Справа № П/811/248/14
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року Справа № П/811/248/14

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі

головуючого: судді Кармазиної Т.М.,

за участю секретаря - Озерної М.О., Толстової О.І.,

за участю представників:

позивача - Гуртового М.О.,

відповідача - Скрипника О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіровограді справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Радій" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області № від 11.11.2013р..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є незаконним, необґрунтованим та безпідставним, не відповідає фактичним обставинам справи, а також таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України. Зокрема, посилався на протиправність висновків відповідача в акті перевірки щодо безпідставного включення позивачем до податкового кредиту суми ПДВ по операціям з ТОВ "Проект-інструмент", ПП "Компанія Голд Мідл", ТОВ "Промислова група "Сенсор", ТОВ "Євроком Компонентс" в рамках укладених угод, які є нікчемними. Оскільки правочини, за наслідками укладення яких, позивачем було сформовано податковий кредит з податку на додану вартість, спрямовані на реальне настання правових наслідків, обумовлених ними. Крім того, посилався на те, що на час здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами, останні були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво платника ПДВ.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що податковим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення у відповідності до норм чинного законодавства України. Оскільки, договори, укладено позивачем з ТОВ "Проект-інструмент", ПП "Компанія Голд Мідл", ТОВ "Промислова група "Сенсор", ТОВ "Євроком Компонентс" без наміру створення правових наслідків. Також зазначав, що позивачем порушено вимоги п.п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту за квітень, травень, серпень, жовтень та листопад 2012р..

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Радій" зареєстровано як юридична особа виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 19.02.1993р., та перебуває на обліку в Кіровоградській ОДПІ як платник податків, зокрема є платником податку на додану вартість. (т.1 а.с.120, 125)

Кіровоградською ОДПІ на підставі наказу №953 від 10.10.2013р. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Проект-інструмент" за серпень 2012р., ПП "Компанія Голд Мідл" за липень 2012р., ТОВ "Промислова група "Сенсор" за липень 2012р., ТОВ "Євроком Компонентс" за квітень, травень, червень, липень 2012р. (т.1 а.с.9-54)

Відповідно до даного акту, перевіркою встановлено порушення ПАТ "НВП "Радій" п.п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податкового кредиту за квітень 2012р. в сумі 1105683 грн. та за травень 2012р. в сумі 2060510 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Євроком Компонентс", за серпень 2012р. - 309121 грн. по взаємовідносинам з ПП "Компанія Голд Мідл", ТОВ "Проект-інструмент" та ТОВ "Євроком Компонентс", за жовтень 2012р. - 4011891 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Євроком Компонентс" та за листопад 2012р - 101 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Промислова група "Сенсор".

На підставі даного акту перевірки Кіровоградською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 11.11.2013р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 11052927 грн., в т.ч. за основним платежем 7368618 грн. та 3684309 грн. штрафні (фінансові) санкції (т.1 а.с.55).

Судом встановлено, що позивач протягом перевіряємого періоду перебував у фінансово-господарських відносинах з ТОВ "Проект-інструмент", ПП "Компанія Голд Мідл", ТОВ "Промислова група "Сенсор", ТОВ "Євроком Компонентс".

Так, між ПАТ "НВП "Радій" та ПП "Компанія Голд Мідл" укладено договір поставки інструменту для зняття ізоляції CS-30.

Факти отримання позивачем від ПП "Компанія Голд Мідл" вищезазначеного товару підтверджуються: податковою накладною (т.1 а.с.77); видатковими накладними (т.1 а.с.187, 191); товарно-транспортними накладними (т.1 а.с.188, 194), рахунком - фактурою (т.1 а.с.185).

Вищезазначену податкову накладну позивачем включено до складу податкового кредиту за серпень 2012р. у розмірі ПДВ 195 грн., що встановлено податковим органом під час перевірки останнього, а також відображено у податковій декларації позивача з податку на додану вартість за серпень 2012р., додатках та реєстрі отриманих та виданих податкових накладних. (т.5 а.с.42-77).

