Справа № 802/1675/15-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 серпня 2015 р. Справа № 802/1675/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Панченка Т.Д.

представників позивача: Васькевич С.С., Слободянюк Н.І.

представника відповідача: Ліфанчука М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області

до: дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Вінницький спецкар"єр" дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось управління Пенсійного фонду України у Липовецькому районі Вінницької області із адміністративним позовом до філії "Вінницький спецкар'єр " дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 86141,18 грн.

Позов мотивовано тим, що за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню до Пенсійного фонду України фактичних витрат по виплаті пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що виникла за період з 01.01.2015 року по 01.06.2015 року в загальній сумі 86141,18 грн.

Ухвалою суду від 29.07.2015 року замінено неналежного відповідача - філію "Вінницький спецкар'єр" дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на належного - дочірнє підприємство "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Вінницький спецкар'єр" дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснили, що перераховані відповідачем у червні - липні 2015 кошти у розмірі 86141,18 грн. зараховані в рахунок погашення платежів за минулий період, як то передбачено пунктом 10.11 Інструкції № 21-1. Відтак, не можна вважати, що відповідач погасив заборгованість по пенсіям на пільгових умовах за заявлений у позові період.

Представник відповідача проти заявлених вимог заперечив, вказав про їх безпідставність, в зв'язку з проведенням повного розрахунку. Просив відмовити у задоволені позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Філія "Вінницький спецкар'єр" дочірнього підприємства "Західдорвибухпром" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України в Липовецькому районі Вінницької області.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" відповідач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Абзацом 4 пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону (п.1 - суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; п.2 - філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади), об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", пункту 6.1 Розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1), відшкодуванню підлягають фактичні витрати Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які працювали або працюють на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 у розмірі 100 відсотків.

За правилами встановленими пунктом 6.8. Розділу 6 Інструкції № 21-1, підприємства та організації зобов'язані щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

При цьому, відповідно до пункту 6.4 Інструкції № 21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "прикінцевих положень" Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Як встановлено судом, відповідачу направлялись розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, за період з 01.01.2015 р. по 01.06.2015 р. по наступним громадянам: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Загальна сума заборгованості за вказаний період склала 86141,18 грн., яку і заявлено до стягнення у цьому позові.

Судом також встановлено, що за заявлений у позові період, відповідачем проведено повний розрахунок з органом пенсійного фонду на загальну суму 86141,18 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- №9 від 22.06.2015 року - погашення заборгованості по пільговим пенсіям за січень 2015 року без ПДВ в сумі 7120,74 грн.;

- №19 від 01.07.2015 року - погашення заборгованості по пільговим пенсіям за січень 2015 року без ПДВ в сумі 12734,27 грн.;

- №41 від 16.07.2015 року - погашення заборгованості по пільговим пенсіям за лютий 2015 року без ПДВ в сумі 10000 грн.;

- №48 від 22.07.2015 року - погашення заборгованості по пільговим пенсіям за лютий 2015 року без ПДВ в сумі 15000 грн.;

- №3308 від 23.07.2015 року - погашення заборгованості по пільговим пенсіям за березень 2015 року без ПДВ в сумі 10000 грн.;

- №58 від 27.07.2015 року - погашення заборгованості по пільговій пенсії за березень 3517,20 грн., за квітень 2015 року - 7120,74 грн.

- №63 від 28.07.2015 року - погашення заборгованості по пільговим пенсіям за квітень 2015 року в сумі 13385,05 грн.;

- № 2 від 15.06.2015 року - погашення заборгованості по пільговим пенсіям у сумі 7263,18 грн.

Однак, позивачем вказані платежі зараховані як погашення заборгованості за минулі періоди, оскільки, як вказують представники, таке зарахування передбачено пунктом 10.11 Інструкції №21-1.

З такими доводами суд не погоджується, виходячи з наступних міркувань.

Згідно пункту 10.11 Інструкції № 21-1, у разі коли страхувальник має несплачені суми недоїмки, пені та фінансових санкцій та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються шляхом перерозподілу такої сплаченої суми в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення.

Зі змісту процитованої норми, видно що законодавець передбачив зарахування суми страхових внесків, сплачених як поточні платежі у порядку календарної черговості виникнення недоїмки по ним.

Суд акцентує увагу на тому, що тут мова йде про порядок зарахування саме страхових внесків (недоїмки), що не є тотожним витратам на виплату та доставку пільгових пенсій.

Так, відповідно до визначення, наведеного у статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, порядок пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; порядок і умови перерахунку пенсій, порядок призначення пільгових пенсій визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення".

З наведеного можна дійти висновку, що "страхові внески" та " витрати на виплату і доставку пільгових пенсій" не є тотожними поняттями, адже порядок їх нарахування та сплати регулюється різними нормативно - правовими актами.

Розмежовуються аналізуємі поняття також і Інструкцією № 21-1.

Так, відповідно до пункту 1.2 Інструкції №21-1, вона визначає процедуру стягнення заборгованості:

- зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески),

- сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України,

- нарахування і сплати фінансових санкцій та пені;

- відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Страхові внески, в розумінні цієї ж Інструкції, - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону.

Інші терміни у цій Інструкції, як зазначено у пункті 1.3, вживаються у значенні, визначеному Законом у редакції, що діяла до 1 січня 2011 року.

Так, повертаючись до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у редакції, що діяла до 1 січня 2011 року та на який посилається Інструкція №21-1, а саме, до частини другої статті 106, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Отже, наведене також розмежовує "страхові внески (недоїмку)" та "витрати на доставку пенсій на пільгових умовах".

За таких обставин, враховуючи, що у пункті 10.11 Інструкції №21-1 йдеться виключно про страхові внески та порядок їх погашення, на думку суду, у органу пенсійного фонду відсутні підстави застосовувати цю норму при проведені розрахунків по пільговим пенсіям та витратам на їх доставку. Як і не надано Законом права змінювати призначення платежу. Норма, на яку посилається відповідач, не встановлює право чи обов'язок органу Пенсійного фонду при зарахуванні пільгових пенсій, самостійно сплачених платником, змінювати призначення платежу та напрямок його зарахування.

Управління Пенсійного фонду України перерозподіляючи самостійно без врахування призначення платежу, перераховані позивачем грошові кошти, якими він має право вільно користуватись, фактично порушило право позивача на власність, яке гарантується та охороняється вищенаведеними нормами Конституції України, Цивільного та Господарського кодексів України.

За наведених обставин, враховуючи, що відповідачем проведено оплату заборгованості з виплаченої пенсії на пільгових умовах за період, вказаний у позові та на суму заявлену у ньому, - підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до частини 5 статті 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивачу, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження понесених відповідачем судових витрат, останні відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна