Справа № 2а/1770/3639/2011
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/3639/2011

20 жовтня 2011 року 12год. 24хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Яковчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Акціонерного товариства "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А."
до Державної податкової інспекції у м.Рівне
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 товариство Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А. (далі по тексту - АТ Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А. ) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції в м. Рівне про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17 березня 2011 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

З прийнятим податковим органом податковим повідомленням-рішенням про нарахування податкового зобовязання з податку на прибуток не погоджується і вважає, що здійснене нарахування податкового зобовязання не грунтується на законодавстві з питань оподаткування, посягає на права позивача та охоронювані законом інтереси, а прийняте повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Вказує на те, що висновки викладені в акті перевірки, на підставі якого винесено оскаржуване рішення необґрунтовані, податковий кредит був сформований на підставі податкових накладних, затверджених наказом ДПА України від 30 травня 1997 року.

Зазначає, що контрагенти позивача мали право виписувати податкові накладні, так як були платниками податку на додану вартість, про що свідчать дані з офіційного сайту ДПА України.

На думку позивача, він не може нести відповідальність за те, що контрагенти, можливо не виконали вимоги податкового законодавства. Наявність належним чином оформленої податкової накладної є підставою для включення суми податку на додану вартість до податкового кредиту. Відповідальною за подачу звітності та сплату податку на додану вартість до бюджету є особа, що формує дані податкового обліку з цього податку, а не його контрагент, тобто позивач.

Крім того, вказує що у відповіді на заперечення до акта перевірки №9506/23-118 від 16 березня 2011 року працівниками ДПІ в м. Рівне викладені нові обставини і зроблені розрахунки, які не були відображені в акті перевірки. А саме не було прийнято до заліку відємне значення рядка 26 по декларації з податку на додану вартість за березень 2009 року в сумі 11 092 102, 00 грн., яке було сформовано у період 01.11.2007 р. по 31.05.2008 р. і відображене в акті перевірки від 29.07.2009 року №987/659/23-300/26603641, рішення по якому оскаржується в судовому порядку.

Також вважає, що проігноровано податкове повідомлення-рішення В2 від 21.10.2010 року №000272344/3/23-318 на суму 8 204 599, 00 грн., повторно зменшено суму бюджетного відшкодування, яке було зменшено за результатами перевірки ДПІ в м. Рівне за травень та липень 2010 року в сумі 289 584, 00 грн. та 172 869, 00 грн. відповідно (по даних сумах були прийняті податкові повідомлення-рішення від 11.11.2010 року №000622344/2/23-318 та від 27.12.2010 року №000702344/2/23-318, які оскаржують ся в суді), а в податковому повідомленні-рішенні від 17.03.2011 року № всупереч п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України нараховано штрафні санкції в розмірі 50 %, а не 25%, як це передбачено вказаним пунктом закону.

У судовому засіданні 6 жовтня 2011 року представник позивача заявив клопотання про відкликання позовної заяви про оскарження податкового повідомлення-рішення про нарахування податкового зобов'язання по податку на додану вартість в частині оскарження податкового зобов'язання з основного платежу 3868874, 00 грн. та 1934437, 00 грн. - нарахованих санкцій, разом 5803311, 00 грн.

Ухвалою суду від 6 жовтня 2011 року позовну заяву Акціонерного товариства "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А." до Державної податкової інспекції у м.Рівне про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17 березня 2011 року в сумі 3868874,00 грн. - основного платежу та 1934437, 00 грн. - нарахованих санкцій, залишено без розгляду з огляду на наступне.

Оспорюване у справі податкове повідомлення-рішення № від 17 березня 2011 року містить нараховане основне податкове зобов'язання по податку на додану вартість і включає в себе такі суми податку на додану вартість:

1) 466 294, 20 грн. - податок на додану вартість нарахованих в акті перевірки у зв'язку з господарськими операціями позивача з ТОВ "Екопласт-Львів", ТОВ "Фрея", ТОВ "Іртас";

Вказує, що оскаржувана частина суми податку на додану вартість в розмірі 3 868 873, 80 грн. стосується раніше викладених в актах перевірок обставин.

Відповідач позов не визнав, подав письмові заперечення. На думку податкового органу вимоги позивача є надуманими та не відповідають реальним обставинам справи. Зазначає, що проведеною перевіркою відображено показники за період з 1 квітня 2009 року по 30 вересня 2010 року, встановлено завищення задекларованих субєктом господарювання показників у рядку 10.1 Декларації з ПДВ «Підлягають оподаткуванню за ставкою 20% та нульовою ставкою»всього у сумі 466 294, грн., в тому числі за липень 2010 року на суму 142 615, 20 грн., за вересень 2010 року 75 000, 00 грн., за червень 2010 року 248 679, 00 грн. По операціях отримання (робіт, послуг) від ТОВ "Екопласт-Львів", ТОВ "Фрея", ТОВ "Іртас".

Крім того, вказував, що ТОВ "Екопласт-Львів" виписано Представництву позивача за період з 1 квітня 2009 року по 30 вересня 2010 року податкові накладні. Податок на додану вартість на підставі виписаних податкових накладних в липні 2010 року на суму 142 615, 20 грн. включено до податкової декларації про що свідчить реєстр отриманих податкових накладних.

Вказував на ту обставину, що а акті перевірки вище вказаного контрагента №3315/23-2/33196220 від 30.12.2010 року встановлено, що за період з 01.01.2010 року по 04.11.2010 року задекларовано податок на прибуток в сумі 0, 00 грн. Зазначав, що ТОВ "Екопласт-Львів" відображало господарські операції, щодо придбання робіт, послуг та подальшого їх продажу покупцям, які фактично не відбувалися. Тим самим, операції з оприбуткування, приймання-передачі товарів від ТОВ "Екопласт-Львів" до позивача не здійснювалися.

Аналогічні доводи податкового органу по інших контрагентах позивача з якими проводилися господарські операції.

Податковий орган вважає, що позивачем порушено вимоги пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість , а саме завищення податкового кредиту звітного періоду на загальну суму 1 280 860, 00 грн., в тому числі за квітень 2009 року в сумі 303 875, 00 грн., за травень 2009 року 353 044, 00 грн., за червень 2009 року 72 356, 00 грн., за липень 2009 року 98 411, 00 грн., за вересень 2009 року 161 858, 00 грн., за грудень 2009 року 215 280, 00 грн., за червень 2010 року 70 261, 00 грн., за вересень 2010 року 5775, 00 грн.

Відповідно до поданих заперечень, за період з 01.07.2008 року по 30.06.2010 року позивачем задекларовано ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 6 044 782, 00 грн., однак перевіркою встановлено його заниження всього в сумі 4 335 168, 00 грн. та завищено залишок відємного значення (рядка 26) по декларації з ПДВ за вересень 2009 року в сумі 3169, 00 грн. Чим допущено порушення податкового законодавства. Тим сам, вказує, що відємне значення за квітень 2010 року відсутнє.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівне № від 17 березня 2011 року в частині визначення податкового зобов'язання по основному платежу в сумі 466 294, 00 грн. та в сумі 233 147, 00 грн. - в частині нарахованих штрафних санкцій.

У судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, тотожні письмовим запереченням. Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що АТ Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А. є юридичною особою, яка має своє представництво в Україні Представництво Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А., що перебуває на обліку як платник податків та, зокрема як платник податку на додану вартість, у ДПІ у м. Рівне.

Державною податковою інспекцією у м.Рівне було проведено планову виїзну перевірку Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А." з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009 року по 30.09.2010 року, за результатами якої складено акт від 02.03.2011 року №237/22-509/26603641.

У вказаному акті перевірки зафіксовано порушення позивачем, зокрема:

- пп.7.4.1, п.7.4 ст.7, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7, пп.7.3.7 п.7.3, пп. 7.2.3 п. 7.2, пп.7.4.4 п. 7.4, пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. №168/97-ВР із змінами та доповненнями, в результаті чого завищено податковий кредит, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет всього в сумі 1 204824, 00 грн. та завищено залишок відємного значення (рядка 26) по деларації ПДВ за липень 2010 року в сумі 142 615, 00 грн.

На підставі вказаного акта перевірки ДПІ у м.Рівне винесені податкове повідомлення-рішення від17.03.2011 року № .

Позивачем було оскаржено вищевказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, подані скарги податковими органами залишені без задоволення.

Задовольняючи адміністративний позов суд також виходив з наступних обставин.

Дослідженню підлягали господарські операції позивача з його контрагентами ТОВ "Екопласт-Львів", ТОВ "Фрея", ТОВ "Іртас".

Як встановлено судом, відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців наданих позивачу на його запити ТОВ "Екопласт-Львів", ТОВ "Фрея", на момент здійснення господарських операцій з АТ Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А. були зареєстровані у встановленому порядку як юридичні особи.

Господарські операції позивача з ТОВ "Іртас" підтверджується наступними документами податкової та бухгалтерської звітності: податкова накладна №2538 від 09.09.2010 року, : податкова накладна №2539 від 15.09.2010 року, : податкова накладна №2540 від 27.09.2010 року, платіжними дорученнями №3080 від 27.09.2010 року, №2908 від 15.09.2010 року, №2790 від 09.09.2010 року, №3169 від 01.10.2010 року, контракт від 26.04.2010 року між позивачем та ТОВ "Іртас", промежуточный платежный сертификат конец сентября 2010, промежуточный платежный сертификат конец октября 2010, ", промежуточный платежный сертификат конец ноября 2010, справки на погодження по виконаних ТОВ "Іртас" роботах, передбачених договором субпідряду від 26.04.2010 року, довідка АТ Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А. про засвідчення виконання робіт ТОВ "Іртас" по улаштуванню тротуарів та обочин, згідно сертифікату субпідряду №2 від 01.09.2010 року.

У підтвердження здійснення господарських операцій АТ Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А. з ТОВ "Екопласт-Львів" судом було досліджено наступні документи: податкові накладні №0663 від 27.07.2010 року, №1286 від 29.07.2010 року, накладні №1414 від 29.07.2010 року, №0666 від 27.07.2010 року, договір №КС/648/10 від 05.07.2010 року, специфікація на поставку цементу від 05.07.2010 року до договору №КС/648/10 від 05.07.2010 року на суму 748, 00 грн., 735, 00 грн. та 735, 00 грн. відповідно, витяг з книги реєстрації довіреностей, платіжні доручення №2066 від 23.07.2010 року, №1889 від 05.07.2010 року, рахунок №883 від 15.07.2010 року, рахунок-фактура №871 від 05.07.2010 року, картка рахунку 631 (05.07.2010 року) за 2010 рік, картка рахунку : 20 (29.07.2010 року) за 2010 рік, картка рахунку :20 (27.07.2010 року) за 2010 рік, картка рахунку :20 (27.07.2010 року) за 2010 рік, картка рахунку :20 (29.07.2010 року) за 2010 рік, калькуляція №18, №20, №22, №24, акт списання №оСпТ-00762 від 31 серпня 2010 року, звіт про витрати основних матеріалів по Сертифікату №28 за липень 2010 року, звіт про витрати основних матеріалів по Сертифікату №29 за серпень 2010 року, звіт про витрати основних матеріалів по Сертифікату №30 за вересень 2010 року, акт на списання матеріалів, використаних на будівництво, ремонт в червні-серпні 2010 року, акт списання №оСпТ-00815 від 31 серпня 2010 року, акт на списання матеріалів, використаних на будівництво мосту №97 в травні-вересні 2010 року, акт списання №оСпТ-00808 від 30 вересня 2010 року.

Крім того судом досліджено ряд документів, що підтверджують здійснення господарських операцій АТ Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А. з ТОВ "Фрея", зокрема: контракт субпідряду на виконання ремонту автодороги М06 Київ-Чоп в Україні від 20 серпня 2009 року, відомість обємів робіт (гідро посів трав на схилах виямок), податкова накладна №4000031 від 01.06.2010 року, платіжне доручення №2341 від 06.08.2010 року, прийомка/здача робіт по гідро посіву трав 18-22 квітня 2010 року, 01-16 квітня 2010 року, акт №4000031 від 01.06.2010 року здачі-прийомки виконаних робіт, відомість обємів робіт, довідка про виконання робіт по гідро посіву трави, промежуточный платежный сертификат конец апреля 2011 (37). Крім того, досліджено ряд письмових доказів, що підтверджують роботи по гідропосіву трав: сертифікат відповідності номер в реєстрі UA1.095Х012019-09 Серія ВВ та додаток до його, паспорт якості №5 на матеріал целюлозний волокнистий «Армоцель»та довідка Кременчуцької філії ДП «Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації»стосовно продукту - матеріал целюлозний волокнистий «Армоцель», витяг з тендерної документації.

В ході судового розгляду було встановлено, що податковий орган вбачає порушення у тому, що за приписами пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону N168/97-ВР право платника на податковий кредит Закон повязує лише з придбанням товарів та основних фондів, тобто купівлею товарно-матеріальних цінностей з їх оплатою, та ввозом на постійній основі.

Як встановлено судом, між АТ "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А." (Постачальник) та Представництвом "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А." (Отримувач) укладено контракт №7/4, згідно з яким Постачальник поставляє, а Отримувач приймає обладнання, техніку, транспортні засоби, витратні матеріали тощо необхідні для проведення ремонту автодороги Київ-Чоп, км 348-441. Після завершення ремонту автодороги матеріали, необхідні для проведення ремонту (основні засоби), підлягають поверненню Постачальнику. Ці обставини сторонами не заперечуються.

Згідно п.5.1 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств № 334/94-ВР від 28.12.1994 р. валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матерiальнiй або нематерiальнiй формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській дiяльностi.

У відповідності до пп. 5.2.1 п.2 ст.5 Закону Про оподаткування прибутку підприємств №334/94-ВР від 28.12.1994 р. передбачено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Згідно пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств № 334/94-ВР від 28.12.1994 р. не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Аналогічні вимоги містяться в Законі України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР.

Підпункт 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону N168/97-ВР визначає, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Вищенаведені норми Закону, які стосуються податкового кредиту з ПДВ, вказують, що дата сплати податку за податковими зобовязаннями є датою виникнення права платника на податковий кредит. Проте, це право Закон дозволяє реалізувати за наявності належним чином оформлених вантажних митних декларацій, при умові використання товарно-матеріальних цінностей в оподатковуваних ПДВ операціях в межах господарської діяльності платника.

Також слід враховувати, що у відповідності до 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР , що матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту. Однак, податковим органом не надано жодних доказів, що підтверджують ту обставину, що позивачем матеріальні цінності придбанні ним використовуються в інших цілях, а не в його господарській діяльності.

При цьому, згідно пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вимоги щодо змісту податкової накладної встановлені пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР.

Як вбачається з досліджених копій первинних документів та податкових накладних останні відповідають за змістом вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. № 996-XIV та Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР.

На момент вчинення господарських операцій відомості про контрагентів позивача знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців і у відповідності до ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вiд 15.05.2003 № 755-IV , а отже є достовірними.

На момент надання АТ "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А." податкових накладних ТОВ "Екопласт-Львів", ТОВ "Фрея", ТОВ "Іртас" були в установленому порядку зареєстровані як платники податку на додану вартість.

Суд вважає, що висновки відповідача стосовно відсутності фактичних дій у контрагентів щодо вчинення господарських операцій з позивачем, нічим не підтверджено та не відповідає реальним обставинам справи, оскільки останнім - АТ "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А." доведено протилежне.

Таким чином, позивачем за наявності усіх підтверджуючих документів виконані основні вимоги Закону N168/97-ВР щодо права платника на відображення податкового кредиту з податку на додану вартість, й наступне включення відповідних сум податку на додану вартість до суми бюджетного відшкодування.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ДПІ у м.Рівне не доказано правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 17 березня 2011 року в частині визначення податкового зобов'язання по основному платежу в сумі 466 294, 00 грн. та в сумі 233 147, 00 грн.- в частині нарахованих штрафних санкцій, у той час як позивачем позовні вимоги доведено повністю.

Відтак, адміністративний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівне № від 17 березня 2011 року в частині визначення податкового зобов'язання по основному платежу в сумі 466 294, 00 грн. та в сумі 233 147, 00 грн.- в частині нарахованих штрафних санкцій.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4 товариство Акціонерного товариства "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А." із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.