Справа № 826/11242/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 серпня 2015 року № 826/11242/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рентакран ТМ» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Рентакран ТМ» (надалі - ТОВ «Рентакран ТМ», позивач) до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправними і скасування податкового повідомлення-рішення від 28.05.2015р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 834 755,00 грн., та нараховано штрафні санкції у розмірі 208 688,75 грн., та податкового повідомлення-рішення від 28.05.2015р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 751 279,00 грн. та нараховано штрафні санкції у сумі 187 819,75 грн.

Свої позовні вимоги ТОВ «Рентакран ТМ» обґрунтовує тим, що висновки акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства, і тому позивач вважає прийняті рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач зазначає, що при проведенні перевірки ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві не аналізувало фінансово-господарську діяльність позивача, а лише використала висновки актів про неможливість проведення перевірок та зустрічних звірок його контрагентів, діяльність яких жодним чином не впливає на формування податкового кредиту та валових витрат позивача у періоді, що перевірявся.

Зокрема, позивач зазначає, що первинні бухгалтерські документи, отримані від ТОВ «Біржовий університет», ТОВ «Іксів Авілан», ПП «НП Хіміч», ТОВ «Ека строй плюс», ТОВ «Формула профіт» та ТОВ «Регіон прайс» відповідають вимогам закону та мають усі необхідні реквізити. Таким чином, зазначені суми по податкових накладних правомірно включені позивачем до податкового кредиту та валових витрат відповідного періоду.

Під час здійснення господарських операцій контрагенти позивача мали належну й необхідну цивільну правоздатність, чинну державну реєстрацію, реєстрацію платників податків та не були позбавлені прав та не мали обмежень укладати будь-які договори у відповідності з діючим законодавством України.

Крім того, послуги (виконані роботи), які були надані під час виконання договорів, укладених ТОВ «Рентакран ТМ» з його контрагентами, використовувались у подальшій господарській діяльності позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду письмові заперечення, у яких проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, та зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

ТОВ «Рентакран ТМ» зареєстроване 15.12.2008 р. Святошинською районною державною адміністрацією м. Києва, свідоцтво про державну реєстрацію №0023242. Код суб'єкта господарювання за .

ТОВ «Рентакран ТМ» взято на податковий облік в органах податкової служби 16.12.2008р. за №10437 та перебуває на обліку в ДПІ у Святошинському районі м. Києва.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 29.12.2008р. №100157933 позивач зареєстрований платником ПДВ індивідуальний податковий номер - 70.

ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі направлення від 20.04.2015р. №787/22-02, наказу від 20.04.2015р. №841, згідно п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.11 п. 78.1 ст.78, п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Рентакран ТМ» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Біржовий університет», ТОВ «Іксів Авілан», ПП «НП Хіміч», ТОВ «Ека строй плюс», ТОВ «Формула профіт» та ТОВ «Регіон прайс».

За результатами перевірки складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки від 13.05.2015р. № 232 /26-57-22-02/36265113 (надалі - Акт перевірки).

Відповідно до висновків, наведених в Акті, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Рентакран ТМ»:

- п.138.1, п.п.138.5.1 п.138.5 ст.138, п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2014 рік у сумі 751 279 грн.;

-п. 44.1 ст. 44, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п. 198.2 п.198.3 п. 198.6 ст. 198., п. 201.1, 201.6, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 834 755 грн. в тому числі по періодам: березень 2014 року на суму 91924 грн., квітень 2014 року на суму 137162 грн., вересень 2014 року на суму 148693 грн., жовтень 2014 року на суму 292752 грн., грудень 2014 року на суму 164224 грн.

Висновки Акту перевірки зроблені на підставі актів про неможливість проведення позапланових перевірок та зустрічних звірок зазначених контрагентів та податкової інформації, та обґрунтовані тим, що операції між позивачем та ТОВ «Біржовий університет», ТОВ «Іксів Авілан», ПП «НП Хіміч», ТОВ «Ека строй плюс», ТОВ «Формула профіт» та ТОВ «Регіон прайс» є нереальними, а укладені договори є нікчемними, а отже ТОВ «Рентакран ТМ» протиправно віднесло до складу податкового кредиту та валових витрат суми за операціями із зазначеними контрагентами.

