Справа № 2-а-3703/11
Суддя: Білик Г. О.
Дата ухвалення: 2011-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Броварський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-а- 3703/2011 року
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарі Самогран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок і виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю та доплати до пенсії за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2011 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що її віднесено до 4 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. В Управлінні Пенсійного фонду України в Броварському районі вона перебуває на обліку. В 2010 році їй стало відомо, що доплата до пенсії за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю та додаткова пенсія, які вона отримує, нараховується їй невірно.

В січні 2011 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок доплати як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, але отримала відмову в задоволенні своїх вимог.

В звязку з цим позивач звернулась до суду та просить суд визнати дії в частині відмови в перерахунку додаткової пенсії та доплати до пенсії протиправними та зобовязати відповідача провести перерахунок зазначеної доплати відповідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії відповідно ст. 51 цього ж Закону в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком та здійснити їх виплату з врахуванням вже проведених виплат, починаючи з 16.09.2010 року.

Позивач в судове засідання не зявилась, в прохальній частині позовної заяви просила розглянути справу без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду надав заперечення в яких позовні вимоги не визнає в повному обсязі, мотивуючи тим, що розмір пенсії позивачу нараховується на підставі постанов Кабінету Міністрів України, які є обовязковими для виконання. Управління Пенсійного фонду України є органом виконавчої влади, а тому не виконувати чинні постанови вищого органу виконавчої влади не в праві.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини в адміністративній справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Броварському районі, є особою, що постійно проживає в зоні посиленого радіологічного контролю та отримує доплату, як непрацюючий пенсіонер, що проживає в зоні підвищеного радіологічного контролю та додаткову пенсію як особа, віднесена до категорії 4 в розмірі 5 % від прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

В січні 2011 року позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою про перерахунок доплати, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні підвищеного радіологічного контролю відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, згідно листа від 09.02.2011 року за №371/с-01 у задоволенні вимог позивача було відмовлено.

Статус того, що позивач проживає на території зони посиленого радіологічного контролю підтверджується посвідченням серії В-П № 128115 від 18.01.1994 року, що видане Київською обласною державною адміністрацією.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Порядок обчислення доплат громадянам, які проживають в зоні підвищеного радіологічного контролю та додаткових пенсій визначається Кабінетом Міністрів України. Проте, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Тому Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом №796-ХІІ зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій. Навпаки, у ч.1 ст.67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

У Законі №796-ХІІ викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом №796-ХІІ, є безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки позивачеві слід визначати додаткову пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись , виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при визначенні розміру доплати громадянам, які проживають в зоні підвищеного радіологічного контролю та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоровю, застосуванню підлягає ст.ст.39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України, якими керується відповідач при нарахуванні вказаної доплати та додаткової пенсії позивачу, що істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Конституційний суд неодноразово розглядав проблему, повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005, визначено, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту і обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Відповідно ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені в ст.100 КАС України, згідно з якою адміністративний позов, поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачем не подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням причин поважності його пропущення, суд приходить до висновку про необхідність зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області провести позивачу перерахунок доплати як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні посиленого радіологічного контролю, що передбачена ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії, як особі віднесеній до категорії 4 в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно ст. 51 цього ж Закону, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за період з 23 вересня 2010 року по 23 березня 2011 року та здійснити їх виплату з урахуванням вже проведених виплат, позовні вимоги за період з 16 вересня 2010 року по 22 вересня 2010 року належить залишити без розгляду в звязку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку доплати як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні посиленого радіологічного контролю, передбачену ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії, як особі віднесеній до категорії 4 в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно ст. 51 цього ж Закону, суд вважає необхідно відмовити, оскільки Управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області є підвідомчим органом вищестоящих органів і підпорядковується їхнім наказам.

Вимога позивача щодо зобовязання відповідача надалі виплачувати доплату як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні посиленого радіологічного контролю, передбачену ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії, як особі віднесеній до категорії 4 в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно ст. 51 цього ж Закону, задоволенню не підлягає, оскільки суд позбавлений можливості приймати рішення на майбутнє, а позивачем не надано суду відповідних доказів, що надалі його права відповідачем будуть порушуватись.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст.ст. 19, 46, 22, 75, 92 Конституції України, ст.39, ст.67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст.71, 99, 100, 160-163 КАС України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок доплати як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії, як особі віднесеній до категорії 4 в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, передбачених ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 23 вересня 2010 року по 23 березня 2011 року та здійснити їх виплату з урахуванням вже проведених виплат.

В задоволенні інших позовних вимог, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.О.Білик