Справа № 357/4141/15-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/4141/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Новак Р.В. Суддя-доповідач:Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Коротких А.Ю.

Чаку Є.В.

При секретарі: Ковтун І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною постанови в частині та скасування її в частині, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною постанови в частині та скасування її в частині - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову № 2 по справі про адміністративні правопорушення від 27 січня 2015 року Державної архітектурно-будівельної інспекції України в частині визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, посадовими особами Інспекції відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком № 553, на підставі вимоги прокуратури міста Києва № 07/1/5-1363 вих-14 від 20 серпня 2014 року у присутності гр. ОСОБА_3 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1 у Деснянському районі м. Києва.

Головним державним інспектором інспекційного відділу № 2 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Киві Євдокименком А.В., за результатами вказаної перевірки 13 січня 2015 року було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до зазначеного акту, замовником будівництва не забезпечено проведення експертизи проекту «Житлового будинку по АДРЕСА_1 у Деснянському районі м. Києва» в частині міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, яка є обов'язковою для проектів будівництва об'єктів, які споруджуються із складними інженерно-геологічними та техногенними умовами, чим порушено п. 2 ч. 4 статті31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», та те, що проект «Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 у Деснянському районі м. Києва» затверджений неналежним чином, оскільки не проведена його експертиза відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Крім того, за результатами перевірки встановлено, що будівництво вищезазначеного об'єкта будівництва не розпочато, земельна ділянка вільна від забудови.

На підставі акту перевірки від 13 січня 2015 року, припису від 13 січня 2015 року, протоколу про адміністративне правопорушення від 13 січня 2015 року було винесено постанову № 2 по справі про адміністративне правопорушення від 27 січня 2015 року, якою було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Позивач, вважаючи такі дії і рішення відповідача протиправними, а свої права порушеними, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до п. 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, цей Порядок визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності.

Згідно з п. 7 Порядку № 553 підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Регулювання діяльності державного органу щодо контролю за додержанням законів у сфері містобудування є Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідно до статті 6 якого, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Згідно вимог вказаного Закону, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом: контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п. 1, 3 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме: здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури; внесення Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України пропозицій щодо формування політики із відповідних питань.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» - для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

В п. 4 ч. 4 статті 41 цього Закону визначено, що посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Відповідно до п. 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 передбачено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» - правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Відповідно до ч. 1 статті 36 цього Закону, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Пунктом 9 Порядку (Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт) №466 визначено, що замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою, згідно з додатком 2 Порядку. Замовник, згідно із законом, відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій декларації.

Згідно п. 10 та п. 11 Порядку №466, Інспекція протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації та реєструє її. У разі, коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її замовнику з обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, ОСОБА_3 подано до Інспекції ДАБК у місті Києві два примірники заповненої декларації про початок виконання будівельних робіт «Будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 у Деснянському районі м. Києва». Перевіривши повноту даних, що зазначені в поданій декларації та виходячи з того, що підстав для повернення декларації не було, Інспекція зареєструвала її.

Згідно висновку «Звіту про інженерно-геологічні вишукування по площадці будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1 у Деснянському районі м. Києва», виконаного ПАТ «Гіпроцивільпромбуд», вищезазначена територія згідно додатка Ж ДБН А.2.1-1-2008 відноситься до територій із складними інженерно-геологічними умовами II (середньої) категорії складності.

Відповідач зазначає, що замовником будівництва не забезпечено проведення експертизи проекту «Житлового будинку по АДРЕСА_1 в Деснянському районі м. Києва» в частині міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, яка є обов'язковою для проектів будівництва об'єктів, які споруджуються на територіях із складними інженерно-геологічними та техногенними умовами, чим порушено п. 2 ч. 4 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що і стало підставою скасування відповідачем декларації про початок будівельних робіт позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 4 статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов'язковій експертизі підлягають проекти будівництва об'єктів, які, зокрема, споруджуються на територіях із складними інженерно-геологічними та техногенними умовами, - в частині міцності, надійності та довговічності будинків і споруд.

Крім того, згідно абз. 2 п. 10 Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 11.05.2011 обов'язковій експертизі підлягають проекти будівництва об'єктів, що зокрема споруджуються на територіях із складними інженерно-геологічними та техногенними умовами, - щодо їх міцності, надійності та довговічності.

Таким чином, обов'язковій експертизі щодо міцності, надійності та довговічності підлягає проектна документація на будівництво об'єктів І-Ш категорії складності, що споруджується на територіях із складними інженерно-геологічними та техногенними умовами (ІІ-ІП категорії складності).

Разом з тим, згідно висновку «Звіту про інженерно-геологічні вишукування по площадці будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1 у Деснянському районі м. Києва», виконаного ПАТ «Гіпроцивільпромбуд», вищезазначена територія згідно додатка Ж ДБН А.2.1-1-2008 відноситься до територій із складними інженерно-геологічними умовами II (середньої) категорії складності, однак, не має ознак складних техногенних умов.

Тобто, замовник містобудування має обов'язково організувати проведення експертизи в частині міцності, надійності та довговічності будинків і споруд лише якщо територія, на якій вони будуть створюватись, має такі сукупні умови: складні інженерно-геологічні умови та складні техногенні умови. Наявність на території будівництва однієї з наведених умов не зобов'язує замовника забезпечувати проведення такої експертизи.

Крім того, відповідач зазначає, що замовник будівництва протягом семи календарних днів з дня реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт не проінформував місцеву державну адміністрацію за місцезнаходженням об'єкта будівництва про початок виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ч. 7 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Однак, як зазначено апелянтом, будівництво вищезазначеного об'єкта будівництва не розпочато, земельна ділянка вільна від забудови.

Так, п.14 Порядку №466 встановлено, що у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Частиною другою статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналогічна за змістом норма міститься в п.6 Порядку № 466.

Системний аналіз положень, закріплених в статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дає підстави для твердження, що вказана норма передбачає чіткі підстави для скасування реєстрації декларації:

1) будівництво об'єкту на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи;

2) будівництво об'єкту без належно затвердженого проекту.

При цьому, такі підстави повинні давати можливість зробити висновок про те, що об'єкт, який збудовано є самочинним будівництвом.

Відповідно до ч.1 статті 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Вважаючи, що зазначені недостовірні дані є підставою вважати зазначений об'єкт самочинним будівництвом, на підставі п. 14 Порядку № 466 Інспекцією було видано наказ № 26 «Д» від 26 січня 2015 року про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Крім того, за вчинене правопорушення у сфері містобудівної діяльності, на підставі поданих документів і матеріалів, складених під час здійснення позапланової перевірки, посадовою особою Інспекції на Позивача Постановою від 27 січня 2015 року №2 накладено штраф у сумі 1700 гривень передбаченого ч. 1, 18 статті 96 КУпАП.

Однак, колегія суддів з таким висновком не погоджується та зазначає, що підстав для скасування реєстрації декларації у інспекції не було, оскільки будівництво об'єкту здійснювалось на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, та з відповідним документом, який дає право виконувати такі будівельні роботи; будівництво об'єкту здійснювалось на підставі затвердженого проекту, а тому об'єкт будівництва споруджувався законно відповідно до порядку визначеного законодавчими та нормативно-правовими актами у сфері регулювання містобудівної діяльності.

Таким чином, проектна документація, на підставі якої забудовується ділянка, обов'язковій експертизі не повинна підлягати, оскільки позивач є замовником об'єкта будівництва, що відноситься до ІІІ категорії складності, проектувався він на земельній ділянці, яка відноситься до території із складними інженерно-геологічними умовами II (середньої) категорії складності (однак не має ознак складних техногенних умов) та споруджуватиметься за приватні кошти позивача, що не є суб'єктом публічного права.

Враховуючи зазначене, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

З наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України - залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Коротких А. Ю.