Справа № 22-а-3679/11
Суддя: Сибільова Л. О.
Дата ухвалення: 2011-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-3679/11 Суддя-доповідач - Сибільова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2011 року м.Суми

Колегія суддів судової палати з розгляду справ адміністративного судочинства апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Сибільової Л.О.

суддів Ведмедь Н.І., Хвостика С.Г.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Позивачка звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми про перерахунок призначеної їй державної та додаткової пенсії відповідно до вимог ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, та просила визнати протиправними дії відповідача по невиконанню вимог закону.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є особою, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, І категорії, інвалід ІІ групи, а тому має право на соціальні виплати, передбачені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії по інвалідності (основної, додаткової) відповідно до ст. 50, ч.4 ст.54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розміру 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності (основної, додаткової) відповідно до ст. 50, ч.4 ст.54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 квітня 2007 року по 01 квітня 2010 року із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб та провести відповідні виплати з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено за необґрунтованістю вимог.

Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми на користь ОСОБА_1 137 грн. в рахунок відшкодування понесених по справі судових витрат.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, яка заперечує проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи і перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не проводив перерахунку призначеної позивачці державної та додаткової пенсій, як передбачено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому допустив протиправну бездіяльність.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06 червня 1996 р. N 230/96-ВР в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до статті 50 зазначеного Закону у редакції Закону України від 06 червня 1996 р. N 230/96-ВР особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною третьою статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 05 жовтня 2006 року N 231-У встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" змінено та встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по І групі інвалідності - 220 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження: по І групі інвалідності - 160 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по І групі інвалідності - 130 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; дітям-інвалідам - 70 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" змінено та встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Законом України від 28.12.2007 № 107-VІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" змінено та встановлено, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпунктів 12, 15, 17 пункту 28 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п. 28 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік втратили чинність 22 травня 2008 року.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" установлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується, зокрема, інвалідам II групи - 20 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, як зазначалося вище, статтею 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що особам, віднесеним до 1-ої категорії - інвалідам II групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, є мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно зі статтею 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні спору необхідно виходити із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, тому при розрахунку державної основної та додаткової пенсії, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення Законів України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не містять положень, які б обмежували право позивачки на отримання пенсії, передбаченої спеціальним Законом.

Таким чином, позивачці мав бути визначений розмір державної пенсії, виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, а додаткової пенсії у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а не у розмірі мінімальних виплат, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654 Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, та у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Разом з тим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог за період з 1 січня 2008 року по 21 травня 2008 року, враховуючи те, що в цей період часу відповідач керувався нормами Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і вони діяли до 22 травня 2008 року - до визнання їх недійсними рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Отже, у суду першої інстанції не було правових підстав для зобовязання відповідача здійснювати перерахунок пенсій позивача в цей період.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідно до п.4 ст. 202 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення в частині вирішення вимог по перерахуванню пенсії позивачці за період з 1 січня по 21 травня 2008 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.3 ч.1 ст.198, ст. ст.202 п.4, 205, 207 КАС України, Законом України «Про внесення змін до розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами», колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми задовольнити частково.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2010 року у даній справі в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності (основної, додаткової) відповідно до ст. 50, ч.4 ст.54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року із розрахунку, відповідно, 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб та провести відповідні виплати з урахуванням проведених виплат.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 у вказаній частині.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий

Судді