Справа № 2а/1770/2416/2011
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2011-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/2416/2011

02 листопада 2011 року 17год. 43хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Яковчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2

відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Рівнеавтогума-Сервіс"
доДержавної податкової інспекції у м.Рівне
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Рівнеавтогума-Сервіс звернулося з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівне № /0 від 22.12.2010 року, згідно якого було визначено податкове зобовязання по податку на прибуток підприємств на загальну суму 1 329 865,90 грн. в т.ч. 1 208 969 грн. основного платежу та 120 896,90 грн. застосованих штрафних санкцій та визнання протиправними дій посадових осіб ДПІ у м. Рівне по зменшенню ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс залишку відємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) по декларації за вересень 2010 року на суму 659 042 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що встановити надлишок або нестачу товарно-матеріальних цінностей можливо лише шляхом проведення інвентаризації. У відповідності до приписів п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України Про державну податкову службу в Україні № 509-XII від 04.12.1990 р. податковий орган має право під час проведення перевірки вимагати у посадових осіб платника податків проводити інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей. Під час проведення документальної перевірки комісією працівників ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс на вимогу ДПІ у м. Рівне була проведена інвентаризація залишків товарно-матеріальних цінностей на складах, за наслідками якої складено акт інвентаризації від 11.10.2010 р. При цьому невідповідність фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей на складах даним бухгалтерського обліку виявлено не було.

Вказує, що у відповідності до Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005 року за № 327 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за № 925/11205 в акті перевірки повинні міститися дані про проведенні платником податків інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, а при виявлені зазначити первинний документ, що підтверджує факт правопорушення. Вказані вимоги дотримані не були, зокрема в акті перевірки відсутні будь-які посилання на первинні документи, що засвідчують факт вчинення правопорушення. Крім того, ревізором не було встановлено будь-якої розбіжності між даними інвентаризації та даними бухгалтерського обліку ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс.

Зазначає, що на ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс бухгалтерський облік оцінки вибуття запасів здійснюється за методом вартості перших за часом надходження запасів (ФІФО), тобто для обліку має лише ціна та кількість при цьому відсутнє будь-яке розмежування щодо номенклатури товарно-матеріальних цінностей. Вказаний метод ревізором ДПІ у м. Рівне було проігноровано, що в свою чергу призвело до діаметрально протилежних та несумісних висновків, а саме про наявність надлишку конкретних товарно-матеріальних цінностей в кількості 1 209 шт. на загальну суму 1 356 244,10 грн. та загальну нестачу товарно-матеріальних цінностей в кількості 4 753 шт. на загальну суму 3 479 632,50 грн.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, додатково послався на результати проведеної судово-економічної експертизи Волинським відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. Вказує, що згідно висновку № 7772-7774 від 13.10.2011 р., експертизою було підтверджено відсутність документального підтвердженого надлишку або нестачи товарно-матеріальних цінностей (шин та дисків) та документальну не підтвердженість висновків ДПІ у м. Рівне занижено податок на прибуток підприємств за ІІІ квартал 2010 року на суму 1 208 969 грн. та завищення залишку відємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) по декларації за вересень 2010 року на суму 659 042 грн.

Крім того, представник позивача вказав, що ревізор ДПІ у м. Рівне не мав права проводити будь-який фактичний перерахунок наявних на складах залишків товарно-матеріальних цінностей, так як згідно приписів Закону України Про державну податкову службу в Україні № 509-XII від 4 грудня 1990 р. податковий орган під час проведення документальної перевірки має право лише досліджувати первинні та бухгалтерські документи та співставляти їх дані з даними інвентаризації.

На підставі наведеного представник позивача вважає, що загалом документальна перевірка була проведена з порушенням Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005 року за № 327 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за № 925/11205 як наслідок висновки акта перевірки не відповідають фактичним обставинам справи, первинним документам товариства та є необґрунтованими.

Представник позивача також вважає, що товариством не було порушено приписи пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.9 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств № 334/94-ВР від 28.12.1994 р. та пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. Просив суд задовольнити позовні вимоги повністю, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівне № /0 від 22.12.2010 року, згідно якого було визначено податкове зобовязання по податку на прибуток підприємств на загальну суму 1 329 865,90 грн. в т.ч. 1 208 969 грн. основного платежу та 120 896,90 грн. застосованих штрафних санкцій та визнання протиправними дій посадових осіб ДПІ у м. Рівне по зменшенню ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс залишку відємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) по декларації за вересень 2010 року на суму 659 042 грн.

Державна податкова інспекція у м. Рівне адміністративний позов не визнала з підстав наведених у письмових запереченнях.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що під час проведення документальної перевірки ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс було встановлено, порушення пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.9 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств № 334/94-ВР від 28.12.1994 р. в результаті чого було визначено податкове зобовязання по податку на прибуток підприємств за ІІІ квартал 2010 р. на суму 1 208 969 грн. та пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. в результаті чого зменшено залишок відємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) по декларації за вересень 2010 р. на суму 659 042 грн. Обґрунтовуючи виявленні порушення, відповідач вказує, що під час проведення документальної перевірки за результатами фактичного перерахунку наявних залишків товарно-матеріальних цінностей було встановлено розбіжність з актом інвентаризації від 10.11.2011 р., що наданий ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс, а саме надлишок по окремій номенклатурі товарно-матеріальних цінностей в кількості 1 209 шт. на загальну суму 1 356 244,10 грн. та нестачу в кількості 4 753 шт. на загальну суму 3 479 632,50 грн.

В судовому засіданні представник відповідача також, пояснив суду, що проведена судово-економічна експертиза не могла дати інших відповідей на поставленні запитання, так як надлишок та нестачу товарно-матеріальних цінностей можна встановити лише шляхом фактичного перерахунку залишків на складах, а не шляхом перевірки первинних документів з даними інвентаризації.

Представник відповідача вважає, що в даному випадку суд має надати перевагу зведеним даним фактичного перерахунку залишків товарно-матеріальних цінностей на складах проведеному перевіряючим над іншими доказами наявними в матеріалах справи. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволенню повністю за наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.12.2010 року ДПІ у м. Рівне було складено акт № 2035/23-100/33450250 про результати позапланової документальної перевірки ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс з питань перевірки фінансово-господарської діяльності та проведення інвентаризації наявних залишків продукції за період з 01.10.2009 року по 30.09.2010 року.

З висновків акта перевірки № 2035/23-100/33450250 від 10.12.2010 р. вбачається, що за результатами її проведення було встановлено порушення ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.9 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств № 334/94-ВР від 28.12.1994 р. в результаті чого було донараховано податок на прибуток на суму 1 208 969 грн. в т.ч. за ІІІ квартал 2010 р. на суму 1 208 969 грн. та пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. в результаті чого зменшено залишок відємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) по декларації за вересень 2010 р. на суму 659 042 грн.

На підставі акта перевірки № 2035/23-100/33450250 від 10.12.2010 р. ДПІ у м. Рівне було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 22.12.2010 року, згідно якого було визначено податкове зобовязання по податку на прибуток підприємств на загальну суму 1 329 865,90 грн. в т.ч. 1 208 969 грн. основного платежу та 120 896,90 грн. застосованих штрафних санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи листом № 48776/23-118 від 10.11.2010 р. ДПІ у м. Рівне було надано вимогу щодо проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України Про державну податкову службу в Україні № 509-XII від 04.12.1990 р. органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право вимагати від керівників підприємств, установ і організацій, що перевіряються в ході планових та позапланових виїзних перевірок, проведення інвентаризацій основних фондів, товарно-матеріальних цінностей та коштів, у разі відмови у проведенні таких інвентаризацій або при проведенні адміністративного арешту активів - звернутися до суду щодо спонукання до проведення таких інвентаризацій, а до ухвалення відповідного рішення судом - у присутності понятих та представників підприємств, установ і організацій, щодо яких проводиться перевірка, опечатувати каси, касові приміщення, склади та архіви на термін не більше 24 годин з моменту такого опечатування, зазначеного в протоколі. Порядок опечатування кас, касових приміщень, складів та архівів встановлюється Кабінетом Міністрів України;

Вказана законна вимога податкового органу була виконана ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс. За наслідками інвентаризації товарно-матеріальних цінностей та основних фондів проведеною комісією у складі: голови комісії ОСОБА_5, члени комісії ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 складено акт інвентаризації від 10.11.2010 р.

Як вбачається з акта інвентаризації залишків та нестач товарно-матеріальних цінностей та основних фондів під час інвентаризації виявлено не було.

Відповідно до пп. 5.9 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств № 334/94-ВР від 28.12.1994 р. платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді.

У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні 16.07.1999 р. № 996-XIV для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобовязані проводити інвентаризацію активів і зобовязань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Обєкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обовязковим згідно з законодавством.

Відповідно до п. 7 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 69 від 11.08.1994 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26.08.1994 року за № 202/412) основними завданнями інвентаризації є:

а) виявлення фактичної наявності основних фондів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, цінних паперів та інших грошових документів, а також обсягів незавершеного виробництва в натурі;

б) установлення лишку або нестачі цінностей і коштів шляхом зіставлення фактичної наявності з даними бухгалтерського обліку.

Аналізуючи вказані норми, що регулюють спірні правовідносини з урахуванням законодавчо визначених прав податкового органу суд приходить до висновку, що встановлення надлишку або нестачі товарно-матеріальних цінностей можливо лише шляхом проведення їх інвентаризації. При цьому податковий орган, відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України Про державну податкову службу в Україні № 509-XII від 04.12.1990 р. має право вимагати проведення такої інвентаризації, проте позбавлений можливості самостійно її проводити.

Відповідно до пп. 2.2.18 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005 року за № 327 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за № 925/11205 загальні положення акта невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок повинні містити такі дані як відображення інформації про проведені субєктом господарювання інвентаризації його основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів і документів, розрахунків та інших статей балансу.

Згідно п. 2.3.2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005 року за № 327 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за № 925/11205:

висвітлити показники, які відображаються субєктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку субєкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю;

у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб субєкта господарювання щодо встановлених порушень;

зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів. При цьому до акта перевірки додаються пояснення посадових осіб або інших працівників субєкта господарювання (у межах їх компетенції), що перевіряється, щодо відсутності первинних та інших документів.

Зі змісту вищенаведених норм Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства слідує, що під час проведення документальної перевірки посадові особи податкового органу зобовязані спів ставити дані висвітлені платником податків у податковій звітності з даними первинних документів та даними проведеної інвентаризації. Лише наявність розбіжностей між вказаними документами може свідчити про факт порушення платником податків вимог податкового законодавства та, відповідно, заниження сум податкових зобовязань.

Як вбачається з матеріалів справи, акт перевірки № 2035/23-100/33450250 від 10.12.2010 р. ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс складено посадовими особами ДПІ у м. Рівне з грубим порушенням вказаних методичних рекомендацій. Так, зокрема в акті перевірки № 2035/23-100/33450250 від 10.12.2010 р. відсутні посилання на первинні документи, що засвідчують факт наявності товарно-матеріальних цінностей, що не були обліковані по бухгалтерському та податковому обліку товариства, відсутні посилання на первинні документи, що засвідчують факт вибуття товарно-матеріальних цінностей, які надлишково обліковуються по даним бухгалтерського та податкового обліку товариства.

Що ж до посилань податкового органу в акті перевірки № 2035/23-100/33450250 від 10.12.2010 р. на дані фактичного перерахунку наявних залишків товарно-матеріальних цінностей, що засвідчують надлишок та нестачу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Межі повноважень ДПІ у м. Рівне чітко окреслені приписами Закону України Про державну податкову службу в Україні № 509-XII від 04.12.1990 р. Зокрема, ст. 11 вказаного Закону визначає вичерпний перелік прав, якими користується податковий орган під час проведення документальної перевірки. Такого права як проводити фактичний перерахунок товарно-матеріальних цінностей на підприємствах, установах та організаціях податкову органу законодавчо не надано.

Відповідно до ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Враховуючи той факт, що Законом України Про державну податкову службу в Україні № 509-XII від 04.12.1990 р. не передбачено такого права податкового органу як проведення перерахунку фактичної наявності товарно-матеріальних цінностей та враховуючи діючі в Україні конституційні принципи суд приходить до висновку, що вказаний доказ не є належним та допустимим, здобутий з порушенням закону і не може бути врахований під час вирішення справи.

До того ж представник податкового органу не зміг надати обґрунтованих пояснень, як один ревізор зміг провести перерахунок залишків товарно-матеріальних цінностей, в кількості більше 11 тис. та в кількості 679 найменувань, що знаходяться на трьох господарських одиницях платника податків за декілька робочих днів.

Для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи і з метою перевірки відповідності висновків податкового органу щодо нестачі та надлишку товарно-матеріальних цінностей даним первинних документів, бухгалтерського та податкового обліку судом, за клопотанням ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.08.2011 р. було призначено судово-економічну експертизу по справі на вирішення якої поставлено наступні питання:

· Чи підтверджується документально нестача на ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс за період з 01.10.2009 року по 30.09.2010 року товарно-матеріальних цінностей (шин та дисків) в кількості 4753 шт. на суму 4208004 грн.?

· Чи підтверджується документально надлишок на ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс за період з 01.10.2009 року по 30.09.2010 року товарно-матеріальних цінностей (шин та дисків) в кількості 1209 шт. на суму 1356244,10 грн.

· Чи підтверджуються документально висновки акта перевірки ДПІ у м. Рівне № 2035/23-100/33450250 від 10.12.2010 р. про порушення ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.9 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств № 334/97-ВР від 28.12.1994 р. в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств за ІІІ квартал 2010 року на суму 1 208 969 грн. 00 коп.;

· Чи підтверджуються документально висновки акта перевірки ДПІ у м. Рівне № 2035/23-100/33450250 від 10.12.2010 р. про порушення ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. в результаті чого було завищено залишок відємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) по декларації за вересень 2010 року на суму 659 042 грн. 00 коп.

Відповідно до висновку № 7772-7774 від 13.10.2011 р. експертом надано наступні відповіді на поставлені питання:

По-першому, дослідженням поданих документів нестача товарно-матеріальних цінностей (шин та дисків) на ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс в кількості 4753 шт. на суму 4 208 004 грн. визначена актом ДПІ у м. Рівне № 2035/23-100/33450250 від 10.12.2010 р. документально не підтверджуються.

По-другому, дослідженням поданих документів надлишок товарно-матеріальних цінностей (шин та дисків) на ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс в кількості 1209 шт. на суму 1 356 244,10 грн. визначена актом ДПІ у м. Рівне № 2035/23-100/33450250 від 10.12.2010 р. документально не підтверджуються.

По-третьому, дослідженням поданих документів зазначене в акті ДПІ у м. Рівне № 2035/23-100/33450250 від 10.12.2010 р. заниження ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс податку на прибуток підприємства за ІІІ квартал 2010 р. на суму 1 208 969 грн. не підтверджується документально та нормативно.

По-четвертому, дослідженням поданих документів зазначене в акті ДПІ у м. Рівне № 2035/23-100/33450250 від 10.12.2010 р. завищення залишку відємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) по декларації за вересень 2010 року на суму 659 042 грн. не підтверджується документально та нормативно.

Відповідно до ч. ст. 82 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта для суду не є обовязковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

Згідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Висновок експерта № 7772-7774 від 13.10.2011 р. ґрунтується на даних документів, що наявні в матеріалах справи, при дослідженні експертом застосовувалися методи документальної перевірки та співставлення (документи перевірялися за формою та змістом, співставлялися дані взаємоповязаних документів)

Оцінивши висновок експерта № 7772-7774 від 13.10.2011 р. з іншими доказами наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує останній як належний та допустимий доказ по справі.

Таким чином, висновком № 7772-7774 від 13.10.2011 р. незалежної судово-економічної експертизи по справі проведеної Волинським відділенням Львівського науково-дослідному інституту судових експертиз спростовуються висновки акта перевірки ДПІ у м. Рівне № 2035/23-100/33450250 від 10.12.2010 р. щодо встановлення на ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс нестачи та надлишку товарно-матеріальних цінностей та, відповідно, заниження податку на прибуток підприємства за ІІІ квартал 2010 р. на суму 1 208 969 грн. та завищення залишку відємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) по декларації за вересень 2010 року на суму 659 042 грн.

Відповідно до пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств № 334/94-ВР від 28.12.1994 р. до складу валового доходу платника включаються доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 Закону України Про списання вартості несплачених обсягів природного газу.

Враховуючи той факт, що матеріалами справи спростовується твердження ДПІ у м. Рівне про надлишок на складах ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс товарно-матеріальних цінностей в кількості 1209 шт. на суму 1 356 244,10 грн. суд вважає, необґрунтованими та безпідставними твердження відповідача про порушення позивач пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств № 334/94-ВР від 28.12.1994 р. в результаті чого в ІІІ кв. 2010 р. в рядку 01.6 декларації інші доходи не було відображено суму 1 356 244,10 грн.

Відповідно до пп. 5.9 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств № 334/94-ВР від 28.12.1994 р. платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді.

У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді.

Доказами в матеріалах справи спростовуються висновки про наявність на складах ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс нестачи товарно-матеріальних цінностей в кількості 4753 шт. на суму 4 208 004 грн. як наслідок твердження податкового органу щодо порушення п. 5.9 ст 5 Закону України Закону України Про оподаткування прибутку підприємств № 334/94-ВР від 28.12.1994 р. є необґрунтованими та надуманими.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівне № /0 від 22.12.2010 року, згідно якого було визначено ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс податкове зобовязання по податку на прибуток підприємств на загальну суму 1 329 865,90 грн. в т.ч. 1 208 969 грн. основного платежу та 120 896,90 грн. застосованих штрафних санкцій є протиправним та підлягає скасуванню в повному обсязі.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у звязку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Враховуючи той факт, що матеріалами справи спростовуються твердження ДПІ у м. Рівне про наявність на складах ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс нестачі товарно-матеріальних цінностей в кількості 4753 шт. на суму 4 208 004 грн. суд не погоджується з висновками податкового органу щодо завищення позивачем у вересні 2010 р. податкового кредиту на суму 695 927 грн.

Відповідно до пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має відємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду;

Зі змісту приписів пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. слідує, що рядок 26 декларації по податку на додану вартість є способом податкового обліку накопичених в минулих періодах сум бюджетного відшкодування, які платник податку не отримав на розрахунковий рахунок або в рахунок погашення зобовязань минулих податкових періодів.

Таким чином, дії податкового органу щодо зменшення залишку відємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) на суму 659 042 грн. мають наслідком позбавлення ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс можливості в наступних періодах використовувати суми податку на додану вартість, що фактично були сплачені постачальникам товарів в ціні товару та не отримання як бюджетне відшкодування.

За таких обставин та з урахуванням того, що висновки податкового органу щодо невикористання ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс в господарській діяльності товарно-матеріальних цінностей в кількості 4753 шт. на суму 4 208 004 грн. є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку щодо необхідності визнання визнати протиправними дії посадових осіб ДПІ у м. Рівне по зменшенню ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс залишку відємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) по декларації за вересень 2010 р. на суму 659 042 грн.

Вказаний спосіб захисту судом застосовується у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якого у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

ДПІ у м. Рівне не доведено правомірності податкового повідомлення-рішення № /0 від 22.12.2010 р. податкового зобовязання по податку на прибуток підприємств на загальну суму 1 329 865,90 грн. в т.ч. 1 208 969 грн. основного платежу та 120 896,90 грн. та дій щодо зменшення залишку відємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) по декларації за вересень 2010 р. на суму 659 042 грн. в той час як ТОВ Рівнеавтогума-Сервіс було протиправність оспорюваних податкового повідомлення-рішення та дій.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівне №/0 від 22 грудня 2010 року.

Визнати протиправним дії посадових осіб Державної податкової інспекції у м.Рівне по зменшенню ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Рівнеавтогума-Сервіс" залишку від'ємного значення податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 26) по декларації за вересень 2010 року на суму 659 042, 00 грн.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Рівнеавтогума-Сервіс" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 (три) грн. 40 коп. та витрати пов'язані з проведення судової експертизи в сумі 5640 (п'ять тисяч шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.