Зокрема, податковий орган зазначає, що на зазначених підприємствах відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробниче обладнання та товарні запаси, а також деякі з них не знаходяться за юридичною адресою. Виходячи з цього факту, орган податковою служби приходить до висновку, що фінансово-господарська діяльність таких підприємств здійснюється поза межами правового поля, що свідчить про ненабуття цивільної правоздатності, а відповідно, господарські взаємовідносини таких підприємств є фіктивними правочинами, що вчинені без наміру створення правових наслідків.

На підставі висновків, викладених у Акті перевірки, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 28.05.2015р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 834 755,00 грн., та нараховано штрафні санкції у розмірі 208 688,75 грн., та податкове повідомлення-рішення від 28.05.2015р. №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 751 279,00 грн. та нараховано штрафні санкції у сумі 187 819,75 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пп. 138.2. ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно положень п.п. 139.1.9. п 139.1. ст. 139 Податкового кодексу України 39.1. не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/ орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України; д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України від податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, законодавцем визначено підставу виникнення права у платника податку на отримання податкового кредиту, пов'язану з отриманням таким платником податку податкової накладної, оформленої належним чином із зазначенням усіх обов'язкових реквізитів, визначених Податковим кодексом України та видану суб'єктом підприємницької діяльності, зареєстрованим платником податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Рентакран ТМ» та ТОВ «Біржовий університет», ТОВ «Іксів Авілан», ПП «НП Хіміч», ТОВ «Ека строй плюс», ТОВ «Формула профіт» та ТОВ «Регіон прайс» вчинено ряд правочинів.

Зокрема, з наданої позивачем первинної документації вбачається, що згідно договору про виконання робіт №68 від 01.04.2014р. (послуги екскаватора), договору про виконання робіт №72 від 02.04.2014р. на проведення діагностики, договору про виконання робіт №78 від 11.04.2014р. (ремонту редуктора), договору оренди майна №67 від 01.04.2014р. (оренда мобільного крану), договору оренди майна №74 ОР від 04.04.2014р. (оренда дизельного генератора), договору про відступлення права вимоги №9 від 04.06.2014р., укладених між позивачем та ТОВ «Регіон прайс», суми по господарським операціям включено позивачем в податкову декларацію з ПДВ (додатку 5 до податкової декларації з ПДВ за квітень 2014 року в сумі 774 424,98 грн., в тому числі ПДВ 129 070,83 грн.

Згідно договорів оренди майна №47 від 07.03.2014р., №48 від 07.03.2014р. , №49 від 11.03.2014р. (оренда мобільного крану), договору поставки №24 від 04.02.2014р. (датчик оборотів двигуна, боуден тощо, кількість - 12 шт.), договору про виконання робіт №40 від 03.03.2014р.(проведення діагностики, налагоджуванню та профілактичного ремонту підйомників та баштових кранів), договору про виконання робіт №46 від 07.03.2014р., укладених між позивачем та ТОВ «Формула профіт», суми по господарським операціям включено позивачем в податкову декларацію з ПДВ за березень у розмірі 551 542 грн., в т.ч. ПДВ 91 923,67 грн., за квітень 2014 року загальна сума 48 549,96 грн., в т. ч. ПДВ 8 091,6 грн.

Згідно договору поставки №ДП77 від 08.09.2014р. (запасні та складові частини до портової техніки), договору про відступлення права вимоги №15 від 06.10.2014р., укладених між позивачем та ТОВ «Біржовий університет», суми по господарським операціям включено позивачем в податкову декларацію з ПДВ за вересень 2014 року загальна сума 89 2155 грн. та 148 692 грн. ПДВ.

Згідно договору поставки №12 від 10.10.2014р. (канат), укладеним між позивачем та ТОВ «Іксів Авілан», суми по господарським операціям включено позивачем в податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2014 року на загальну суму 47 500 грн., в т. ч. 7 916,67 грн. ПДВ.