Позивачем за отриманий товар, перераховано на розрахунковий рахунок ПП "Компанія Голд Мідл" його вартість, що підтверджується платіжним дорученням (т.1 а.с.186), та прибутковими ордерами (т.1 а.с.189, 192).

До того ж, суд враховує, що відповідачем в акті перевірки зазначено: згідно показників декларації з ПДВ ПП "Компанія Голд Мідл" задекларовано суми податкових зобов'язань та покупцями, зокрема є ПАТ "НВП "Радій", сума ПДВ 195 грн., відхилень не встановлено. (т.1 а.с.24)

Між ПАТ "НВП "Радій" та ТОВ "Промислова група "Сенсор" укладено договір поставки товару - ISB AT8A-21-10-LP.

Факти отримання позивачем від ТОВ "Промислова група "Сенсор" вищезазначеного товару підтверджуються: податковою накладною (т.1 а.с.76); видатковою накладною (т.1 а.с.197); рахунком (т.1 а.с.195).

Вищезазначену податкову накладну позивачем включено до складу податкового кредиту за листопад 2012р. у сумі ПДВ 100,65 грн., що встановлено податковим органом під час перевірки останнього, а також відображено у податковій декларації позивача з податку на додану вартість за листопад 2012р. з додатками та реєстрі отриманих та виданих податкових накладних. (т.5 а.с.137-176).

Позивачем за отриманий товар, перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ "Промислова група "Сенсор" його вартість, що підтверджується платіжним дорученням (т.1 а.с.196), та прибутковими ордерами (щодо оприбуткування даного товару) (т.1 а.с.198).

Також, суд враховує, що відповідачем в акті перевірки зазначено: згідно показників декларації з ПДВ ТОВ "Промислова група "Сенсор" задекларовано суми податкових зобов'язань, та покупцями, зокрема є ПАТ "НВП "Радій", сума ПДВ 100,65 грн., відхилень не встановлено. (т.1 а.с.32)

Крім того, між ПАТ "НВП "Радій" та ТОВ "Проект-інструмент" укладено договір поставки ножів до фрези торцевої 003.

Факти отримання позивачем від ТОВ "Проект-інструмент" даного товару підтверджуються: податковою накладною (т.1 а.с.78), видатковою накладною (т.1 а.с.202), рахунком - фактурою (т.1 а.с.200), звітом про використання коштів на відрядження або під звіт (т.1 а.с.203), розрахунковою квитанцією (т.1 а.с.204).

Вищезазначену податкову накладну позивачем включено до складу податкового кредиту за серпень 2012р. у розмірі - 300 грн., що встановлено податковим органом під час перевірки останнього, а також відображено у податковій декларації позивача з податку на додану вартість за серпень 2012р. з додатками та реєстрі отриманих та виданих податкових накладних. (т.5 а.с.42-77)

Позивачем за отриманий товар, перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ "Проект-інструмент" його вартість, що підтверджується платіжним дорученням (т.1 а.с.201), та прибутковими ордерами (щодо оприбуткування даного товару позивачем) (т.1 а.с.205).

Також, суд враховує, що відповідачем в акті перевірки зазначено: згідно показників декларації з ПДВ ТОВ "Проект-інструмент" задекларовано суми податкових зобов'язань, та покупцями, зокрема є ПАТ "НВП "Радій", сума ПДВ 300 грн., відхилень не встановлено. (т.1 а.с.18)

Між ПАТ "НВП "Радій" (Покупець) та ТОВ "Євроком Компонентс" (Постачальник) укладено договори поставки №42-12-019 від 23.03.2012р. та №42-12-063 від 02.07.2012р., відповідно до умов яких Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець - прийняти й оплатити, відповідно до умов даних договорів, товар, зазначений у специфікаціях, які є додатками до даних договорів. (т.1 а.с.207-217, 218-223)

Факти отримання позивачем від ТОВ "Євроком Компонентс" даного товару згідно зазначених договорів підтверджуються: податковими накладними (т.1 а.с.79-118, т.6 а.с.61-77), видатковими накладними (т.1 а.с.224-250, т.2 а.с.1-33, т.6 а.с.78-93), подорожніми листами (т.2 а.с.124-156, т.6 а.с.112-119)

