Справа № 2а-1870/7021/11
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2011-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2011 р. Справа № 2a-1870/7021/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дикач О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Одеська залізниця" до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство "Одеська залізниця" (далі по тексту позивач, ДП "Одеська залізниця"), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі по тексту відповідач, Сумський прикордонний загін) в якому просить суд скасувати постанову № 66 Сумського прикордонного загону про правопорушення, повязане із здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень від 31.08.2011 про накладення штрафу на ДП "Одеська залізниця" у розмірі 8500,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі протоколу № 530007 від 21 серпня 2011 року про правопорушення, повязане зі здійсненням міжнародних пасажирських перевезень, першим заступником начальника Сумського прикордонного загону 31 серпня 2011 року на підставі ч. 1 ст. 1 Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" винесено постанову № 66 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою на ДП "Одеська залізниця" накладено штраф у розмірі 8500,00 грн.

Позивач вважав, що протокол який став підставою винесення оскаржуваної постанови було складено без участі представника перевізника, оскільки ДП "Одеська залізниця", жодним письмовим документом не уповноважувала ОСОБА_3 підписувати протокол, і відповідно законним представником у розумінні представництва юридичної особи він не являється, відповідно вважав протокол таким, що не може бути належним доказом правопорушення, повязаного зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень.

Посилаючись на прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності перевізників, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення, позивач додатково зазначив, що перевізники не забезпечені інформацією про документи, необхідні пасажирам для вїзду в Україну, а отже предявлення пасажиркою ОСОБА_4 під час посадки в поїзд паспорта громадянина ОСОБА_5 Республіки давали достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 мала необхідні документи для вїзду до України.

Відповідач проти позову заперечує повністю, вважає постанову № 66 про накладення штрафу в розмірі 8500,00 грн. такою, що прийнята у повній відповідності з чинним законодавством України та обставинами справи.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 21.08.2011 під час здійснення прикордонного контролю поїзду № 463 сполученням Москва-Одеса у вагоні № 01, прикордонним нарядом відділу прикордонної служби Зернове Сумського прикордонного загону було виявлено громадянку ОСОБА_6 ОСОБА_4 Гулнур Мирзалієвну, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на паспортний контроль предявила паспортний документ громадянки ОСОБА_6, в якому не була оформлена закордонна сторінка.

Вказані обставини зафіксовані у протоколі про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень № 530007 від 21.08.2011року (а.с. 21-23) (далі по тексту протокол). У протоколі зазначено особу представника перевізника провідник вагону № 01 ОСОБА_3, копія посвідчення № 2566, виданого Державною адміністрацією Залізничного транспорту України Одеська залізниця (а.с. 31), відповідно до якого він працює на посаді провідника. ОСОБА_3 був присутній при складанні протоколу, що підтверджується його підписом (а.с. 23).

Згідно п. 10 протоколу перевізником не виконано обовязок перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира (пасажирів) документів, необхідних для вїзду до держави прямування (транзиту), що призвело до переміщення через державний кордон України, одного пасажира, а саме громадянки ОСОБА_6 ОСОБА_4 Гулнур Мирзалієвни, паспорт серія А 2768698 виданого 06.03.2003р., дійсний до 06.03.2013р., в якому не оформлена закордонна сторінка.

На підставі вказаного протоколу 31.08.2011 року першим заступником начальника Сумського прикордонного загону - начальником штабу полковником ОСОБА_7 винесена постанова № 66 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою до позивача застосований штраф у розмірі 8500,00 грн. (а.с. 7).

Крім того, старшим техніком прикордонної служби "Зернове", відносно громадянки ОСОБА_6 ОСОБА_4 Гулнур Мирзалієвни складено протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 001685 від 21.08.2011 р. за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП (а.с. 24).

Постановою Середино-Будського районного суду від 22.08.2011 року встановлено, що 21.08.2011 року о 09 годині 20 хвилин під час здійснення прикордонного контролю потягу № 463 сполученням "Москва-Одеса" в вагоні № 1 була виявлена громадянка ОСОБА_6 ОСОБА_4, яка предявила для контролю паспорт без оформлення закордонної сторінки, таким чином намагалася перетнути державний кордон України без необхідних документів, чим скоїла правопорушення, передбачене ст. 204-1 ч. 1 КУпАП. Вказаною постановою суду, ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного арешту (а.с. 25).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про залізничний транспорт, залізничний транспорт - виробничо-технологічний комплекс організацій і підприємств залізничного транспорту загального користування, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях та надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень за ознаками форми власності та видів діяльності тощо;

- залізниця - статутне територіально-галузеве об'єднання, до складу якого входять підприємства, установи та організації залізничного транспорту і яке, при централізованому управлінні, здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні транспортної мережі;

- міжнародне залізничне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти між Україною та іноземними державами.

