Справа № 804/9474/15
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

31 липня 2015 р. Справа № 804/9474/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., розглянувши у місті Дніпропетровську матеріали адміністративного позову Дніпропетровської обласної громадської організації «Центр захисту прав людини і розвитку особистості» до Прокуратури Дніпропетровської області про визнання неправомірними рішення, дії та бездіяльності, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2015 р. Дніпропетровська обласна громадська організація «Центр захисту прав людини і розвитку особистості» звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Прокуратури Дніпропетровської області про визнання неправомірними рішення, дії та бездіяльності прокуратури у розгляді заяви від 03.03.2015 р. про вчинене кримінальне правопорушення екс-суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1.

Згідно ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд зазначає, що при визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, субєктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Спільним листом Вищого адміністративного суду України та Вищого спеціалізованого суду з з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.03.2011 р. № 334/8/13-11 розяснений порядок визначення судової юрисдикції щодо вирішення справ, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність органів дізнання, слідства та прокуратури, вчинені під час розгляду заяв чи повідомлень про злочини.

Так, у відповідності до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

З вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Отже, враховуючи приписи Кодексу адміністративного судочинства України, такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Органи прокуратури виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв'язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення слідчого, прокурора про здійснення заочного кримінального провадження - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Крім того, Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001 року зазначено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки така діяльність має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

З адміністративного позову вбачається, що позивачем оскаржуються дії Прокуратури, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, тобто вимоги стосуються порушень кримінального процесу України.

Таким чином, спірні відносини, які виникли між позивачем та відповідачем, не є управлінськими, а регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України.

Крім того, слід зазначити, що матеріали справи не містять жодних рішень відповідача, про оскарження якого вказано у позовних вимогах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У зв'язку з прийняттям такого процесуального рішення оцінка відповідності форми та змісту адміністративного позову вимогам закону не дається.

Керуючись ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Дніпропетровської обласної громадської організації «Центр захисту прав людини і розвитку особистості» до Прокуратури Дніпропетровської області про визнання неправомірними рішення, дії та бездіяльності, - відмовити.

Роз'яснити позивачу право на оскарження дій відповідача в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання.

Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) ОСОБА_2
Ухвала не набрала законної сили 31.07.15 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_2 ОСОБА_3