Вищезазначені податкові накладні позивачем включено до складу податкового кредиту за квітень 2012р. у сумі ПДВ - 1209663,37 грн., травень 2012р. - 2060508,53 грн., серпень 2012р. - 308625,54 грн., жовтень 2012р. - 5393792,71 грн., що відображено у податкових деклараціях позивача з податку на додану вартість з додатками та реєстрах отриманих та виданих податкових накладних. (т.4 а.с.219-251, т.5 а.с.1-41)

Позивачем за отриманий товар, перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ "Євроком Компонентс" його вартість, що підтверджується платіжними дорученнями (т.2 а.с.34-69), та прибутковими ордерами (т.2 а.с.70-123, т.6 а.с.94-111).

Також, суд враховує, що даним контрагентом позивача на запит суду, підтверджено фінансово-господарські відносини з позивачем та надано відповідні документи. (т.5 а.с.180-250, т.6 а.с.1-57)

В судовому засіданні представник позивача посилався на те, що перевезення частини товарів, отриманих позивачем від контрагентів, здійснювалось власними транспортними засобами, на підтвердження чого надано свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів. (т.7 а.с.134-136)

Відповідно до пп.14.1.179, 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що для віднесення платником податку до податкового кредиту суми податку на додану вартість необхідно, зокрема, підтвердити відповідними бухгалтерськими документами факти отримання товару та його оплати, а також наявність мети отримання товару, пов'язаної із подальшим використанням отриманих товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З аналізу п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України вбачається, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктами 201.1, 201.4, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України. Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно ст.1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. №996-XIV (далі за текстом -Закон №996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отримані позивачем податкові накладні не мають недоліків, які згідно зі ст.201 Податкового кодексу України, ч.ч.12 ст.9 Закону №996-XIV, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, спричиняють втрату ними статусу податкових накладних.

Таким чином, враховуючи наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій позивача з його контрагентами є належні первинні документи, які містять всі необхідні реквізити та відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством для первинних документів, які фіксують факт здійснення господарської операції.

До того ж, з аналізу вищенаведених норм законодавства та правовідносин позивача з ТОВ "Проект-інструмент", ПП "Компанія Голд Мідл", ТОВ "Промислова група "Сенсор", ТОВ "Євроком Компонентс" також слідує, що позивачем дотримано всіх вимог закону, пов'язаних з формуванням податкового кредиту та виникненням податкового зобов'язання, оскільки єдиною підставою для цього являється наявність у платника податку-покупця належно оформленої податкової накладної.

Крім того, суд враховує, що наявність вищевказаних законодавчо визначених обставин для формування податкового кредиту є обов'язковою, але, не є безумовною підставою для визнання правомірності такого формування за умови, якщо податковий орган доведе, що відомості у документах, на підставі яких вони сформовані, не відповідають дійсності, в тому числі, коли господарські операції з придбання товару не мали реального характеру.

У відповідності до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, право платника податку на податковий кредит ставиться в залежність від отримання податкової накладної, а не від сплати його контрагентами податку до бюджету та їх знаходження за юридичними адресами після здійснення господарських операцій.

Факт використання товару позивачем у власній господарській діяльності, та, відповідно, реальність виконання договору сторонами, підтверджується первинними бухгалтерськими документами, щодо отримання даного товару, використання його в господарській діяльності, що підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи.(т.1 а.с.189, 190-193, 198-199, 205-206, т.2 а.с.70-123, 157-250, т.3 а.с.1-250, т.4 а.с.1-218, т.6 а.с.94-111, 120-250, т.7 а.с.1-133)

Податковий орган не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

До того ж, за правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України №21-47а10 від 31.01.2011р., чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання, зокрема, тими, які не були постачальниками товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.

Враховуючи те, що факт придбання позивачем у ТОВ "Проект-інструмент", ПП "Компанія Голд Мідл", ТОВ "Промислова група "Сенсор", ТОВ "Євроком Компонентс" товару, згідно договорів, підтверджується належними первинними бухгалтерськими документами, суд дійшов висновку про фактичне підтвердження наявності у позивача підстав для віднесення суми сплаченого даним контрагентам ПДВ до податкового кредиту за квітень, травень, серпень, жовтень, листопад 2012р.

