Справа № 820/4439/15
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

820/4439/15

Харківський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 липня 2015 р. № 820/4439/15

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Панов М.М. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАР ПЛЮС"

до

Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про

скасування наказу ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАР ПЛЮС", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просить суд Визнати протиправними дії ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області щодо внесення змін до електронної бази даних “Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України “Податковий блок”, інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ “Аудит”, а також до картки особового рахунку по платнику податків ТОВ “АЛЬФАР ПЛЮС”, внесених на підставі актів №2682/04-65-22-03/39238103 від 30.10.2014 року; №3776/2204/39238103 від 29.12.2014 року; №3795/2204/39238103 від 31.12.2014 року; №488/2206/39238103 від 05.03.2015 року; №949/2203/39238103 від 01.04.2015 року; №978/2203/39238103 від 08.04.2015 року; Зобов'язати Відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ “АЛЬФАР ПЛЮС” в електронній базі даних “Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та , зборів України “Податковий блок”, інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ “Аудит”, а також в картці особового рахунку, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в Акті №2682/04-65-22- 03/39238103 від 30.10.2014 року; №3776/2204/39238103 від 29.12.2014 року; №3795/2204/39238103 від 31.12.2014 року; №488/2206/39238103 від 05.03.2015 року; №949/2203/39238103 від 01.04.2015 року; №978/2203/39238103 від 08.04.2015 року; Скасувати рішення ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області у формі наказів про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ “АЛЬФАР ПЛЮС”; Визнати протиправними дії ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області з проведеннядокументальних позапланових перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛЬФАР ПЛЮС”; Визнати протиправними дії ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області зі складання актів №2682/04-65-22-03/39238103 від 30.10.2014 року; №3776/2204/39238103 від 29.12.2014 року; №3795/2204/39238103 від 31.12.2014 року; №488/2206/39238103 від 05.03.2015 року; №949/2203/39238103 від 01.04.2015 року; №978/2203/39238103 від 08.04.2015 року; Визнати протиправними дії ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів України в Дніпропетровській області зі встановлення висновків в Актах перевірки №2682/04-65-22-03/39238103 від 30.10.2014 року; №3776/2204/39238103 від 29.12.2014 року; №3795/2204/39238103 від 31.12.2014 року; №488/2206/39238103 від 05.03.2015 року; №949/2203/39238103 від 01.04.2015 року; №978/2203/39238103 від 08.04.2015 року, складених за результатми проведення перевірок ТОВ “АЛЬФАР ПЛЮС”.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФАР ПЛЮС" до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування наказу,, в частині вимоги про вважати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАР ПЛЮС» з податку на додану вартість зі всіма необхідними додатками та реєстрами виданих та отриманих податкових накладних за березень 2015 року поданою; зобов’язати ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС в Дніпропетровській області та Державну податкову інспекцію у Московському районі міста Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАР ПЛЮС» з податку на додану вартість, розрахунку коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) , розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), реєстру виданих та отриманих податкових накладних за березень 2015 року в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі картці особового рахунку -залишено без розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник Відповідача ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області який належним чином повідомлений, відповідно в судове засідання не прибув.

Представник Відповідача Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області який належним чином повідомлений, відповідно в судове засідання не прибув.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Пунктом 10 ч. 1 ст. З КАС України визначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Тому у відповідності до ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАР ПЛЮС» взято на податковий облік і станом на даний час перебуває на обліку в ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС України у Дніпропетровській області та державній податковій інспекції у Московському районі м. Харкова Головного Управління Міндоходів у Харківській області у зв’язку із зміною юридичної адреси.

На підставі наказів на проведення перевірки №857 від 10.10.2014 року, №1043 від 25.11.2014 року, №166 від 23.03.2015 року, №1036 від 24.11.2014 року, №167 від 23.03.2015 року, №115 від 25.02.2015 року, виданих фахівцями ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС України у Дніпропетровській області згідно із п. 78.1.1 ст. 78 Податкового кодексу України, проведено перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАР ПЛЮС» податковий номер 39238103, з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з платниками податків.

Дослідивши надані до справи матеріали, судом встановлено, що накази про призначення перевірок були винесені на підставі п.п.78.1.1. п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, а саме – ненадання повної відповіді на обов’язковий інформаційний запит податкового органу.

Суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

Так, відповідно до п. 20.1.4. ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпункт 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначає, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок врегульовано статтею 78 Податкового кодексу України, зокрема, визначено перелік обставин, за наявності хоча б однієї з якої здійснюється документальна позапланова виїзна перевірка.

Відповідно до п.п. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, з наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Отже, якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, лише за таких обставин перевірка може бути призначена.

Суб'єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки і оспорити його у суді.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного суду України від 27.01.2015 року.

Рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви, є обов"язковим для всіх субєктів владних повноважень та для всіх судів України.

Пунктом 78.4 ст.78 Податкового кодексу України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Проте, в порушення ч.2 ст. 71 КАС України Відповідачем ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС України у Дніпропетровській області не надано суду витребуваних інформаційних запитів, надісланих Позивачу ТОВ «АЛЬФАР ПЛЮС», а також відповідей ТОВ «АЛЬФАР ПЛЮС» на такі запити, що позбавляє суд можливості встановити обґрунтованість підстав для призначення перевірок, тому суд приходить до висновку про прийняття ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС України у Дніпропетровській області рішень про призначення та проведення перевірок ТОВ «АЛЬФАР ПЛЮС» у формі наказів №857 від 10.10.2014 року, №1043 від 25.11.2014 року, №166 від 23.03.2015 року, №1036 від 24.11.2014 року, №167 від 23.03.2015 року, №115 від 25.02.2015 року за відсутності передбачених п.п.78..1.1 п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України підстав, тому рішення ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС України у Дніпропетровській області у формі наказів про проведення документальних позапланових перевірок підлягають скасуванню.

З огляду на проведення фахівцями ДПІ перевірок на підставі зазначених наказів про призначення позапланових документальних перевірок, які винесені за відсутності передбачених п.п.78..1.1 п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України підстав, суд зазначає про обґрунтованість позовних вимог Позивача щодо визнання протиправними дій ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС України у Дніпропетровській області з проведення документальних позапланових перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАР ПЛЮС».

За результатами вказаної перевірки ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС України у Дніпропетровській області складено акти №2682/04-65-22-03/39238103 від 30.10.2014 року; №3776/2204/39238103 від 29.12.2014 року; №3795/2204/39238103 від 31.12.2014 року; №488/2206/39238103 від 05.03.2015 року; №949/2203/39238103 від 01.04.2015 року; №978/2203/39238103 від 08.04.2015 року, якими зафіксовані порушення п.44.6 ст.44, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ за перевіряємий період, та в наслідок чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету.

Судом встановлено, що підставою для винесення податкових повідомлень-рішень ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС України у Дніпропетровській області послугувало твердження ДПІ про те, що вказані порушення відбулись в результаті не підтвердження реальності здійснення господарських відносин із контрагентами, що призвело до завищення підприємством податкового кредиту.

Суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд вказує, що відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що укладені правочини є дійсними, виконаними сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, не ким не оскарженими та у судовому порядку не визнані недійсними.

Суд вказує, що про фактичне виконання вищезазначених правочинів із постачання товару свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні» і п.2.4. ст.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку».

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Також суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд вважає за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд також вважає за необхідним зазначити, що на час укладення вищевказаних договорів контрагенти позивача були зареєстрованими як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, мали індивідуальні податкові номери, що підтверджується Свідоцтвами про реєстрацію платника податку на додану вартість, отже, вони мали право видавати позивачу вищезазначені належним чином оформлені податкові накладні, котрі є підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Таким чином, на думку суду, не має підстав стверджувати, що господарські взаємовідносини між підприємствами не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Вищевикладене свідчить про те, що позивачем правомірно, відповідно до норм чинного законодавства включило до складу податкового кредиту за перевіряємий період суми ПДВ за податковими накладними.

Окрім того, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у Постанові від 27.01.2015 року колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, а саме: «Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статі 78 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої».

