку К1/1 за ІІІ кВ. 2010 р. основні фонди на балансі підприємства відсутні. Зважаючи на те, що у ТОВ «Агросвіт-Дніпро»відсутні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, то згідно ст.ст. 203, 215, 228 ЦК України, зазначена угода має ознаки нікчемності.

Перевіркою повноти визначення податкового зобовязання ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»під час здійснення взаємовідносин в січні 2011 року з ТОВ «Агросвіт-Дніпро»встановлено його завищення в розмірі 426 698, 38 грн. На порушення 7.3.1 п. 7.3 ст. Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР., у січні 2011 року ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»включено до складу податкових зобовязань по податку на додану вартість у сумі 426 698, 38 грн. З вартості товарів, робіт (послуг) надання яких підприємствам контрагентам не доведено. З огляду на ту обставину, що позивачем порушено вимоги пп. 7.4.1, пп. п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР податковий кредит сформований на підставі нікчемного правочину підлягає зменшенню.

Податковий орган звертає увагу на ту обставину, що з адресою ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»м. Кривий Ріг, вул. Іллічівська, 110, де згідно документів відбувалася зборка агрегатів локомотива ТЕМ-2УМ №198 та подальше його відправлення на адресу ТОВ «ККНК»Технобуд», встановлено, що на вказаній території відсутні підїзні залізничні колії, що спростовує факт фактичного та фізичного транспортування локомотива на адресу позивача.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково покликався на те, що податковим органом в акті перевірки не наводить жодних доказів того, чи мали місце діяння контрагентів ознаки складу злочину щодо фіктивної господарської діяльності. Просив податкове повідомлення-рішення № від 26 червня 2011 року визнати протиправним та скасувати.

У судовому засіданні представники відповідача позов не визнали. На думку представників податкового органу діяльність позивача була спрямована на здійснення операцій, повязаних з отриманням податкової вигоди переважно з контрагентами-постачальниками, які не виконували своїх господарських зобовязань. Враховуючи вищезазначені обставини, ревізори дійшли висновку, що правочини укладені з ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання», ТОВ «Агросвіт-Дніпро»носять фіктивний характер та не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені в них та в силу ст. ст. 203, 215, 228 Цивільного кодексу України є нікчемними. Враховуючи нікчемність правочинів витрати позивача сформовані з порушення пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. ,7.4.5 п. 7.4 ст., пп. 7.7.2 п. 7.2 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР. Таким чином, представники відповідача вважають, що оспорюване податкове повідомлення-рішення є правомірними і підстави для їх скасування відсутні. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

У судовому засіданні було заслухано показання викликаних свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що являється машиністом тепловоза залізничного цеха. Вказав, що 3 січня 2011 року був відряджений до м. Кривого Рога для огляду та супроводження тепловоза ТЕМ-2УМ №198. 5 січня 2011 року вищевказаний тепловоз був прийнятий до перевезення ст. Мудрена Придніпровська залізниця відповідно до залізничної накладної №45040699. В цей же день в супроводі свідка був відправлений з вказаної станції, а 9 січня 2011 року прибув на станцію Клесів Львівської залізниці. Крім того свідок вказав на ту обставину, що по прибутті локомотива здійснив його огляд. Фактично локомотив прибув на підприємство позивача 10 січня 2011 року, про що зроблено відмітку у посвідченні про відрядження.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив суду, що являється начальником залізничного цеху. По суті даної справи пояснив, що провів 5 січня 2011року технічний огляд тепловоза ТЕМ-2УМ №198, оформляв технічні документи.

Обидва свідки вказали на наявність у ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»господарських приміщень, оглядової ями для проведення ремонтних робіт, крана та окремих працівників.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 червня 2011 року посадавими особами Сарненської МДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариство з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар"єр нерудних копалин "Технобуд" з питань дотримання вимог податкового законодавства, сформованих сум сумнівного податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання» за період грудень 2010 року- січень 2011 року про що було складено акт №316/23/3240/4265.

Під час її проведення податковим органом було встановлено, порушення зі сторони позивача пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4 , пп. 7.7.2 п. 7.2 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР., що призвело до завищення податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування в розмірі 426 698, 00 грн. за січень 2011 року.

На підставі акта перевірки, 24 червня 2011 року Сарненською МДПІ було видане податкове повідомлення-рішення №, яким визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість у сумі 426 698, 00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивачем було отримане 24 червня 2011 року.