Згідно договору поставки №64 від 01.10.2014р. (товар - трос, фільтр, рукав), договору про виконання робіт №57 від 01.10.2014р. (роботи по тестуванню, налагоджуванню та профілактичного ремонту баштових кранів згідно заявки), укладених між позивачем та ТОВ «Іксів Авілан», суми по господарським операціям включено позивачем в податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2014 року на загальну суму 1 709 013,35 грн., в т. ч. ПДВ 284 835.56 грн.

Згідно договору про виконання робіт №ЕС-121 (ремонт баштового крану, доставка запасних частин),: договору про виконання робіт №ЕС-124 від 02.12.2014р. (проведення діагностики, налагоджуванню та профілактичного ремонту підйомників та баштових кранів), договору про відступлення права вимоги №1~02/2015 від 04,02.2015р., укладеного між позивачем та ТОВ «Ека строй плюс», суми по господарським операціям включено позивачем в податкову декларацію з ПДВ за грудень-2014 року, загальна вартість 985 343. грн., в т.ч. ПДВ 164 223 грн.

В підтвердження реальності здійснення господарських операцій із зазначеними контрагентами позивач надав суду належним чином оформлену первинну документацію, зокрема, копії договорів, специфікацій, податкових та видаткових накладних, актів здачі-прийняття робіт, рахунків-фактур, копії платіжних доручень тощо.

В той же час, відповідач стверджує, що при проведенні аналізу даних, що містяться вАІС «Податковий Блок», АІС «Єдиний реєстр :податкових накладних» та інших джерел інформації в тому числі і вхідної інформації від інших ДПІ по постачальникам встановлено, що господарська діяльність контрагентів позивача має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: відсутній рух активів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме:відсутній кваліфікований персонал; незначний штат працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, в тому числі за спеціальною освітою;наявність в штаті тільки керівних посад; - відсутні основні фонди (за умови, що вони необхідні для здійснення операцій) тощо.

Зокрема, в обґрунтованість законності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, податковий орган зазначає, що ним отримано від ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Формула Профіт» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.10.2013р. по 31.03.2014р., не підтверджено задекларовані податкові зобов'язання з ПДВ за період з 01.10.2013 року по 31.03.2014 року, а також: не підтверджено задекларований податковий кредит з ПДВ за період з 01.10.2013 року по 31.03.2014 року.

Також, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві отримано постанову прокуратури Деснянського району міста Києва від 27.08.2014р., в якій зазначено, що досудовим слідством встановлено, що в період 2012-2014 років невстановлені особи створили на території м. Києва ряд СГД (в т.ч. ТОВ «Формула Профіт», ТОВ «Регіон Прайс»), з метою прикриття незаконної діяльності, що полягає у наданні послуг з мінімізації.

ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві отримано від ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві акт від 29.07.2014р. про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Регіон Прайс» щодо підтвердження господарських відносин з платниками за період діяльності з 01.04.2012р. по 30.06.2014р.

Щодо контрагента позивача ТОВ «Біржовий університет» до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням.

Відповідно до матеріалів, що знаходяться у справі суб'єкта господарювання, даних АІС Податковий блок, Єдиного реєстру податкових накладних та інших джерел інформації встановлено, що товариство зареєстровано платником ПДВ, свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №100309046, видане 09.11.2010р. ДПІ у Печерському районі м. Києва, яке анульовано 05.12.2014 р.

Звітність з ПДВ, подана ТОВ «Біржовий університет» за вересень 2014 року ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві не визнана «як податкова звітність».

Окрім того, відповідно до матеріалів, що знаходяться у справі суб'єкта господарювання, інформаційних баз даних АС «Податковий блок», «Перегляд результатів співставлення», що використовуються в ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, встановлено: ПП «НП ХІМІЧ» у періоді, що підлягав аналізу даних згідно баз даних не надано документів, щодо використання у своїй діяльності орендованих приміщень. Чисельність працюючих на підприємстві, середня заробітна плата, підтверджуючі документи штатного розкладу, для встановлення кваліфікації трудових ресурсів та можливості виконання ними фактичних обсягів робіт по договорам до податкового органу не надано. Інформація щодо використання основних фондів не надана.