Щодо винесення позовних вимог позивача щодо визнання протиправними дій ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС України у Дніпропетровській області зі встановлення в Актах перевірки висновків щодо порушення Позивачем вимог податкового законодавства, суд зазначає, що оскільки правомірність формування податкового кредиту Позивачем підтверджується податковими документами, реальність господарських правовідносин підтверджено Позивачем документами первинного бухгалтерського обліку, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Зважаючи, що акти перевірки є одним із джерел податкової інформації, зазначає, що інформація, що міститься в актах перевірок, використовується контролюючими органами виключно в порядку ст. 74 ПК України.

Згідно статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

У п.п. 14.1.171. п. 14.1 ст. 14 ПК України вказано, що податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Згідно ст. 16 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 р., № 2657-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2657-ХІІ) податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Наказом Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів".

Згідно п. 2.1. наказу Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013 року.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

Відповідно до п.п. 3.1.3.7 п. 3.1.3 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013, № 165 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця", з метою виявлення та упередження можливих порушень податкового законодавства при камеральній (електронній) перевірці проводиться: зіставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією, отриманою від митних органів та з інших джерел. При цьому враховуються результати автоматизованого зіставлення (наказ N 85) даних додатка 5 до декларації, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, ЄРПН, баз МД (по мірі впровадження відповідного програмного забезпечення).

Таким чином, існує взаємодія податкових органів при опрацюванні розшифровок інформаційних баз даних та їх використання при проведенні перевірок та прийняття за їх результатами рішень.

Пунктом 1.1. Методичних рекомендацій № 165 визначено, що ці Методичні рекомендації запроваджуються в органах Міністерства доходів і зборів України з метою поліпшення адміністрування податків, повноти декларування податкових зобов'язань в умовах впровадження спеціального програмного забезпечення для удосконалення діючих процедур проведення камеральних перевірок, що покращить якість матеріалів перевірок та сприятиме зменшенню термінів їх проведення.

Відповідно до п.п.2.5.6. Методичних рекомендацій № 165, до впровадження у промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" за результатами проведеного аналізу та зіставлення даних автоматизованого контролю податкової звітності, інформації з інших джерел формується Висновок про наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки, які будуть підставою для прийняття рішення про проведення планової/позапланової документальної виїзної/невиїзної перевірки (далі - Висновок). Після впровадження в промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" Висновок формується в електронному вигляді разом з актом/довідкою про результати електронної камеральної перевірки.

З наведених положень Методичних рекомендацій № 165 випливає, що вони стосується порядку організації та проведення камеральних перевірок платників податків, і наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки будуть підставою для прийняття рішення про проведення саме документальної перевірки платника податків (планової чи позапланової, виїзної чи невиїзної).

Відповідно до висновків акту, та витягу з АІС "Податковий блок" встановлено, що інформацію акту відповідач вніс до інформаційної системи "Податковий блок", зокрема інформацію в частині зменшення обсягів податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача.

Наведене свідчить про те, що відповідач змінив дані, задекларовані позивачем у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податку на прибуток, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України.

Податковий орган, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Сама по собі здійснена ДПІ податкова кваліфікація операцій не може бути підставою для внесення змін до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому ПК України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку ст. 54 ПК України та його узгодження.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Отже, інформація, викладена у електронних базах даних стосовно позивача може бути використана податковим органом при перевірці контрагентів, що може призвести до погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмови його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій.

Підпунктом 62.1.3 пункту 6.2.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

За правилами пункту 86.1 статті 86 названого Кодексу результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 та пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Інформаційна система «Податковий блок», що включає чотири підсистеми-сегменти операційної діяльності органів податкової служби, таких як: реєстрація платників податків; обробка податкової звітності та платежів; облік платежів; податковий аудит було створено з метою удосконалення процесу адміністрування податків .

Ця система призначена для виконання основних завдань органів ДПС, як-от: інформування платників податків про їх податкові зобов'язання та надання роз'яснень податкового законодавства; податковий облік та реєстрація платників податків; прийом та обробка документів податкової звітності та облік платежів; перевірка податкової звітності на відповідність вимогам та нормам, встановленим законодавчими та нормативними актами України; застосування заходів із погашення податкового боргу у випадках порушення податкової дисципліни з боку платників податків; вирішення спірних питань щодо сум податкових донарахувань та податкового боргу тощо.

