Справа № 804/5542/15
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2015 р. Справа № 804/5542/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
при секретарі Ломідзе Д.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в якому просить: визнати незаконними дії начальника Марганецького міського сектора Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області Чабан К.Л. щодо відмови щодо виписки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка згідно рішення Марганецького суду від 23.02.2015 року визнана такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1; зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області виписати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка згідно рішення Марганецького суду від 23.02.2015 року визнана такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1.
Позов обґрунтовано тим, що 07 квітня 2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою належної йому квартири за адресою: АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що вона втратила право користування вказаною квартирою на підставі рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.02.2015 року. Натомість відповідач не здійснив зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 мотивуючи це тим, що надані позивачем документи містять підстави для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3, а не ОСОБА_3. Позивач вважає, що відповідач незаконно, всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України № 1382-IV від 11.12.2003 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відмовив у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_3.
Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просить задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки уповноваженій особі відповідача.
Відповідно до статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.
17 березня 2008 року за вказаною адресою було зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.
13 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Марганецького МС ГУДМС України у Дніпропетровській області з заявою про видачу паспорту на ім'я ОСОБА_3 у зв'язку з реєстрацією шлюбу з громадянином ОСОБА_5.
08 грудня 2014 року на ім'я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 було оформлено паспорт серії АО №232199, який отримано останньою 12 січня 2015 року.
Рішенням Марганецького міського суду від 23.02.2015 року, що набрало законної сили 06.04.2015 року, було визнано ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1.

07 квітня 2015 року позивач звернувся до Марганецького МС ГУДМС України у Дніпропетровській області з заявою в якій просив виписати громадянку ОСОБА_3 на підставі рішення суду з квартири АДРЕСА_1.

17 квітня 2015 року Марганецький МС ГУДМС України у Дніпропетровській області надав відповідь за №1233/616, якою повідомив позивача, що громадянка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 знята 12 січня 2015 року на прізвище «ОСОБА_3».

Також, Марганецьким МС ГУДМС України у Дніпропетровській області записом від 12 січня 2015 року внесено відомості до домової книги щодо зміни прізвища з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

Отже, на момент прийняття рішення судом, громадянка ОСОБА_3 вже мала прізвище «ОСОБА_3», відомості про що було внесено в січні 2015 року до відповідних реєстраційних карток, та в подальшому в квітні 2015 року, внесено і до домової книги.

Позивач вважаючи, що Марганецький МС ГУДМС України у Дніпропетровській області володіючи інформацією про те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_3 одна і таж сама особа, отримавши рішення суду, що набрало законної сили, яким визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування квартирою позивача, був зобов'язаний виконати таке рішення, незважаючи на те, що зазначена особа на час звернення позивача з заявою мала прізвище «ОСОБА_3».

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи в житлі за певною адресою.

У розглядуваній справі документом, який свідчить про припинення підстав на право користування ОСОБА_3 жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 - є рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.02.2015, яке набрало законної сили.

А отже, у зв'язку з існуванням судового рішення, яке набрало законної сили, у ОСОБА_3 відсутні підстави на право користування вищезазначеним житлом, тому вона має бути знята з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, оскільки така реєстрація суперечить вимогам Закону № 1382-IV.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України № 405/2011 від 06.04.2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб, є Державна міграційна служба України.

На підставі пункту 3 Положення про Державну міграційну службу України одним із основних завдань ДМС України є реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно з підпунктом 20 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України ДМС України відповідно до покладених на неї завдань здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012, реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Згідно з пунктом 1.3 цього Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення у день подання особою документів.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відповідач - Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, як суб'єкт владних повноважень, зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В данному випадку, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.02.2015 року, яке набрало законної сили, прийняте у відношенні конкретної особи, а саме ОСОБА_3, яку і визнано такою що втратила право користування.

При цьому, на погляд суду, наявність інформації у відповідача що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 є однією і тією ж особою, не надає йому права на власний розсуд визначати, що саме таку особу було визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням та, відповідно здійснювати певні дії, щодо зняття такої особи з реєстраційного обліку.

За викладених обставин суд приходить до висновку, що відповідач, реалізуючи державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб, правомірно відмовив позивачу у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

З урахуванням приписів частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України суд, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що дії відповідача стосовно відмови у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 є правомірними, а заявлені позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області виписати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, суд зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатись у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача виписати ОСОБА_3 буде являтись втручанням у компетенцію органів, які реалізують державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області виписати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка згідно рішення Марганецького суду від 23.02.2015 року визнана такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1

З оглядну на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська