Справа № 2а-3827/10/0770
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2011-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-3827/10/0770
Рядок статзвіту 8.2.11
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

18 травня 2011 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судового засідання - Сочка О.Я.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою відкритого акціонерного товариства «Закарпатавтотранс»до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області про визнання протиправними податкових розяснень та визнання протиправними дій по наданню податкових розяснень,

в с т а н о в и в:

14 жовтня 2010 року відкрите акціонерне товариство «Закарпатавтотранс» звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області, якою просить визнати протиправними розяснення ДПІ у м. Ужгороді вміщені у листі № 6884/10/31-01 від 23 вересня 2010 року, щодо визначення бази оподаткування податком на додану вартість послуги із продажу квитків в касах автостанцій на приміські та міжміські автобусні маршрути загального користування.

В судовому засіданні представник ДПІ у м. Ужгороді Закарпатської області заявив письмове клопотання про закриття провадження у справі відповідно до статті 157 КАС України.

Представник позивача заперечив щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі, з мотивів безпідставності такого.

Судом встановлено, що у відповідь на запит позивача № 06/31-559 від 26 серпня 2010 року про надання йому розяснень щодо виникнення податкових зобовязань з податку на додану вартість, зокрема щодо правильного визначення бази оподаткування за надання перевізниками послуги з продажу квитків в касах автостанцій на приміські та міжміські маршрути загального користування ДПІ у м. Ужгороді Закарпатської області надано податкове розяснення № 6884/10/31-01 від 23 вересня 2010 року. Згідно з податковим розясненням ДПІ у м. Ужгороді підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 статті 6 та пунктом 7.1 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість" передбачено, що сума податку на додану вартість додається до ціни товарів (послуг). При цьому платники - суб'єкти господарювання, здійснюючи продаж товарів (послуг), зобов'язані утримувати у споживачів таких товарів (послуг) податок на додану вартість в складі їх вартості та вносити суму податку до бюджету, а покупці, які придбавають товари та споживають послуги (незалежно від того, чи вони є суб'єктами підприємницької діяльності чи ні), здійснюють компенсацію вартості таких товарів і послуг продавцям за цінами разом з податком на додану вартість. Відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України № 168/97-ВР об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів (послуг) на митній території України. Пунктом 5.1.13 статті 5 вказаного Закону визначено, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг з перевезення осіб пасажирським транспортом (крім таксомоторів) у межах населеного пункту, тарифи на які регулюються органом місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, визначеної законом. Усі інші операції з надання послуг по перевезенню пасажирів на митній території України, крім вищеперелічених звільнених від оподаткування операцій, підлягають оподаткуванню податком на додану вартість у загальновстановленому порядку за ставкою 20 %. Оподаткування ПДВ при здійсненні операцій у межах договорів поруки, доручення, комісії здійснюється у порядку передбачному п. 4.7. ст. 4 Закону. Базою оподаткування ПДВ у автостанцій за операціями з продажу квитків є вартість пасажирського квитка. Відповідно до п. 1.3. ст.. 1 Закону автобусна станція, утримуючи з пасажира ПДВ у складі вартості квитка, зобовязана внести його до бюджету. При цьому, розрахунок суми, що підлягає сплаті до бюджету автостанцією, здійснюється виходячи з різниці між загальною сумою ПДВ отриманою від пасажирів у складі вартості квитків та сумою податку, перерахованого перевізнику, за дорученням якого продаються квитки (за умови, що таким перевізником є особа, зареєстрована платником податку на додану вартість) і сумою податку з товарів (послуг), придбаних автостанцією з метою використання їх для надання послуг з продажу квитків. Якщо перевізниками виступають особи, не зареєстровані платниками податку на додану вартість, то до бюджету автобусною станцією вноситься сума податку, що дорівнює різниці між загальною сумою податку на додану вартість, отриманою від пасажирів у складі вартості квитків та сумою податку з товарів (послуг), придбаних автостанцією з метою використання їх для надання послуг з продажу квитків. У разі, якщо автобусні станції отримують окремо винагороду за надані послуги, то зазначена сума оподатковується податком на додану вартість в загальному порядку. Одночасно з цим, податковий орган вказав, що і норми Закону і вищезазначений порядок оподаткування операцій з продажу квитків застосовуються автобусними станціями, які зареєстровані платниками податку на додану вартість, і не поширюються на суб'єктів підприємницької діяльності, які застосовують спрощену систему оподаткування (юридичні особи, які сплачують єдиний податок за ставкою 10 % та фізичні особи, які сплачують єдиний податок) і не є платниками податку на додану вартість. Також зазначено, що суб'єкти малого підприємництва, зокрема, фізичні особи, поряд з спрощеною системою оподаткування мають право на вибір застосовувати загальну систему оподаткування.

Відповідно до статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту статті 2 та статті 17 частини 1 пункт 1 КАС України слідує, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Однак ці рішення, дії чи бездіяльність повинні порушувати права, свободи чи інтереси позивача.

Із наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені рішеннями, дією або бездіяльністю субєкта владних повноважень його права, свободи чи інтереси. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин.

Надання податкових розяснень є похідною від основних функцій податкових органів; податкові розяснення не мають сили нормативно-правового акта, а тому не можуть вступати в конкуренцію з іншими рішеннями (нормативно-правовими актами чи правовими актами індивідуальної дії) субєкта владних повноважень, оскільки за юридичною природою є відмінними від останніх, у звязку з чим розяснення податкових органів не можливо вважати їхніми рішеннями, дією чи бездіяльністю, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин, а відтак вони не підпадають під дію статті 17 частини 1 пункту 1 КАС України.

Відповідно до статті 4 пункту 4.4 підпункту 4.4.2 підпункту «г» Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№ 2181-III податкове розяснення є оприлюдненням офіційного розуміння окремих положень податкового законодавства контролюючими органами у межах їх компетенції, яке використовується при обґрунтуванні їх рішень під час проведення апеляційних процедур. Податковими розясненнями вважаються будь-які відповіді контролюючого органу на запити зацікавлених осіб з питань оподаткування. Податкове розяснення не має сили нормативно-правового акта.

Разом з тим, Закон України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»набрав чинності у 2000 році тоді як КАС України у 2005 році, тобто пізніше ніж перший, а тому з огляду на загальні принципи правозастосування останній має пріоритетне значення при вирішенні такого спору.

Таким чином, на думку суду, правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем, в даному випадку, знаходяться поза сферою застосування Кодексу адміністративного судочинства України. Дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому, з огляду на вказане вище, слід закрити провадження у справі.

Такої ж самої позиції на даний час дотримується Вищий адміністративний суд України у справі № К-17509/07 (Ухвала ВАСУ від 20.01.2010 року).

Відповідно до статті 157 частини 1 пункту 1 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись статтями 157, 160, 165, КАС України, суд,

у х в а л и в:

Закрити провадження у справі за позовною заявою відкритого акціонерного товариства «Закарпатавтотранс»до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області про визнання протиправними податкових розяснень та визнання протиправними дій по наданню податкових розяснень.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий-суддя Луцович М.М.