Справа № 22-а-1570/11
Суддя: Савченко О. В.
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу Справа № 22-а-1570/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-1570 / 2011 рік Головуючий у 1 інстанції: Нікітенко Н.П.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів : Кочеткової І.В., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу з апеляційною скаргою УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», посилаючись на те, що він має статус дитини війни, а тому відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Проте така надбавка до пенсії за 2006-2007 роки не нараховувалась та не виплачувались, а з 2008 року він отримує ці виплати частково у розмірі 10 %..

Вважаючи дії УПФУ щодо нездійснення перерахунку та невиплати в поновному обсязі надбавки до пенсії протиправними, просив суд стягнути з УПФ України в Ленінському районі м. Запоріжжя на його користь недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2010 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_2 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Зобовязано УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2008 рік- з 21.07.2008 року по 31.12.2008 року.

В решті заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районім. Запоріжжя, відповідно до ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, який набрав чинності з 01.01.06, набув статусу "дитина війни", що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених цим Законом.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 01.01.06 дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 статті 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено дію ст.6 Закону Укаїни „Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік з урахуванням статті 111 цього Закону.

Статтею 111 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року положення пункту 12 статті 71 Закону України „Про держаний бюджет України на 2007 рік з урахуванням статті 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України статтю 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни змінено, встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст. 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 41 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким внесено зміни до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 року, в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що в періоди з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року позивачу повинно було здійснюватись нарахування та виплата підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

З заявою про перерахування пенсії позивач звертався до УПФ 21 липня 2009 року, отже, визначаючи час, з якого має бути здійснений перерахунок, суд правильно застосував ст. 99 КАС України і датою початку перерахунку обгрунтовано визнав 21 липня 2008 року.

На час розгляду цієї справи розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Передбачене ч.3 ст.28 цього Закону застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування) за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, і ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2010 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: