Справа № 815/1813/15
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 815/1813/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Вінського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання нечинним наказу, зобов'язання поновити на рівнозначній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - Позивач, або ОСОБА_1.) з адміністративним позовом до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі - Відповідач-1, або ГУМВС України в Одеській області), Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі - Відповідач-2, або Овідіопольський РВ ГУМВС України в Одеській області), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог (а.с. 171), просив визнати нечинним наказ начальника Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №137о/с від 27.02.2015 року в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 за п.66 (за дискредитацію), зобов'язати Головне управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області поновити ОСОБА_1 на рівнозначній посаді оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, стягнути з Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.02.2015 року по 16.07.2015 року у розмірі 13498,74 грн.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Як зазначив Позивач, він проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області. На підставі наказу ГУМВС України в Одеській області № 290 від 29.01.2015 року «Про надзвичайну подію за участю працівників Приморського РВ ОМУ та Овідіопольського РВ ГУМВС та покарання винних», наказом начальника ГУМВС України в Одеській області № 137 о/с від 27.02.2015 року Позивача було звільнено у запас Збройних Сил за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за дискредитацію). Позивач вважає, що його звільнення здійснено з порушенням чинного законодавства, оскільки в період з 26.02.2015 року він був тимчасово непрацездатним і мав приступити до виконання службових обов'язків 08.03.2015 року, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність №1599 від 26.02.2015 року. Таким чином, Позивач вважає, що виконання дисциплінарного стягнення та його звільнення з органів внутрішніх справ можливо було здійснено тільки 08.03.2015 року, а не 27.02.2015 року. За таких обставин, на думку Позивача, видання наказу начальника ГУМВС України в Одеській області №137о/с від 27.02.2015 року є протиправним, що є підставою для визнання його нечинним і поновлення його на службі з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні Позивач та представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник Відповідача-1 заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях (а.с.30-45). В судовому засіданні представник Відповідача-1 зазначив, що на підставі висновку службового розслідування від 28.01.2015 року, ГУМВС України в Одеській області видано наказ №290 від 29.01.2015 року, яким було прийнято рішення про необхідність звільнення Позивача з органів внутрішніх справ за п.66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Вказаний наказ був реалізований відносно Позивача наказом ГУМВС України в Одеській області по особовому складу №137о/с від 27.02.2015 року, яким Позивача звільнено з органів внутрішніх справ. Відповідач-1 зазначає, що службове розслідування було проведено в порядку, встановленому діючим законодавством, а виявлені порушення, пов'язані із виконанням Позивачем своїх службових обов'язків, дискредитують звання особи рядового і начальницького складу, а відтак Позивача правомірно було звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п.66 вказаного вище Положення. Що стосується твердження Позивача, що його звільнення відбулося в період його тимчасової непрацездатності, Відповідач-1 зазначив, що п.п. 1.3, 1.4, 1.5 наказу ГУМВС України в Одеській області № 530 від 30.05.2008 року «Про додаткові заходи щодо впорядкування звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність особового складу органів та підрозділів ГУМВС» вирішено, що при виході на амбулаторне (стаціонарне) лікування у позавідомчих закладах охорони здоров'я (крім випадків, коли необхідна термінова госпіталізація) співробітник зобов'язаний написати рапорт на ім'я безпосереднього керівника, який візується дільничним лікарем лікарні з поліклінікою ВМЗ. Проте, як вказав Відповідач-1, Позивач не надав письмовий рапорт на ім'я безпосереднього керівника, який візується дільничним лікарем лікарні з поліклінікою ВМЗ, про вихід на амбулаторне лікування у позавідомчих закладах охорони здоров'я, а тому в ГУМВС України в Одеській області не було і не могло бути відомостей про знаходження Позивача на лікарняному з 26.02.2015 року.

Окрім того, в додаткових поясненнях, Відповідач-1 вказав, що звільнення Позивача в період тимчасової непрацездатності не може бути підставою для його поновлення на роботі в органах внутрішніх справ, а права Позивача можуть бути відновлені шляхом зміни дати звільнення із займаної посади.

Відповідач-2 до судового засідання не з'явився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.119).

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З 2003 року Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 20.02.2014 року перебував на посаді оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області.

З матеріалів справи вбачається, що 23.01.2015 року до ГУМВС України в Одеській області з Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшла інформація про те, що цього ж дня працівниками УСБУ в Одеській області та прокуратури м. Одеси, у рамках кримінального провадження, зареєстрованого 21.01.2015 року до ЄРДР за № 0000003, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою) КК України, затримано майора міліції ОСОБА_2, капітана міліції ОСОБА_1, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, які вимагали та отримали 52000 грн. від мешканця м. Тирасполь ОСОБА_4

На підставі отриманої інформації, за фактом затримання працівників ГУМВС України в Одеській області, в тому числі, Позивача, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, наказом ГУМВС України в Одеській області №244 від 23.01.2014 року, було призначено проведення службового розслідування, за результатами якого складено висновок, затверджений начальником ГУМВС України в Одеській області 28.01.2015 року (а.с.60-70).

В ході проведення вказаного службового розслідування встановлено з боку Позивача порушення вимог ст.7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», ч.3 ст.9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», ст.223 КПК України, ст.ст. 2, 5 Закону України «Про міліцію», Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №382 від 28.12.1991 року, та зобов'язання, наданого ним при прийнятті на службу до ОВС України, п.5.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України №940 від 22.10.2012 року, п.2.8 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ у попередженні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14.08.2012 року, розділу II п. 2.2, розділу III п. 2, розділу IV п.1.1 та п.1.2, розділу VII п.п. 7.2, 7.3, 7.5, 7.8 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України №155 від 22.02.2012 року, що виразилось у не вжитті заходів, передбачених чинним законодавством щодо реєстрації отриманої оперативної інформації та кримінального правопорушення за фактом можливої злочинної діяльності ОСОБА_4, незаконному затриманні та безпідставному утриманні останнього, здійсненні відносно нього оперативно-розшукових заходів та слідчих дій, залученні до них сторонньої особи, не повідомленні чергової частини Приморського РВ ОМУ ГУМВС про факт затримання ОСОБА_4 з наркотичною речовиною, вимаганні та отриманні неправомірної вигоди для себе, зраді службовим інтересам, вступі у неділові стосунки зі злочинним елементом, власній недисциплінованості, яка призвела до надзвичайної події, що ганьбить органи внутрішніх справ України.

На підставі висновків зазначеного службового розслідування, 29.01.2015 року ГУМВС України в Одеській області було видано наказ №290 «Про надзвичайну подію за участю працівників Приморського РВ ОМУ та Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області та покарання винних», відповідно до п. 3 якого оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області капітана міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ звільнено за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.71-79).

27.02.2015 року ГУМВС України в Одеській області було видано наказ №137о/с, яким, у відповідності до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено у запас Збройних Сил за п.66 (за дискредитацію) капітана міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області 27.02.2015 року, на підставі наказу ГУМВС України в Одеській області № 290 від 29.01.2015 року (а.с.112).

Не погоджуючись з вказаним наказом, вважаючи його протиправним з огляду на його прийняття в період непрацездатності Позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень регламентований Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року.

Так, відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Як вбачається зі ст.2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. За вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом (ст.5 Дисциплінарного статуту). Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначені види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, серед яких є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Підстави звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу, в тому числі, за порушення дисципліни, вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, встановлені пунктами 63-65 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Окремо пунктами 66 і 67 зазначеного Положення передбачені підстави звільнення зі служби за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, та за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення. Так, п.66 цього ж Положення встановлено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог п.62 цього Положення. Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Однак, з аналізу чинного законодавства слідує, що під вчинками, що дискредитують звання працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв'язку з виконанням службових обов'язків або не пов'язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ. Тобто, вчинком, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, є скоєння працівником міліції дій чи бездіяльності, які гублять честь і завдає шкоди органам внутрішніх справ, підриваючи до них довір'я з боку населення, є несумісними з нормами професійної етики і принципами моралі. Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Ці вимоги відображені, зокрема, у Правилах поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС №155 від 22.02.2012 року, інших нормативно-правових актах, що регулюють діяльність органів системи МВС України та їх особового складу.