Згідно, додатку 5 до податкової декларації з ПДВ, поданого ТОВ «Ека Строй Плюс» до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 20.01.2015р. за №, підприємством не відображено податкові зобов»язання по взаємовідносинам з ТОВ «Рентакран ТМ».

Вищевикладене, на думку відповідача, свідчить про те, що ТОВ «Біржовий університет» за період з 01.09.2014р. по 30.09.2014р., ТОВ «Іксів Авілан», ПП "НП Хіміч" за період з 01.10.2014.р по 31.10.2014р., ТОВ "Ека строй плюс" за період з 01.12.20.14р по 31.12.2014р., ТОВ «Формула профіт» та ТОВ «Регіон прайс» за період 01.01.2014р. по 31.07.2014р. здійснювали лише документальне оформлення (виписував податкові накладні) поставки товарів (робіт, послуг) на адресу контрагентів-покупців без фактичної їх поставки та виконання. Зазначені підприємства здійснювали надання податкової вигоди третім особам у формі документального оформлення реалізації товарів (робіт, послуг), формування сум податкового кредиту без реального здійснення господарських операцій.

В той же час, суд зазначає, що податковий орган не навів суду жодного доказу, як зазначені вище обставини вплинули на формування податкового кредиту позивача.

З огляду на таке, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма виконавцями, постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з виконавців, постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок, зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на декларування валових витрат та права на податковий кредит з податку на додану вартість, яке виникло в результаті сплати податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг).

Так само і відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності. Отже, в даному разі для перевірки законності здійснених донарахувань оспорюваних сум податкових зобов'язань позивачеві дослідженню підлягають обставини щодо реальності здійснення господарських операцій та правильності формування даних податкового обліку за наслідками виконання цих операцій.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010р. № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: "…Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес СепортСентре проти Болгарії", у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес СепортСентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Вказаний підхід до визначення недопустимості порушення майнових прав особи знаходить своє продовження у праві Європейського союзу, зокрема у Шостій Директиві № 77/388/ЄЕС від 17.05.1977р. щодо гармонізації законодавства держав-членів стосовно податків з обороту (надалі - також "Шоста Директива").

Закон України «Про Загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу» визначає сферу оподаткування (зокрема, непрямі податки) як пріоритетну сферу для виконання програми адаптації українського законодавства. Даний закон визначає, що елементом адаптації законодавства має стати перевірка проектів законів України та інших нормативно-правових актів на їх відповідність acquiscommunautaire (право ЄС) з метою недопущення прийняття актів, які суперечать acquis Європейського Союзу. Тобто, податкове законодавство України, а, відповідно, його тлумачення та застосування, не може суперечити положенням Шостої Директиви. Це підтверджується позицією Суду Європейського Союзу (Суд ЄС), яка відповідно застосовується ЄСПЛ для вирішення справи "Булвес"АД проти Болгарії", а саме: "…Операції самі по собі не визнаються недійсними через шахрайство з ПДВ, складають поставки товарів чи послуг особою, яка виступає у ролі платника податку, та економічну діяльність в розумінні статей 2(1). 4 та (1) Шостої Директиви, де такі поставки і така діяльність відповідають об'єктивним критеріям, на яких базуються визначення даних термінів, незважаючи на наміри іншого продавця, який приймає участь у тій самій низці поставок та/або потенційно шахрайський характер будь-якої іншої операції платником податку, який розглядається, про що платник податку не знав і не міг знати. Право на податковий кредит особи зі статусом платника податку, яка здійснює такі операції, не може залежати від факту, що у низці поставок, в яку входять ці операції, попередня чи наступна операція є недійсною через шахрайство з ПДВ, про яке платник податку не знав і не міг знати".

Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Більше того, частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України вимагає врахування практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні справ.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені статтею 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Обов'язковість установлення умислу поширюється на визнання недійсними правочинів, вчинених із метою, що суперечить інтересам держави і суспільства (ч. 3 ст. 228 ЦК України).

Суд звертає увагу, що доказом наявності вини сторони у формі умислу може бути лише вирок по кримінальній справі відносно посадових осіб товариства, який набрав законної сили.

Матеріали справи таких відомостей не містять.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо невідповідності податкових накладних, виписаних на ім'я ТОВ «Рентакран ТМ» контрагентами, вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011р. № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо).

Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» встановлено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Суд звертає увагу, що станом на дату укладення і виконання договорів між позивачем та ТОВ «Біржовий університет», ТОВ «Іксів Авілан», ПП «НП Хіміч», ТОВ «Ека строй плюс», ТОВ «Формула профіт» та ТОВ «Регіон прайс» вказані суб'єкти господарювання були зареєстровані у передбаченому законодавством порядку і були платниками ПДВ, тобто мали спеціальну податкову та цивільну правосуб'єктність.

В Акті перевірки немає жодних посилань на те, що свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтва платника податку на додану вартість контрагентів були скасовані чи визнані недійсними за рішенням суду на момент укладання чи виконання договору.

Окрім того, відповідно до правової позицій Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 03.05.2012р. по справі № К/9991/11271/12, наявність реєстрації контрагента на час вчинення спірних операцій є свідченням наявності у них необхідного обсягу правосуб'єктності для здійснення таких операцій, тоді як перевірка проведення такої реєстрації з дотриманням вимог законодавства перебуває поза межами можливого контролю платника.

Щодо посилання відповідача в Акті перевірки на акти про неможливість проведення зустрічної звірки суд окремо зазначає наступне.

Згідно з п. 73.5 Податкового кодексу України зустрічні звірки проводяться органами державної податкової служби виключно з метою отримання податкової інформації.

При цьому, зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, висновки про порушення платником податків вимог податкового законодавства можуть робитися контролюючим органом виключно на підставі проведеної перевірки, а не звірки.

Крім того, як звертає увагу Вищий адміністративний суд України в Ухвалі від 10.06.2013р. у справі № К/9991/69832/12, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України право платника податку на податковий кредит ставить в залежність від отримання податкової накладної, а не від проведення зустрічних звірок контрагентів платника податку (позивача) та знаходження їх посадових осіб за юридичними адресами.

Суд звертає увагу, що висновки акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, ґрунтуються виключно на аналізі господарської діяльності контрагентів позивача з їх постачальниками, які не мають жодного відношення до фінансово-господарської діяльності позивача, а отже висновки акту перевірки не містять жодного доказу щодо встановлення наявності умислу посадових осіб позивача на ухилення від оподаткування.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачем в Акті перевірки не зазначається про наявність розбіжностей в реєстрі виданих і отриманих податкових накладних позивача і контрагентів, а отже, такі розбіжності відсутні, позивач і ТОВ «Біржовий університет», ТОВ «Іксів Авілан», ПП «НП Хіміч», ТОВ «Ека строй плюс», ТОВ «Формула профіт» та ТОВ «Регіон прайс» задекларовані їх податкові зобов'язання за наслідками виконання ними зобов'язань по договорам у повному обсязі та належним чином.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що волевиявлення позивача і зазначених контрагентів на укладення договорів субпідряду було вільним та відповідало їх внутрішній волі, а договори спрямовані на реальне настання передбачених ним наслідків.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність включення до складу валових витрат і податкового кредиту коштів, сплачених позивачем відповідно до договорів, укладених із ТОВ «Біржовий університет», ТОВ «Іксів Авілан», ПП «НП Хіміч», ТОВ «Ека строй плюс», ТОВ «Формула профіт» та ТОВ «Регіон прайс», а отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем необґрунтовано, є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень не виконав покладений на нього законом обов'язок і не довів правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази правомірності винесення оскаржуваних рішень, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Рентакран ТМ» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 28.05.2015 р. №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 28.05.2015 р. №.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Рентакран ТМ» (код за ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко