Справа № 2а/1770/3633/2011
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/3633/2011

14 листопада 2011 року 10год. 39хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Яковчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 особи - підприємця ОСОБА_5
доДубенської обєднаної державної податкової інспекції
про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся з позовом до Дубенської обєднаної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 травня 2011 року №.

Свої позовні вимоги обгрунтовує наступними обставинами.

Вказує, що даним рішенням було збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 210354, 61 грн., внаслідок порушення статті 13, абзацу «б» пункту 1 статті 14 розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», пункту 7.1 статті 7 та підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» за затримку 27 календарних днів зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 72587, 59 грн.

Зазначає, що під час процедури адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення було скасовано в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 42 070, 92 грн.

На думку позивача, позиція податкового органу щодо перевищення платником податків, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, граничного обсягу виручки від підприємницької діяльності 500 тис. грн., і як наслідок його обовязок переходу на загальну систему оподаткування в данному випадку є надуманною та необгрунтованою. Зазначає, що суму коштів, за рахунок яких перевищив обсяг виручки від виконання робіт за календарний рік, отримав лише в ІV кварталі 2010 року, саме з огляду на дану обставину й перейов на загальну систему оподаткування в І кварталі 2011 року. Вважає, що одночасно не можу бути платником єдиного податку і сплачувати податки на доходи з фізичних осіб за цей же період.

Оскільки, у провадженні Рівненського окружного адміністративного суду знаходилася адміністративна справа №2а/1770/4474/2011 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 14 липня 2011 року №, і вказані справи є однорідними, з огляду на те що оспорювані податкові повідомлення-рішення, як по справі №2а/1770/3633/2011, так і по справі №2а/1770/4474/2011 винесені на підставі акта перевірки за №99/17-38/НОМЕР_1 від 13 квітня 2011 року, судом на підставі клопотання позивача та статті 116 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою від 24 жовтня 2011 року обєднано дані справи в одне провадження.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06 травня 2011 року № та від 14 липня 2011 року №.

Представник відповідача в судовому засіданні та у письмових запереченнях проти позову просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем правомірно на підставі Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва та Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" в зв'язку зі встановленим заниженням податку з доходів фізичних осіб. На користь цього наводив твердження, аналогічні викладеним в Акті перевірки.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що Дубенською ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства позивача за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року, про що було складено акт №99/17-38/НОМЕР_1 від 13.04.2011 року. В ході перевірки, податковим органом встановлено порушення статті 13, абзацу «б» пункту 1 статті 14 розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», пункту 7.1 статті 7 та підпункту 9.12.1 пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» за затримку 27 календарних днів зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 72587, 59 грн.

На підставі акта перевірки стосовно платника податків було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2011 року.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, під час процедури адміністративного оскарження відповідно до ст. 12 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та п.55.1 ст.55 Податкового кодексу України ДПА в Рівненській області було скасовано податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2011 року в частині застосування штрафної (фінансової) санкції. Внаслідок, вищезазначеного податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2011 року.

Згідно до пп.60.1.3 п.60.1 ст.60 Податкового кодексу України та пп.5.1.2 п.5.1 ст. розділу V Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 р. №985, податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2011 року вважається відкликаним, якщо орган державної податкової служби зменшує нараховану суму грошового зобовязання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення.

При цьому, якщо за результатами адміністративного оскарження грошове зобовязання: зменшується, то до такого платника податків направляється податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобовязання (абз.2 п.3.4 Порядку).

Судом встановлено, що на протязі 2010 року ОСОБА_4 особа-підприємець ОСОБА_5 знаходився на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку за ставкою 200, 00 грн.(свідоцтво про сплату єдиного податку ОСОБА_2 Ж №764411 від 16.12.2009 року), із зазначеними видами діяльності: оптова торгівля та посередництво в оптовій торгівлі, консультації з питань комерційної діяльності та управління.

Під час проведення документальної перевірки було встановлено, що чистий дохід позивача за період з 11.10.2010 року (дати перевищення 500 000, 00 грн.) по 31.12.2010 року становить 1571771, 17 грн.

Згідно з абзацом третім пункту 2 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва від 03.07.1998 р. № 727/98 у разі, коли фізична особа субєкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 2 Указу доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сімї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Порядок переходу суб'єкта малого підприємництва на спрощену систему оподаткування врегульовано пунктом 4 Указу.

Згідно з абзацом другим пункту 4 Указу форма та порядок видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку встановлюються Державною податковою адміністрацією України і є єдиними на всій території України. Для переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєкт малого підприємництва подає письмову заяву до органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації.

Згідно з Порядком видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 р. № 599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 р. за № 752/4045, підставою для видачі Свідоцтва є подання субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою письмової заяви згідно з додатком 1 до зазначеного Порядку.

У рядку 2 вказаної заяви зазначається вид (види) діяльності, яким суб'єкт підприємницької діяльності передбачає займатися.

Зазначені субєктом малого підприємництва види діяльності записуються податковим органом у Свідоцтві про сплату єдиного податку.

Слід зауважити, що нормами Указу не передбачено обовязку субєкта малого підприємництва, який бажає перейти на спрощену систему оподаткування, обирати вичерпний перелік видів підприємницької діяльності, якими він планує займатися.

У свою чергу, вичерпний перелік умов, дотримання яких є необхідним для застосування спрощеної системи оподаткування, встановлені пунктом 1 Указу. Ці умови не обмежують субєкта малого підприємництва у виборі здійснюваних ним видів діяльності лише тими, що зазначені у свідоцтві про сплату єдиного податку чи в будь-якому іншому документі.

Отже, субєкт малого підприємництва має право займатися будь-якими видами підприємницької діяльності, за винятком тих, що не можуть здійснюватися з використанням спрощеної системи оподаткування в силу прямої законодавчої заборони.

За таких обставин режим оподаткування єдиним податком поширюється на всі доходи субєкта малого підприємництва, що обрав спрощену систему оподаткування, незалежно від видів підприємницької діяльності, від яких ці доходи одержані.

Наявність певного рядка в заяві субєкта малого підприємництва про видачу свідоцтва про сплату єдиного податку та зміст самого свідоцтва не можуть слугувати такими обмеженнями, оскільки відповідно до статті 1 Закону України Про систему оподаткування механізм справляння податків і зборів (обовязкових платежів) не може встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Враховуючи наведене, норми Указу поширюються на всі доходи субєкта спрощеної системи оподаткування, отримані ним як виручка від реалізації товарів, робіт, послуг у межах усіх видів здійснюваної ним підприємницької діяльності.

При цьому ставка, за якою сплачується єдиний податок таким субєктом малого підприємництва, визначається з урахуванням абзацу третього пункту 2 Указу.

Згідно пп. 4.2.8 п. 4.2 ст. 4 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб від 22.05.2003 р. № 889-IV До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.

Відповідно до ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян від 26 грудня 1992 р. № 13-92 Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо повязаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Ст. 1 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва від 3 липня 1998 року № 727/98 установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких субєктів малого підприємництва фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень. П. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2000 р. № 507 Про розяснення Указу Президента України від 3 липня 1998 р. № 727 Розяснено, що в Указі Президента України від 3 липня 1998 р. № 727 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва (в редакції Указу Президента України від 28 червня 1999 р. №746) 1) у статті 1 під словом рік розуміється календарний рік.

Відповідно до ст. 2 Указу Суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць. У разі коли фізична особа - суб'єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

Враховуючи положення ст.5 Указу у разі порушення вимог, встановлених статтею 1 цього указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Як встановлено судом, сума грошового зобовязання в розмірі 168 283, 69 грн., визначена податковим органом позивачу як підприємцю за ІV квартал 2010 року, тобто на той момент, коли останній перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку.

Виходячи з норм законодавства вищезазначеного, суд вважає, що враховуючи на ту обставину, що позивач що в ІV кварталі 2010 року перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку, його перехід на загальну систему оподаткування призвів фактично до подвійного оподаткування, позаяк ОСОБА_5 одночасно був би як платником єдиного так податку на доходи фізичних осіб за цей період.

На думку суду, порядок оподаткування, встановлений розділом ІV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян» застосовуватиметься щодо доходів, отриманих з наступного кварталу, з якого платник податків перейде на загальну систему оподаткування, а до закінчення кварталу, в якому відбулося перевищення, доходи вважаються обкладеними єдиним податком.

Крім того, надаючи оцінку податковим повідомленням-рішенням від 14 липня 2011 року № та від 06 травня 2011 року №, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 9.12.1 статті 9 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб від 22 травня 2003 року N 889-IV, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

До набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності діє розділ IV Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян від 26 грудня 1992 року № 13-92.

Відповідно до підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Пунктом 60.4 статті 60 Податкового кодексу України встановлено, що у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 06 травня 2011 року №, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання вважається відкликаним контролюючим органом.

Оскільки сума податкового зобов'язання від сплати якого позивач звільнений в силу поширення на неї дії Указу Президента України "Про спрощену систему оподатковування, обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва" №727/98 від 03.07.1998 року, самостійно визначена відповідачем спірними податковими повідомленнями, такі податкові повідомлення є незаконними.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати по справі згідно ч.1 ст.94 КАС України стягуються на користь позивача з Державного бюджету.

Керуючись статтями < Текст >, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправнимим та скасувати податкові повідомлення-рішення Дубенської обєднаної державної податкової інспекції №000681740 від 06 травня 2011 року та № від 14 липня 2011 року.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4 особи - підприємця ОСОБА_5 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя < Підпис > ОСОБА_6