Таким чином, такий вид припинення служби в органах внутрішніх справ, як звільнення за п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ є самостійною й спеціальною підставою для звільнення осіб рядового і начальницького складу й факт скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який став підставою для звільнення, повинен бути доведеним.

Всі обставини скоєння Позивачем вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, мають бути встановлені в процесі проведення службового розслідування, а саме: чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою тощо.

З матеріалів справи вбачається, що в ході проведення службового розслідування встановлено факт здійснення Позивачем вчинку, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справи України, що виразилось у не вжитті заходів, передбачених чинним законодавством щодо реєстрації отриманої оперативної інформацію та кримінального правопорушення за фактом можливої злочинної діяльності ОСОБА_4, незаконному затриманні та безпідставному утриманні останнього, здійсненні відносно нього оперативно-розшукових заходів та слідчих дій, залученні до них сторонньої особи, не повідомленні чергової частини Приморського РВ ОМУ ГУМВС про факт затримання ОСОБА_4 з наркотичною речовиною, вимаганні та отриманні неправомірної вигоди для себе, зраді службовим інтересам, вступі у неділові стосунки зі злочинним елементом, власній недисциплінованості, яка призвела до надзвичайної події, що ганьбить органи внутрішніх справ України.

Вказані висновки службового розслідування Позивачем жодним чином не спростовуються.

На підставі зазначеного висновку службового розслідування, враховуючи встановлений факт вчинення Позивачем вчинку, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справи України, на підставі п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказом ГУМВС України в Одеській області №290 від 29.01.2015 року Позивача було звільнено з органів внутрішніх справ за дискредитацію. Зазначений наказ ГУМВС України в Одеській області Позивачем не оскаржено, як в адміністративному порядку, так і до суду. Тобто, організаційний наказ про звільнення Позивача із займаної посади є чинним, встановлені факти службового розслідування щодо вчинення Позивачем вчинку, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справи України, на підставі яких він і був прийнятий, Позивачем не спростовуються.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що підстави для поновлення Позивача на рівнозначно займаній раніше посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27.02.2015 року по 16.07.2015 року у розмірі 13498,74 грн., відсутні.

Відповідно до п. 2 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, спеціальне звання капітан міліції, яке присвоєно Позивачу, відноситься до категорії середнього начальницького складу.

Згідно вимог п.8.1 Інструкції з організації обліку кадрів у системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1276 від 30.12.2005 року, у випадках, коли увільнення осіб начальницького складу від посад, які вони займають, або пониження у спеціальних званнях здійснено організаційними наказами, примірники цих наказів (або витяги з них) надсилаються до кадрових апаратів, що ведуть персональний облік осіб зазначених у наказах, та вносять відповідні зміни до їх облікових документів. При цьому особи начальницького складу, увільнені від посад, зараховуються в розпорядження відповідних органів і підрозділів внутрішніх справ МВС України наказами по особовому складу відповідних керівників, які мають право на видання наказів з цих питань. У випадках, коли в організаційних наказах оголошується рішення про звільнення осіб рядового й начальницького складу, реалізація цього рішення здійснюється наказами по особовому складу у встановленому порядку.

Судом встановлено, що оголошене організаційним наказом №290 від 29.01.2015 року рішення про звільнення Позивача із займаної посади реалізоване наказом по особовому складу №137о/с від 27.02.2015 року. Так, зазначеним наказом Відповідача-1, у відповідності до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено у запас Збройних Сил за п. 66 (за дискредитацію) капітана міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області 27.02.2015 року.

Як вбачається зі змісту заявленого адміністративного позову, єдиною підставою для скасування наказу від №137о/с 27.02.2015 року та поновлення Позивача на рівнозначно займаній раніше посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, на думку останнього, є видання цього наказу в період перебування Позивача на амбулаторному лікування, тобто в період його тимчасової непрацездатні.

На дату звільнення Позивача із займаної посади останній був тимчасово непрацездатним з 26.02.2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців внутрішніх військ МВС, виданою лікарнею з поліклінікою ГУМВС України в Одеській області за № 1599 від 26.02.2015 року (а.с.17).

На підставі ч.3 ст.40 Кодексу законів про працю України суд вважає недопустимим звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці, яка підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки спеціальними нормативними актами, що регулюють порядок проходження служби в органах внутрішніх справ, не визначено особливості порядку звільнення осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ, за дискредитацію в період їх тимчасової непрацездатності.

За таких обставин, оскільки оголошене організаційним наказом №290 від 29.01.2015 року рішення про звільнення Позивача із займаної посади, реалізоване наказом по особовому складу №137о/с від 27.02.2015 року під час тимчасової непрацездатності Позивача, суд вважає, що порушене право Позивача може бути поновлено шляхом зміни дати звільнення. Враховуючи, що в справи довідці про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців внутрішніх військ МВС, виданою лікарнею з поліклінікою ГУМВС України в Одеській області за № 1599 від 26.02.2015 року зазначено: «стати до роботи 08 березня» (а.с.17), а цей день є святковим, до дату звільнення 27.02.2015 року необхідно змінити на 10.03.2015 року, та зобов'язати Відповідача-2 провести всі необхідні виплати, пов'язані із зміною дати звільнення, в тому числі, й з оплатою тимчасової непрацездатності Позивача.

При цьому, доходячи висновку про необхідність часткового задоволення вимог Позивача та поновлення його прав саме шляхом зміни дати звільнення, суд враховує, що Відповідачами вживались заходи щодо з'ясування обставин щодо перебування Позивача у стані тимчасової непрацездатності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 26.02.2015 року Овідіопольським РВ ГУМВС України в Одеській області був направлений лист №65/1354 начальникові СМЗ ГУМВС України щодо повідомлення про перебування Позивача у стані тимчасової непрацездатності, на вказаний лист отримано відповідь №17/144/1 від 26.02.2015 року про те, що ОСОБА_1 за період з 30.01.2015 року по 26.02.2015 року в ЛзП СМЗ ГУМВС України в Одеській області не звертався (а.с.83).

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.6 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги Позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом зміни дати його звільнення з 27.02.2015 року на 10.03.2015 року та зобов'язання Відповідача-2 провести всі необхідні виплати, пов'язані із зміною дати звільнення, в тому числі, й з оплатою тимчасової непрацездатності Позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання нечинним наказу начальника Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 137 о/с від 27 лютого 2015 року в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 за п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України «за дискредитацію», зобов'язання Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області поновити ОСОБА_1 на рівнозначній посаді оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, стягнення Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 27 лютого 2015 року по 16 липня 2015 року в розмірі 13498,74- задовольнити частково.

Змінити дату звільнення капітана міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області у запас Збройних Сил України за п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України «за дискредитацію» з 27 лютого 2015 року, визначену в наказі Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області № 137 о/с від 27 лютого 2015 року, та вважати датою звільнення капітана міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектора боротьби з незаконним обігом наркотиків Овідіопольського районного відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області у запас Збройних Сил України за п.66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України «за дискредитацію» перший робочий день після виходу з лікарняного, а саме: 10 березня 2015 року.

Зобов'язати Овідіопольське районне відділення Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області провести розрахунки з ОСОБА_1, у зв'язку із зміною дати звільнення з 27 лютого 2015 року на 10 березня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.