Справа № 479/716/15-а
Суддя: Микитей Л. Л.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 479/716/15-а
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2015 року Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Микитей Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання Шумської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Криве Озеро в порядку адміністративного судочинства адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кривоозерського районного військового комісаріату про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ,

В С Т А Н О В И В :
01 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кривоозерського районного військового комісаріату Миколаївської області, оскарживши постанову № 34 від 23 червня 2015 року в справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 211-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 211-4 КУпАП, оскільки не є керівником чи іншою відповідальною за військово-облікову роботу посадовою особою підприємств, установ, організацій, а фізичною особою - підприємцем.

Крім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та прийнятті постанови відповідачем не дотримані вимоги Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та його розгляду, зокрема протокол складений без його участі, йому не роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, не запропоновано подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, не повідомлено про дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача заперечувала проти позову, стверджуючи, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, прийнята уповноваженою особою - військовим комісаром Кривоозерського РВК, в межах наданих йому повноважень, спростувала обгрунтування адміністративного позову про те , що позивач не відноситься до категорії осіб, яких можна притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 211-4 КУпАП, вказуючи, що ОСОБА_1 , будучи фізичною особою - пудприємцем, використовує працю найманих працівників, а тому є керівником.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

На виконання Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015 р., розпорядження № 15-р від 21.01.2015 року Кривоозерської районної державної адміністрації, Кривоозерським районним військовим комісаріатом Миколаївської області були створені мобілізаційні групи, які здійснювали заходи щодо забезпечення виконання мобілізаційних завдань.
23.06.2015 року біля 11 год. мобілізаційна група в складі військового комісара Кривоозерського РВК ОСОБА_2 , солдата РВК ОСОБА_3 , представника Кривоозерського РВ УМВС України Сидоренко Б.А. прийшли за місцем здійснення підприємницької діяльності позивача по АДРЕСА_1 для оповіщення працівників, які працюють в

-2-
позивача за трудовими угодами та є військовозобов`язаними, про виклик їх в Районний військомий комісаріат шляхом вручення їм повісток, які мали виписуватись на місці.
Вказані обставини в судовому засідання підтвердили свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які також стверджували, що на пропозицію військового комісара повідомити про прізвища, ім`я та по-батькові найманих працівників, позивач відреагував грубо, із застосуванням нецензурних слів, вимагав надати нормативні документи, інформацію про працюючих у нього найманих працівників не надав, що унеможливило залишити йому, як керівнику сповіщення про виклик останніх до райвійськомату, вручення яких він, як керівник повинен був забезпечити, внаслідок чого військовим комісаром на позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 211-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до даних протоколу № 34 від 23.06.2015 року суть правопорушення полягало в тому, що ОСОБА_1 незабезпечив сповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_5 , 1993 року народження.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 пояснили, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений в райвійськоматі, без присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. В той же день ОСОБА_1 намагалися вручити протокол, пропонували підписати останній, дати письмові пояснення, на що він категорично відмовився, йому також було усно повідомлено про місце та час розгляду протоколу.

23.06.2015 року військовий комісар Кривоозерського РВК розглянув протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача, без його участі та прийняв постанову № 34, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 211-4 КУпАП, застосувавши адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 51 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Про протиправність постанови в справі про адміністративне правопорушення, позивач посилається, що він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 211-4 КУпАП, та що протокол, постанова складені безпідставно, всупереч вимог законодавства.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.
Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 211-4 КУпАП полягає у незабезпеченні керівниками або іншими відповідальними за військово-облікову роботу посадовими особами підприємств, установ, організацій і навчальних закладів на вимогу військових комісаріатів сповіщення військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у військові комісаріати або перешкоді зазначених посадових осіб своєчасній явці громадян на збірні пункти чи призовні дільниці.

Згідно з Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015 р., затвердженим Законом України (далі - Указ №15/2015) було розпочато призов громадян (військовозобов`язаних) на військову службу під час часткової мобілізації в три черги в термін 210 діб у 2015 р.
Відповідно п.8 Указу №15/2015 встановлено обов`язок місцевих органів виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування, із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності організувати і забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини.
Обов`язок керівників підприємств, установ, організацій і навчальних закладів незалежно від підпорядкування і форм власностіоповіщати на вимогу військових комісаріатів військовозобов`язаних та призовників про їх виклик до військового комісаріату і забезпечувати

-3-

своєчасне прибуття за цим викликом, що закріплено також у п.п. 3, 4 Інструкції з організації ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях і навчальних закладах, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 660 від 15.12.2010 року.

Отже, керівникиабо інші відповідальні за військово-облікову роботу посадові особи підприємств, установ, організацій і навчальних закладів, зобов`язані проводити оповіщення військовозобов`язаних, щодо виклику останніхдо військового комісаріату у зв`язку із мобілізацією.
При встановленні фактичних обставин справи, із пояснень свідків, відеофіксації правопорушення, письмових доказів, які досліджувались в судовому засіданні, судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення оформлено не у відповідності із ст.ст. 254, 256 Кодексу України про адміністративне правопорушення. В протоколі не зазначено місце, час вчинення правопорушення, протокол складено не під час його вчинення, чи безпосередньо після, без присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та без роз`яснення прав і обов`язків , передбачених ст. 268 КУпАП.
Зазначена в протоколі суть адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, адже в судовому засіданні встановлено, що мобілізаційна група прийшла за місцем здійснення підприємницької діяльності позивача, не маючи даних хто з працівників, які є військовозобов`язаними, працює у підприємця, вони намагались це з`ясувати та виписати повістки про виклик до РВК на місці, позивачу такі виклики не були вручені, тому твердити, що позивач, як керівник, не забезпечив сповіщення військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у військовий комісаріат є передчасним.
Крім того, суть правопорушення, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові № 34 в справі про адміністративне правопорушення різняться між собою , не зазначено конкретно які дії позивача підтверджують незабезпечення ним як керівником сповіщення військовозобов`язаного, та якого саме, про виклик його у військовий комісаріат, що свідчить про те, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення не розписана у відповідності до вимог закону, крім того в постанові є посилка но порушення нормативного акту - Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", за що адміністративна відповідальність передбачена ст. 210-1 КУпАП.
Разом з тим, суд зазначає, що дії позивача були протиправними, однак їх кваліфікація проведена невірно.
Суд не приймає до уваги посилання позивача, що він не є суб`єктом правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 211-4 КУпАП, оскільки останні спростовуються ч. 3 ст. 55, ч. 7 ст. 63 Господарського кодексу України, відповідно до яких господарська діяльність, зареєстрованих у встановленому законом порядку фізичних осіб - підприємців відноситься до суб`єктів малого підприємництва, а тому роботодавці, які використовують найманий труд інших працівників є керівниками.
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що постанова № 34 в справі про адміністративне правопорушення від 23.06.2015 року, підлягає скасуванню із-за недотримання вимог закону , передбачених нормами Кодексу України про адміністративну відповідальність.
Керуючись ст. ст. 71, 86, 158-161, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Постанову в справі про адмінстративне правопорушення № 34 від 23.06.2015 року, винесену Військовим комісаром Кривоозерського районного військового комісаріату Миколаївської області щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 211-4 КУпАП ОСОБА_1 , - скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ : (підпис)
З оригіналом згідно:
Суддя Кривоозерського районного суду Л.Л. Микитей