З урахуванням того, що в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, приходимо до висновку, про протиправність дій податкового органу у вказаній частині.

З урахуванням того, що самі лише висновки акту перевірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість та враховуючи помилковість висновків акта, суд приходить до висновку, що ДПІ зобов'язана вилучити з інформаційної системи «Податковий блок» інформацію, внесену на підставі актів перевірки, та відновити в зазначених базах показники податкової звітності позивача та відповідно про необхідність задоволення позовних вимог у цій частині. Зважаючи, зо позовні вимоги в цій частині Позивачем пред’явленя як до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС України у Дніпропетровській області, так одночасно і до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, враховуючи, що Позивачем було змінено юридичну адресу та відповідно перебування Позивача на обліку в Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, проте повне обслуговування платника податків ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області тільки з 01.01.2016 року, а чинне законодавство не передбачає можливості захистити права особи на майбутнє, суд вважає доцільним задовольнити позовну вимогу позивача в цій частині тільки щодо Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС України у Дніпропетровській області.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд повинен керуваться критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України та перевіряти чи дотримувався суб'єкт владних повноважень, приймаючі (вчиняючи) рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 6-14, 71, 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Альфар Плюс» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області скасування наказу- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС в Дніпропетровській області щодо внесення змін до електронної бази даних «Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України «Податковий блок», інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ «Аудит», а також до картки особового рахунку по платнику податків ТОВ «АЛЬФАР ПЛЮС», внесених на підставі актів №2682/04-65-22-03/39238103 від 30.10.2014 року; №3776/2204/39238103 від 29.12.2014 року; №3795/2204/39238103 від 31.12.2014 року; №488/2206/39238103 від 05.03.2015 року; №949/2203/39238103 від 01.04.2015 року; №978/2203/39238103 від 08.04.2015 року.

Зобов`язати ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС в Дніпропетровській області відновити суми податкового кредиту та зобов`язань ТОВ «АЛЬФАР ПЛЮС» в електронній базі даних «Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України «Податковий блок», інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ «Аудит», а також в картці особового рахунку, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в Акті №2682/04-65-22-03/39238103 від 30.10.2014 року; №3776/2204/39238103 від 29.12.2014 року; №3795/2204/39238103 від 31.12.2014 року; №488/2206/39238103 від 05.03.2015 року; №949/2203/39238103 від 01.04.2015 року; №978/2203/39238103 від 08.04.2015 року, а також виключити будь-які інформаційні дані щодо проведення перевірки із складанням зазначених актів в електронній базі даних «Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України «Податковий блок».

Скасувати рішення ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС в Дніпропетровській області у формі наказів про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АЛЬФАР ПЛЮС», а саме накази про призначення перевірки ТОВ «АЛЬФАР ПЛЮС» №857 від 10.10.2014 року, №1043 від 25.11.2014 року, №166 від 23.03.2015 року, №1036 від 24.11.2014 року, №167 від 23.03.2015 року, №115 від 25.02.2015 року.

Визнати протиправними дії ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС в Дніпропетровській області з проведення документальних позапланових перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАР ПЛЮС» зі складанням актів №2682/04-65-22-03/39238103 від 30.10.2014 року; №3776/2204/39238103 від 29.12.2014 року; №3795/2204/39238103 від 31.12.2014 року; №488/2206/39238103 від 05.03.2015 року; №949/2203/39238103 від 01.04.2015 року; №978/2203/39238103 від 08.04.2015 року.

Визнати протиправними дії ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС в Дніпропетровській області зі встановлення в Актах перевірки №2682/04-65-22-03/39238103 від 30.10.2014 року; №3776/2204/39238103 від 29.12.2014 року; №3795/2204/39238103 від 31.12.2014 року; №488/2206/39238103 від 05.03.2015 року; №949/2203/39238103 від 01.04.2015 року; №978/2203/39238103 від 08.04.2015 року, складених за результатами проведення перевірок ТОВ «АЛЬФАР ПЛЮС», висновків щодо порушення ТОВ «АЛЬФАР ПЛЮС» вимог чинного законодавства України.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАСУ, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Панов М.М.