Справа № 2а-5180/10/1770
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2010-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-5180/10/1770

25 листопада 2010 року 16год. 15хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Яковчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не з'явився

відповідача: представник ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 < Список > < в особі > третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача< 3-тя особа >
до Дубенська об"єднана державна податкова інспекція третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача < 3-тя особа >
про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень , -

ВСТАНОВИВ :

Приватний підприємець ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень Дубенської ОДПІ № /0 від 26.10.2010 р. про донарахування податку на додану вартість на суму 115100,5 грн. в т.ч. 75827 грн. основного платежу та 39273,50 грн. застосованих штрафних санкцій та № /0 від 26.10.2010 р. про донарахування податку з доходів фізичних осіб на суму 68486,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення перевірки не було встановлено фактів продажу транспортних засобів, а до уваги бралися лише дані МРЕВ ДАЇ про зняття транспортних засобів з обліку. Таким чином, податковим органом не було встановлено факту отримання доходу, як визначено в акті перевірки. Враховуючи відсутність встановленого факту отримання доходу позивач вказує, що податковим органом не вірно було застосовано приписи ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян від 26.12.1992 р. № 13-92 визначаючи дохід як митна вартість автомобілів. Зазначає, що висновок податкового органу щодо продажу транспортних засобів за цінами нижче ціни придбання (митної вартості) не може бути взятий до уваги так як чинне законодавство не містить приписів про визначення доходів фізичної особи підприємця виходячи з ціни яка є нижчою за ціну придбання. Крім того, позивач вказує, що податкові зобовязання визначені ревізорами Дубенської ОДПІ за методикою непрямих методів. Додатково зазначає, що на протязі періоду що перевірявся перебував на спрощеній системі оподаткування як наслідок донарахування податку з доходів фізичних осіб та податку на додану вартість припускаючи факт перебування на загальній системі оподаткування є необґрунтованим.

В судове засідання позивач не зявився та не забезпечив участь уповноваженого представника, натомість подав письмове клопотання про участь справи без його участі.

Дубенська обєднана державна податкова інспекція адміністративний позов не визнала, про що подала письмові заперечення. В судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що під час проведення перевірки ПП ОСОБА_2 було встановлено порушення ст. 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва від 03.07.1998 р. № 727/98 згідно якої на спрощеній системі оподаткування можуть перебувати фізичні особи підприємці обсяг виручки яких не перевищує протягом року 500 тис. грн. Вказує, що спрощена система оподаткування обліку та звітності може застосовуватися поряд із загальною системою оподаткування. Перевіркою встановлено, що митна вартість транспортних засобів реалізованих ПП ОСОБА_2 є значно вищою за відображену підприємцем у книзі обліку доходів і витрат, як наслідок позивачем було занижено обсяг доходів за 2008 2009 рр. та необґрунтовано застосовано спрощену систему оподаткування на протязі 2010 р. Таким чином, на думку представника відповідача ПП ОСОБА_2 було правомірно визначено податок з доходів фізичних осіб в сумі 68486,89 грн. та податок на додану вартість в сумі 75827 грн.

В судовому засіданні представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази суд прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.10.2010року Дубенською ОДПІ було складено акт № 189/17-38/НОМЕР_1 про результати документальної планової перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2. За результатами проведеної перевірки встановлено порушення ст.ст. 13, 14 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян від 26.12.1992 р. № 13-92 та п. 7.1 ст. 7, пп. 9.12.1 п. 9.1 ст. 9 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб від 22.05.2003 р. № 889-ІV в результаті чого було занижено податок з доходів фізичних осіб на суму 68486,89 грн. в т.ч. за 2008 р. в сумі 2677,74 грн., за 2009 р. в сумі 25515,02 грн., за 1-2 кв. 2010 р. 40294,13 грн. та пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 9.3, п. 9.4 ст. 9, пп. 7.2.8 п. 7.2 пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР в результаті чого було занижено податок на додану вартість на суму 75827 грн.

На підставі акта перевірки № 189/17-38/НОМЕР_1 від 14.10.2010 р. начальником Дубенської ОДПІ було прийнято податкові повідомлення-рішення № /0 від 26.10.2010 р. про донарахування податку на додану вартість на суму 115100,5 грн. в т.ч. 75827 грн. основного платежу та 39273,50 грн. застосованих штрафних санкцій та № /0 від 26.10.2010 р. про донарахування податку з доходів фізичних осіб на суму 68486,89 грн.

