Справа № 2-а-54/2010
Суддя: Костенко А. І.
Дата ухвалення: 2010-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Маньківський районний суд Черкаської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2010 року Маньківський районний суд ,Черкаської області

в складі: головуючого судді - А.І. КОСТЕНКА

при секретарі М.А. ЧИКУРОВІЙ

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Маньківському районі про визнання дій неправомірними, зобовязання провести перерахунок пенсії, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними, зобовязання провести перерахунок пенсії.

На підставу своїх вимог спирається на те, що позивач відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року є дитиною війни. Згідно із статтею 6 зазначеного Закону з 1 січня 2006 року позивачеві повинна виплачуватись надбавка до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком

Відповідно до п. 2.1. Постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах» від 30.04.2002 р. №8-2, основним завданням органів Пенсійного фонду України є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Таким чином, виплата підвищення до пенсії дітям війни мала здійснюватись відповідачем - управлінням Пенсійного фонду України в Маньківському районі Черкаської області

Однак, у 2006, 2007 роках передбачена ст. 6 Закону надбавка до пенсії мані взагалі не виплачувалась, а у 2008,2009 роках розмір зазначеної надбавки було обмежено і визначено у 10 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

Всупереч положенням статті 22 Конституції України, яким передбачено, що при прийняті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, пунктом 17 статті 77 та статті 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 року та пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року дію статті 6 Закону «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2006 та 2007 роки відповідно.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року (п.п.2 п. 41 розділу II) статтю 6 Закону було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на отримання підвищення до пенсії дітям війни було обмежено і визначено в розмірі 10 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року розмір надбавки до пенсії дітям війни залишено нарівні 2008 року - 10 відсотків мінімальної пенсії за віком.

З наведеного випливає, що порушення відповідачем соціальних прав і гарантій позивача набуло системного характеру, що є суттєвою підставою для поновлення пропущеного позивачем строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав і задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Причиною пропуску строку для звернення до суду є довіра позивача до влади, до її постійних запевнень і невиконання обіцянок щодо перегляду неконституційних положень законів про держбюджет з метою відновлення справедливості, поновлення соціальних прав дітей війни, а також юридична необізнаність і неспроможність самостійно розібратися у тонкощах чинного законодавства.

На неодноразові звернення позивача до відповідача з вимогою провести перерахунок пенсії і здійснити виплату належної позивачеві надбавки у повному обсязі отримував негативну відповідь у вигляді відмови.

Проте рішення Конституційного суду України від 9.07.2007 року №6-рп /2007 та №10-рп / 2008 від 22.05.2008 року положення, що призупиняли дію статті 6 Закону було визнано таким, що не відповідають Конституції України та втратили свою чинність з моменту їх ухвалення.

Тим самим Конституційний Суд України, як єдиний орган конституційної юрисдикції в Україні своїми рішеннями офіційно, на найвищому державному рівні визнав факт нікчемності правочину у вигляді неконституційних положень законів про Держбюджет України щодо обмежень прав і соціальних гарантій дітей війни.

З цього випливає, що неконституційні положення про Держбюджет України не мають юридичної сили з часу їх прийняття, а не з дня ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, як помилково вважає відповідач, а тому не повинні застосовуватися ним у практичній діяльності.

Фактично рішення Конституційного Суду є підставою і дороговказом для усунення і недопущення подібних колізій у подальшому. В той же час, рішення Конституційного Суду певним чином стосуються і нікчемних положень Законів про держбюджет на 2006 та 2009 роки оскільки з тих чи інших причин вони не ухвалювалися взагалі. Саме тому цілком гуманні рішення Конституційного Суду України, які покликані слугувати людям і сприяти відновленню справедливості не повинні використовуватися їм на шкоду, як це трапляється у судовій практиці.

Тому неприпустимим є той факт, що порушення прав позивача відбувається у незаконний спосіб у вигляді монопольного права відповідача на прийняття владних рішень і застосування ним не конституційних положень законів про держбюджет, водночас ігноруючи чинний Закон «Про соціальний захист дітей війни».

Попри те, Конституція України, як закон прямої дії, має вищу юридичну силу, а рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України остаточним і не можуть бути оскаржені, відповідач, як орган владних повноважень, відмовив позивачеві у його гарантованому Конституцією України та статтею 6 Закону праві.

Відмову відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві надбавки до пенсії вважаю протиправною, такою, що суперечить частині 2 статті 3 Закону відповідно до якої державні, соціальні гарантії дітям війни не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з цього, дії відповідача є неправомірними, а пред'явлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розмір підвищення пенсій дітям війни відповідно до ст. 6 Закону становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком встановлена у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня - 350 грн., з 1 квітня -359 грн., з 1 жовтня - 366 грн.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січні - 380 грн., з 1 квітня - 406 грн., з 1 жовтня-411 грн.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», законів України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної виплати» від 20.10.2009 року та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 06.11.2009 року прожитковий мінімум для осі, які втратили працездатність становить: з 1 січня по 31 жовтня - 498 грн., а з 1 листопада - 573 грн., що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. є дитиною війни. Згідно статті 6 Закону з 01.01.2006 р. позивачеві повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 2.1. Постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах» від 30 квітня 2002 року № 8-2, основним завданням органів Пенсійного фонду України є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуться замість пенсії підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія норм закону, які передбачали вищевказані виплати була призупинена.

Рішенням Конституційного Суду України № б - рп від 09 липня 2007 року у справі за конституційним поданням 46 депутатів України щодо відповідності Конституції України положень ст. 29, 36 ч. 2, ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п. 7,9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41,43,44,45, 46 ст. 71, ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007рік» визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними) положення п. 12 ст. 71, ст. 111 Закону України, якими встановлено, що на 2007 рік зупинено дію положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.07.2007 року дійшов висновку, що зупинення законом України «Про Державний бюджет України» дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій та гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає ст. 1, 3 ч. 2, ст. 6 ч. 2, ст. 8, ч. 2 ст.19, ст. 21, 22, п. 1 ч. 2 ст. 92, ч. 1, 2, 3 ст. 95 Конституції України.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти, які за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Стаття 8 Конституції України встановлює, що норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть, бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на вищенаведене та виходячи із загальних засад пріоритетності законів України над урядовими нормативно-правовими актами, при вирішенні даного спору необхідно застосувати саме ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Таким чином, правова норма "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 2 ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Судом встановлено, що Закон України "Про соціальний захист дітей війни", Закон України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", Закон України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 p. N 6-рп/2007, Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 N 10-рп/2008, на які посилається позивач, як на підставу звернення до суду, були опубліковані в офіційних друкованих виданнях України та являються доступними для ознайомлення.

Тому позов в частині визнання відмови відповідача щодо виплати позивачеві щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком неправомірною та зобовязання відповідача здійснити нарахування даної щомісячної соціальної допомоги підлягає до часткового задоволення, тобто термін з якого відповідач повинен нараховувати дану соціальну допомогу слід обраховувати з 11.04.2010 року, тобто в межах шестимісячного строку, який передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду.

Щодо позовних вимог в частині зобовязання відповідача забезпечити виплату позивачеві соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком згідно закону України «Про соціальний захист дітей війни» то в цій частині слід відмовити, оскільки при задоволені позовних вимог щодо зобовязання нарахування недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, тим самим охоплюються позовні вимоги позивача в повному обсязі в тому числі про зобовязання забезпечити виплату даної допомоги.

Державне мито суд вважає віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 21, ст. 152 Конституції України, законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про державний бюджет України 2008 рік», Законом України «Про соціальний захист дітей війни», Рішенням Конституційного Суду України № б - рп від 09 липня 2007 року, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року, ст. ст. 12, 17, 19, 99, 100, 159-162 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов задоволити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Маньківському районі Черкаської області відносно відмови в підвищенні ОСОБА_1 пенсії на 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Маньківському районі здійснити перерахунок надбавки до пенсії ОСОБА_1 виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести доплати у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 11.04.2010 року по 11.10.2010 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

В решті частині позову відмовити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду через Маньківський районний суд на протязі десяти днів.

СУДДЯ А.І. КОСТЕНКО