Перевірка була здійснена на підставі наказу Сарненської МДПІ від 15 червня 2011 року №491(направлення на перевірку від 16 червня 2011 року за №322/23, №322/23 від 21 червня 2011 року, за №332/23 вручені відповідно 16 червня 2011 року та 21 червня 2011 року під розписку ОСОБА_6 представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар"єр нерудних копалин "Технобуд" за довіреністю від 16 червня 2011 року №125).

Як вбачається з матеріалів справи, підставо для проведення перевірки стали положення п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, а саме надання позивачем не в повному обсязі документальних підтверджень про створення правових наслідків у взаємовідносинах з «Придніпровський завод технологічного обладнання».

Відповідно до пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Як зазначено в Наказі (стор. 1, а.с. 33) позивач супровідним листом №369 від 28 квітня 2011 року (вх.№ відповідача 1758/10 від 29 квітня 2011 року у встановлений Податковим кодексом України десятиденний строк, а саме на наступний день після отримання письмового запита відповідача №5637/15-52 від 28 квітня 2011 року надав пояснення та документальне підтвердження з питань, вказаних в запиті.

Як вбачається з акту перевірки, приводом для її проведення послужило те, що позивачем не в повному обсязі були надані документальні підтвердження про, яким чином здійснено доставку локомотива ТЕМ-2УМ до станції Клесів, підтверджуючі документи про проходження локомотива через Придніпровську, Південно-Західну та Львівську залізницю, документальне погодження руху диспетчерськими службами вказаних залізниць.

Однак, судом встановлено, що у відповідності до супровідного листа 1758/10 від 29 квітня позивачем була надана інформація щодо вищевказаних питань, зокрема, що товар постачався на умовах п. 4 Договору поставки №400/12-К/10 від 27 грудня 2010 року шляхом перегону локомотиву локомотива ТЕМ 2УМ заводський номер 198 зі станції Мудрена Придніпровська залізниця на станцію Клесів Львівської залізниці, згідно залізничної накладної №45040699 від 05.01.2011 року, копія якої додавалася до відповіді позивача на запит відповідача.

Тим самим, на думку суду, запитувана інформація запитом №5637/15-52 від 28.04.2011 року була надана у встановлені чинним законодавством строки та у повному обсязі.

В акті перевірки ревізори податкового органу вказують на нікчемність правочинів, а саме договору №400/12-К/10 від 27 грудня 2010 року позивача та ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»з підстав ст. 228 ЦК України.

З такими висновками податкового органу суд не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України № 13-92 від 26.12.1992 р., до складу витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України Про оподаткування прибутку підприємств № 334/94-ВР від 28.12.1994 р.

Згідно п.5.1 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств № 334/94-ВР від 28.12.1994 р. валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матерiальнiй або нематерiальнiй формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській дiяльностi.

У відповідності до пп. 5.2.1 п.2 ст.5 Закону Про оподаткування прибутку підприємств №334/94-ВР від 28.12.1994 р. передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Аналогічні вимоги містяться в Законі України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР.

Так, у відповідності до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Також слід враховувати, що у відповідності до 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР , що матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту. Однак, податковим органом не надано жодних доказів, що підтверджують ту обставину, що позивачем матеріальні цінності придбанні ним використовуються в інших цілях, а не в його господарській діяльності.

При цьому, згідно пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вимоги щодо змісту податкової накладної встановлені пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР.

Як вбачається з досліджених копій первинних документів та податкових накладних останні відповідають за змістом вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. № 996-XIV та Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР.

На момент вчинення господарських операцій відомості про вказаних осіб знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців і у відповідності до ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вiд 15.05.2003 № 755-IV , а отже є достовірними.

У відповідності до пп. 7.7.1. п. 7.1 ст. 7 Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Пп. 7.7.2. п. 7.2 ст. цього ж Закону встановлює, що у разі якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду;

залишок від'ємного значення, за яким не проведено розрахунків з постачальниками відображається в податковій декларації з податку на додану вартість окремим рядком для визначення суми податку, яка може підлягати відшкодуванню в частині сплачених сум податку в наступних звітних періодах;

залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування відображається у декларації з податку на додану вартість окремим рядком та включається до складу податкового кредиту починаючи з першого звітного періоду 2011 року.

Як встановлено судом, ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»має всі технологічні та технічні можливості для здійснення операцій з поставки локомотива позивачу, зокрема за вказаною адресою (м. Кривий Ріг,вул. Іллічівська, 110) в договорі №400/12-К/10 від 27 грудня 2010 року контрагент має у власності:

- Виробничо-складські приміщення (будівля кладової), що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №30331426 від 17 червея 2011 року (а.с. 45);

- Підїзні залізничні колії від ст.. Мудрьона-Промислова до території ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання», що підтверджується договорем купівлі-продажу основних засобів №4 від 30 червня 2009 року та вктом вводу в експлуатацію Придніпровською залізницею залізничної колії

ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»від 29 жовтня 2009 року;

- Козловий кран ККТП 5.00.000, що підтверджується висновком експертизи ТОВ «ПромТехДіагностика»№-01-0574.09 від 8 грудня 2009 року.