Судом було встановлено, що на протязі 2009 р. ПП ОСОБА_2 застосовував спрощену систему оподаткування, обліку та звітності на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку Е № 300968 на види діяльності роздрібна торгівля новими та вживаними автомобілями, технічне обслуговування та ремонт автомобілів виданого Дубенською ОДПІ.

Згідно інформації наданої з ВРЕР м. Дубно на протязі 2009 р. ПП ОСОБА_2 було знято з реєстрації 23 транспортних засоби.

Відповідно до інформації наданої Ягодинською митницею фактурна (договірна вартість придбання) вартість знятих з обліку транспортних засобів становить 726800,25 грн.

Відповідно до п. 1.7 Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації затвердженої наказом Державної митної служби України № 307 від 09.07.1997 р. фактурна вартість це ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку-фактурі (рахунку-проформі).

Ст. 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва від 3 липня 1998 року № 727/98 установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких субєктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана субєктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Абз. 1 ст. 5 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва від 3 липня 1998 року № 727/98 визначено, що у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Таким чином, суд погоджується з твердженнями Дубенської ОДПІ щодо порушення зі сторони ПП ОСОБА_2 ст. 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва від 3 липня 1998 року № 727/98 в частині перевищення гранично допустимого розміру виручки, що дозволяє перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Твердження позивача, що фактурна вартість не є виручкою від реалізації транспортних засобів судом не беруться до уваги так як на думку суду фактурна вартість (вартість придбання транспортних засобів) є мінімальною економічно обґрунтованою ціною транспортних засобів, що дозволяє проводити беззбиткову господарську діяльність.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а субєкти підприємництва підприємцями.

Враховуючи той факт, що ПП ОСОБА_2 на постійній основі протягом значного періоду часу, 2007-2010 рр. здійснював господарську діяльність з купівлі за межами митної території України транспортних засобів з наступною їх реалізації на митній території України суд прийшов до висновку, що така господарська діяльність була економічно доцільною та приносила для позивача прибутку, які в свою чергу не відображалися у відповідній звітності, що подавалася останнім до Дубенської ОДПІ.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обсяг виручки отриманої на протязі 2009 р. не може бути нижчим розміру фактурної (договірної) вартості транспортних засобів, що самостійно визначалася позивачем у ВМД, які подавалися до Ягодинської митниці під час здійснення процедури митного оформлення транспортних засобів.

Спрощена система оподаткування не діє на доходи, що перевищують гранично допустимий розмір виручки, що дозволяє її застосовувати в сумі 500 тис. грн. Таким чином, вартість транспортних засобів, що перевищує вказану суму повинна бути оподаткована на загальних підставах.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю регулюється розділ IV Декретом Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян від 26.12.1992 р. №13-92 з урахуванням положень п.9.12 ст.9 Законом України Про податок з доходів фізичних осіб від 22.05.2003 р. №889-IV.

Розділом IV Декрету передбачено, що оподаткуванню підлягають доходи, одержані за звітний податковий період фізичною особою-субєктом підприємницької діяльності від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо повязаними з одержанням доходу.

Валовий дохід при перевірці визначено на підставі даних про рух коштів на розрахунковому рахунку згідно з вимогами додатку № 6 Інструкції Про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом ГДПІ України від 21.04.1993 р. № 12 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 09.06.1993 р. за № 64, якими передбачена необхідність визначення сум сукупного валового доходу та витрат, який входить до ціни придбання та продажу товарів (робіт, послуг).

У звязку з перевищенням в 3 кв. 2009 р. гранично допустимого обсягу виручки ПП ОСОБА_2 повинен був оподаткувати суму такого перевищення в розмірі 32486,97 грн. у порядку, встановленому 4 розділом Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян від 26.12.1992р., № 13-92 та перейти на загальну систему оподаткування починаючи з 4 кв. 2010 р. Таким чином, суд погоджується з твердженням Дубенської ОДПІ про донарахування ПП ОСОБА_2 за 3 кв. 2009 р. податку з доходів фізичних осіб в сумі 3654,78 грн.

В період з 01.10.2009 р. по 31.12.2009р., коли позивач не мав права здійснювати діяльність на спрощеній системі оподаткування, ним було отримано валовий дохід в сумі 194313,28 грн. (726800,25-532486,97), який відповідно зобовязаний був оподаткувати на загальній системі оподаткування. Таким чином, суд погоджується з твердженнями посадових осіб Дубенської ОДПІ про донарахування ПП ОСОБА_2 податку з доходів фізичних осіб в сумі 21860,24 грн.

Враховуючи порушення ПП ОСОБА_2 в 2009 р. ст. 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва від 3 липня 1998 року № 727/98 останній втратив право на застосування спрощеної системи на протязі 2010 р., як наслідок заява про застосування спрощеної системи оподаткування протягом 2010 р. була подана позивачем безпідставно. За таких обставин, суд погоджується з твердженням посадових осіб Дубенської ОДПІ щодо необхідності оподаткування доходів отриманих ПП ОСОБА_2 в сумі 358170,00грн. на загальних підставах. Таким чином, донарахування ПП ОСОБА_2 податку з доходів фізичних осіб в сумі 40294,13 грн. за 1-2 кв. 2010 р. є правомірним.

Додатково слід зазначити, що на протязі 1 кв. 2008 р. ПП ОСОБА_2 здійснював діяльність на загальній системі оподаткування. За вказаний період позивачем було знято з обліку для наступної реалізації транспортних засобів фактурною вартість 23802,11 грн. Таким чином, вказана сума повинна бути оподаткована на загальних підставах, як наслідок Дубенською ОДПІ було правомірно донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 2677,74 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Дубенської ОДПІ № /0 від 26.10.2010 р. про донарахування податку з доходів фізичних осіб на суму 68486,89 грн. є правомірним і підстави для його скасування відсутні.

Згідно пп. 2.3.1 п.2.3 ст.2, п.9.3 ст.9 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997р. №168/97-ВР особа підлягає обовязковій реєстрації як платник податку, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної компютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобовязань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000гривень (без урахування податку на додану вартість).

Пунктом 9.4 ст.9 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997р. №168/97-ВР визначено, якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобовязана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом. Пунктом 14 Положення про реєстрацію платників ПДВ встановлено, що податковий орган видає (або надсилає поштою з повідомленням про вручення) Свідоцтво платника ПДВ в 10-денний термін з моменту отримання реєстраційної заяви СПД.

За 1-3 кв. 2009 р. ПП ОСОБА_2 було перевищено гранично допустимий обсяг виручки, що дозволяв застосовувати спрощену систему оподаткування як наслідок на протязі 4 кв. 2009 р. останній зобовязаний був застосовувати загальну систему оподаткування, при цьому позивач зобовязаний був у відповідності до пп. 2.3.1 п.2.3 ст.2, п.9.3 ст.9 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997р. №168/97-ВР зареєструватися платником податку на додану вартість.

Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1. ст. 3 Закону України Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997р. №168/97 ВР ( із змінами та доповненнями) обєктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України; відповідно до п. 4.1. ст. 4 база оподаткування операцій з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості. Підпункт 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 визначено, що датою виникнення податкових зобовязань з поставки троварів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти дата Їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

У відповідності до пп.7.2.8 п.7.2 ст.7 Закону платники податку зобовязані вести окремий облік операцій з поставки та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню цим податком. Зведені результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях, форма і порядок заповнення яких визначаються відповідно до Закону.

Таким чином, до податкових зобовязань з податку на додану вартість за період з 20.10.2009р. по 30.06.2010р. ПП ОСОБА_2 не було включено вартість поставлених транспортних засобів в сумі 454960,94 грн., в тому числі ПДВ 75826,82грн. Податкові зобовязання визначались відповідно до пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97 ВР від 03.04.97р. (із змінами та доповненнями).

Враховуючи вищевикладене, Дубенською ОДПІ було правомірно визначено для ПП ОСОБА_2 за період з 20.10.2009 р. по 30.06.2010 р. податкові зобовязання по податку на додану вартість в сумі 75827 грн., в т.ч. за жовтень 2009 р. 10259,00 грн., за листопад 2009 р. - 5873,00 грн., за січень 2010 р. 10323,00 грн., за березень 2010 р. 22834,00 грн., за квітень 2010р. 8190,00 грн., за травень 2010р. 18348,00 грн.

Крім того, в порушення пп. 4.1.4, п. 4.1, ст. 4 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами № 2181-ІІІ від 21.12.2000 р. ПП ОСОБА_2 не подано до ДПІ у м. Рівне податкові декларації з податку на додану вартість за періоди в яких позивач зобовязана була зареєструватися платником податків на додану вартість.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення Дубенської ОДПІ № /0 від 26.10.2010 р. про донарахування податку на додану вартість на суму 115100,5 грн. в т.ч. 75827 грн. основного платежу та 39273,50 грн. застосованих штрафних санкцій є правомірним і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя < Підпис > ОСОБА_3