Суд критично оцінює твердження відповідача, що фінансово-господарські угоди між позивачем та ТОВ "Проект-інструмент", ПП "Компанія Голд Мідл", ТОВ "Промислова група "Сенсор", ТОВ "Євроком Компонентс" є нікчемними та не мали реального характеру. Так, станом на час укладення позивачем з даними контрагентами договорів та їх виконання, останні були та є зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується витягами з ЄДР (т.1 а.с.168-179) та на час здійснення господарських операцій з позивачем, були платниками податку на додану вартість, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Вищезазначені договори, сторонами яких є позивач та ТОВ "Проект-інструмент", ПП "Компанія Голд Мідл", ТОВ "Промислова група "Сенсор", ТОВ "Євроком Компонентс" є дійсними та не були оскаржені в судовому порядку, тобто є такими, на підставі яких виникли права і обов'язки сторін даних угод.

Згідно ч.1 ст.234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Такий правочин визнається судом недійсним.

У відповідності до вимог ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Нікчемні правочини характеризуються таким ознаками як спрямованість на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина або знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами.

Акт перевірки Кіровоградської ОДПІ, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не містить жодних посилань на наявність ознак, які передбачені ч.1 ст.228 ЦК України.

Крім того, суд зазначає, що самостійно визначений платником податку податковий кредит вважається сформованим правомірно, доки контролюючим органом в установленому порядку не буде доведено факту невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Згідно статті 216 ЦК України до моменту визнання правочину недійсним або нікчемним правові наслідки, а саме те, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю - не настають.

До того ж, суд зазначає що відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами перевірок, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті перевірки висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.

Таким чином, навіть за наявності ознак нікчемності правочину, податкові органи мають право лише звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

У зв'язку з цим слід зазначити, що одним з основних функцій контролюючих органів є здійснення контролю за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів. Жодним законом не передбачено право контролюючого органу (податкової інспекції) самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Вказані висновки підтверджуються і статтями 19-1, 20 Податкового кодексу України, відповідно до яких контролюючим органам не надано повноважень щодо визнання тих чи інших угод (правочинів) недійсними та/або нікчемними.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Недійсність правочину між позивачем та контрагентами не визнана в судовому порядку, у зв'язку з чим, факти, викладені в акті перевірки, не можуть бути належними доказами наявності порушень позивачем вимог ЦК України відносно того, що укладені ним правочини з зазначеними контрагентами не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, та є підставою для визнання таких правочинів недійсними.

Так, відповідачем лише зазначено, без відповідних доказів, про відсутність реальності поставок товарів, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності тощо, що може свідчити про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності як позивачем, так і його контрагентами - є тільки припущенням.

Також відповідачем не наведено доказів, які свідчили б, що договори, сторонами яких є позивач та ТОВ "Проект-інструмент", ПП "Компанія Голд Мідл", ТОВ "Промислова група "Сенсор", ТОВ "Євроком Компонентс", укладено з метою, що суперечить інтересам держави, в тому числі, в частині ухилення від сплати податків в передбаченому законодавством обсязі та отримання незаконної податкової вигоди.

Відповідачем не надано жодних доказів фактичного нездійснення господарських операцій, суми по яких позивачем включені до складу податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем по справі, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а саме відповідачем не доведено правомірність збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 11052927 грн., в т.ч. за основним платежем 7368618 грн. та 3684309 грн. штрафні (фінансові) санкції.

На підставі аналізу встановлених обставин і правовідносин, що їм відповідають, суд дійшов висновку про неправомірність прийняття Кіровоградською ОДПІ оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, судові витрати у розмірі 487,20 грн., здійснені позивачем, підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області № від 11 листопада 2013 року.

Присудити Публічному акціонерному товариству "Науково-виробниче підприємство "Радій" з Державного бюджету України судові витрати в сумі 487,20 грн..

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено - 25.02.2014 р.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Т.М. Кармазина