Крім вказаного, за інформацією ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання», в його власності знаходиться і експлуатується зварювальне обладнання.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»має укладений договір з Державним підприємством «Придніпровська залізниця»про організацію перевезень вантажів та проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги №6439914.

На виконання умов договору №400/12-К/10 від 27 грудня 2010 року ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання», після попереднього огляду локомотива ТЕМ-2УМ, заводський номер 198, уповноваженим представником позивача (акт огляду від 5 січня 2001 року), був переданий Придніпровській залізниці для перевезення до станції Клесів Укрзалізниці на станції Мудрьона (прийнятий для перевезення згідно залізничної накладної №45040699 від 5 січня 2011 року. Супровід на всьому слідування тепловоза здійснював працівник позивача- старший машиніст ОСОБА_5, що підтверджується відповідним записом в залізничній накладній № №45040699 від 5 січня 2011 року та його показами в судовому засіданні в якості свідка по справі.

Пунктом 40 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою КМУ №457 від 06.04.1998 року встановлено, що перевезення окремих вантажів, перелік яких затверджено Правилами, здійснюється у супроводі провідника відправника (одержувача).

Тепловоз було доставлено до ст. Клесів, що також стверджується відповідним записом в залізничній накладній .

Згідно матеріалів справи 18 січня 2011 року на ст. Клесів після проведення працівниками ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»пусконалагоджувальних робіт було здійснено остаточне приймання тепловозу ТЕМ-2УМ №198 про що було складено відповідний протокол №121 від 18 січня 2011 року.

Поставлений тепловоз був оприбуткований на баланс позивача за видатковою товарною накладною №120 від 18 січня 2011 року.

Як встановлено судом оплата вартості даного товару була проведена Товариством з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар"єр нерудних копалин "Технобуд" трьома платежами:

- платіжне доручення №28120-4 від 28 грудня 2010 року;

- платіжне доручення №00034 від 5 січня 2011 року;

- платіжне доручення №000178 від 20 січня 2011 року.

Суд вбачає, що включення 426 698, 00 грн. до складу податкового кредиту було здійснено на підставі наступних податкових накладних ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»: №1 від 5 січня 2011 року (сума ПДВ 208 333, 3

3 грн.), №2 від 18 січня 2011 року (сума ПДВ 216 666, 67 грн.), № від 18 січня 2011 року (сума ПДВ 1 698, 38 грн.)

Згідно п. 198.6. ст. 196 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, позивачем дотримано вимоги п. 198.6. ст.196 Податкового кодексу України щодо необхідності підтвердження податковими накладними сум, включених до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Матеріалами справи підтверджується реальність господарських операцій позивача з року ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання».

За умови недотримання ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»правил податкового обліку результатів фінансово-господарської діяльності відповідальність наступає для вказаних осіб, а не для позивача.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд дійшов висновку, що твердження посадових осіб податкового органу про нікчемність правочинів позивача є суперечливими та не ґрунтуються на належних та допустимих доказах як наслідок є надуманими.

В той же час позивачем підтверджено факт реальності здійснення господарських операцій з придбання локомотива у ТОВ «Придніпровський завод технологічного обладнання»з отриманням відповідних прибутків.

Крім того, з огляду п. 2 розділу ХІХ «Прикінцеві положення»Податкового кодексу України Закон України "Про систему оподаткування" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., N 39, ст. 510 із наступними змінами) визнано таким, що втратив чинність. Тим сам, розмір штрафних санкцій обраховується з врахуванням п. 123.1 ст. 123 та ХХ Податкового кодексу України.

Згідно п. 123.1. ст. 123 Податкового кодексу України в разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

За таких обставин доводи податкового органу щодо порушення позивача пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4 , пп. 7.7.2 п. 7.2 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. не відповідають фактичним обставинам справи та є надуманими.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 26 червня 2011 року. Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених частиною другою статті 162 КАС України, тому адміністративний позов слід задовольнити шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування податкового податкового повідомлення-рішення № № від 26 червня 2011 року.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Сарненської міжрайонної державної податкової інспекції № від 26 червня 2011 року.

Присудити на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар"єр нерудних копалин "Технобуд" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.