Справа № 755/16506/14-а
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2014-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва адміністративний позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з адміністративним позовом до Дніпровського районного суду міста Києва, як місцевого адміністративного суду, просила визнати незаконною та скасувати постанову №1624 від 26 травня 2014 року, складену Адміністративною комісією при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснила, що 28 березня 2014 року відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП. 26 травня 2014 року постановою №1624 Адміністративною комісією при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Позивач вважає постанову адміністративної комісії незаконної, оскільки позивач не була належним чином повідомлена про день та час засідання комісії з розгляду її питання, у зв'язку з чим була позбавлена можливості надати ґрунтовні пояснення по суті правопорушення, також при прийнятті рішення та винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідач грубо порушив положення 252, 280 КУпАП, а саме: не з'ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, не долучив докази, які мали підтвердити факт правопорушення, серед іншого, не встановлено особу, який нібито було продано тютюнові вироби, що безпосередньо впливає на склад адміністративного правопорушення та має бути зазначено у постанові, як час, дата та місце вчинення правопорушення, тому у сукупності наведених позивачем обставин є підстави визнати незаконною та скасувати постанову №1624 від 26 травня 2014 року, складену Адміністративною комісією при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що є предметом позову.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснень, наданих позивачем в судовому засіданні.

Представник відповідача - Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням про отримання судового виклику уповноваженою особою, про причини неявки представника відповідач суд не повідомили.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 травня 2014 року Адміністративною комісією при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесена постанова №1624 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП та накладено на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 850,00 грн. (а.с.7)

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 218 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, сере іншого, передбачені частиною другою статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Згідно із частиною четвертою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до ст.15-3 вищезазначеного Закону забороняється продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Частиною третьою названої статті продавцю надано право вимагати у покупця, який купує алкогольні напої або тютюнові вироби, документ, що засвідчує його вік, у разі виникнення у продавця сумнівів щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Встановлюючи заборону здійснювати продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-річного віку, Закон передбачає умови, які б забезпечували продавцю алкогольних та тютюнових виробів можливість дотримуватися цієї заборони та не порушувати її, наділяючи продавця правом вимагати від покупця пред'явлення документа, що засвідчує його вік.

Якщо реалізація продавцем такого права залежить від його суб'єктивного сприйняття, то заборона щодо продажу зазначених товарів особам, які не досягли 18-річного віку, є безумовною і не залежить від будь-яких обставин, в тому числі і від того, чи були у продавця підстави для виникнення сумнівів щодо віку покупця. Порушення продавцем цієї заборони є підставою для притягнення його до відповідальності згідно із Законом.

Відповідальність за порушення норм Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" несе суб'єкт підприємницької діяльності.

За порушення норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначається Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (далі - Порядок № 790).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, які надано позивачем до позовної заяви, протокол про фіксацію адміністративного правопорушення, яке вчинено ОСОБА_1, та на підставі якого винесена адміністративною комісією постанова №1624 від 26 травня 2014 року, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручено не було, що унеможливлює з'ясувати обставини вчинення правопорушення, також до матеріалів адміністративної справи не долучено фіскальний чек, яким би підтверджувався продаж позивачем, як продавцем, тютюнових виробів у відповідний день і час, в той же час відсутні будь-які документальні підтвердження щодо притягнення ФОП «ОСОБА_3» до відповідальності за порушення законодавства у сфері застосування РРО.

При вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, Адміністративною комісією при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не ідентифіковано особу, який було реалізовано тютюнові вироби, як безпосередньо зазначено у змісті оскаржуваної постанови ОСОБА_1 «порушила правила торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями та тютюновими виробами, а саме: перебуваючи на робочому місці, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, продала пачку цигарок особі, яка не досягла 18 років».

Одним із елементів складу адміністративного проступку є його суб'єкт, тобто особа, яка його здійснила і до якої може бути застосовано адміністративне стягнення.

Відповідно до положень ст.14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративне правопорушення , зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Виходячи з положень ч.2 ст.156 КУпАП, суб'єктом адміністративного проступку, який несе відповідальність за порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Разом з тим, судом встановлено, що 04 липня 2014 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємцем ОСОБА_3 укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 звільнилась з останнього місця роботи 30 березня 2012 року, інших записів щодо місця роботи в трудовій книжці відсутні, що дає підстава вважати, що на момент фіксування правопорушення та вирішення адміністративною комісією питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тобто станом на 25 травня 2014 року, позивач не перебувала в трудових відносинах з ФОП «ОСОБА_3», тому не є суб'єктом адміністративного проступку в розумінні положень ч.2 ст.156 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами внесеними Законом України від 24.09.2008 року), доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення , винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів , що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статі 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого а адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КУпАП, суд вважає недоведеним.

Оскільки, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, вимога суду надати матеріали на підставі яких було притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 залишена без виконання, тому суд вважає доведеним факт протиправних дій відповідача, що як наслідок є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, проаналізувавши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 14, 222, 245, 251, 252, 256, 268, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 10, 11, 70, 159, 162, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України , суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову №1624 про накладення адміністративного стягнення від 26 травня 2014 року, яка винесена Адміністративною комісією при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова суду у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д я :