Відповідно до п. 4 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого Постановою КМ України від 18.08.2010, № 751 пункти пропуску через державний кордон України класифікуються: 1) за категоріями - міжнародні (пропуск через державний кордон громадян, транспортних засобів та вантажів будь-яких держав, а також осіб без громадянства); міждержавні (пропуск через державний кордон громадян, транспортних засобів та вантажів України і суміжної держави); місцеві (пропуск через державний кордон громадян України і суміжної держави, які проживають у прикордонних областях (районах), і транспортних засобів, що їм належать, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України); 2) за видами сполучення - для автомобільного, залізничного, морського, пішохідного, повітряного, поромного і річкового; 3) за характером транспортних перевезень - пасажирські, вантажні, вантажно-пасажирські (з обмеженням або без обмеження вантажопідйомності транспортних засобів); для окремих видів транспортних засобів (військових кораблів, морських та річкових суден); для окремих видів операцій (перевалка вантажів, проведення ремонтних робіт тощо).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про залізничний транспортвід 04.07.1996, № 273/96-ВР, постанови КМ України "Про затвердження Статуту залізниць України" від 06.04.1998 N 457 - міжнародне залізничне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти між Україною та іноземними державами.

Згідно з п. 1.4. "Порядку оформлення розрахункових і звітних документів при здійсненні продажу проїзних і перевізних документів на залізничному транспорті", затвердженого наказом Міністерства транспорту України, Державною податковою адміністрацією від 24.10.2001, № 712/431, міжнародне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, вантажобагажу, багажу та пошти між Україною та іншими державами.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка керує транспортним засобом, або представником перевізника, у присутності якого складено протокол про правопорушення, а за наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є провідником вагону № 1, що підтверджується посвідченням № 2566, виданого Державною адміністрацією Залізничного транспорту України "Одеська залізниця" (а.с. 31). Таким чином, суд вважає, що він є представником перевізника, а відтак протокол про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень підписаний уповноваженою особою.

Відповідно до Двосторонньої угоди (СНД) від 25.02.2004 р. "Угода між Кабінетом Міністрів України і Урядом ОСОБА_8 Республіки про взаємні поїздки громадян" для громадян ОСОБА_8 Республіки дійсними документами для в'їзду та виїзду за кордон у розумінні цієї Угоди є: паспорт громадянина ОСОБА_5 Республіки; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; свідоцтво на повернення в ОСОБА_5 Республіку (тільки для повернення в ОСОБА_5 Республіку); посвідчення члена екіпажу повітряного судна (за наявності запису в польотному завданні); посвідчення особи робітника поїзних бригад (за наявності маршрутних листів); посвідчення особи моряка (за наявності суднової ролі або виписки з неї); посвідчення особи співробітника міжурядового фельд'єгерського зв'язку. Відповідно до ст. 4 Угоди, громадяни держави однієї Сторони, які в'їжджають на територію держави іншої Сторони на термін більше ніж 90 (дев'яносто) діб, або з метою працевлаштування, або на постійне проживання, зобов'язані мати візу держави, що приймає.

Відповідно до преамбули Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" від 10.01.2002 р. № 2920-III (далі по тексту Закон № 2920) цей Закон відповідно до Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї та Протоколу проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнюють ОСОБА_9 Організації Об'єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, ОСОБА_9 Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми встановлює відповідальність перевізників за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, а також визначає порядок застосування цієї відповідальності.

Статтею 1 Закону № 2920 встановлено, що підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2920-III справи про правопорушення, передбачені статтею 1 цього Закону, розглядають відповідні органи охорони державного кордону України. Від імені органів охорони державного кордону України розглядати справи про правопорушення та накладати штрафи мають право начальники органів охорони державного кордону України та їх заступники.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова від 31.08.2011 р. № 66 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, винесена першим заступником начальника Сумського прикордонного загону, якою на позивача накладено штраф у сумі 8500,00 грн., винесена у відповідності до вимог чинного законодавства України та в межах наданих повноважень, доводи позивача вказаних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Одеська залізниця" до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2011 року.

Суддя (підпис) В.О. Павлічек

З оригіналом згідно

Суддя В.О. Павлічек