Справа № 820/6029/15
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 липня 2015 р. № 820/6029/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Державного службовця Московського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області Левицької Н.О.

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, Державного службовця Московського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області Левицької Н.О., в якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Державного службовця Московського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області Левицької Н.О. про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи - ОСОБА_3 - 2010 р.н. за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати Московський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області ухвалити рішення про скасування державної реєстрації місця проживання/перебування фізичної особи - ОСОБА_3 - 2010 р.н. за адресою: АДРЕСА_1;

- внести відповідний запис до "до карток реєстрації особи, адресних карток та паспортного документа шляхом внесення запису "скасовано" на штамп, що був внесений до цих документів з порушенням законодавства (штамп реєстрації місця проживання, або штамп реєстрації місця перебування, або штамп зняття з реєстрації місця проживання);

- до реєстраційного обліку адресно-довідкового підрозділу надіслати змінені відомості про реєстрацію місця проживання/перебування особи або талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні з відміткою "скасування попередніх відомостей".

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що у квартирі власником якої він є зареєстрована особа, згоду на реєстрацію якої він не надавав, таким чином ОСОБА_2 вважає, що дії відповідача про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи - ОСОБА_3 - 2010 р.н. за адресою: АДРЕСА_1 обмежують його права, як власника, у користуванні та володінні його майном.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Згідно наданих суду письмових заперечень просив суд відмовити в задоволенні позову в частині визнання протиправним рішенням державного службовця Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області Левицької Наталії Олександрівни.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.12.2014 року між Кредитною спілкою «СХІДНОЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачем разом з позовною заявою було надано довідку від 26.12.2014 року №149, яка видана ОСББ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ» для ОСОБА_4, з якої вбачається, що за вищевказаною адресою зареєстровані: чоловік - ОСОБА_5 - 1964 р.н. та донька - ОСОБА_3 - 2010 р.н. знята з реєстрації за рішенням суду (справа №643/11086/14 від 04.11.2014 року Московського районного суду м. Харкова) 24.12.2014 року.

Крім того, позивачем надано довідку від 27.05.2015 року №45, відповідно до якої за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані наступні особи:

- ОСОБА_5 - 1964 р.н. зареєстрований 12.06.2008 року;

- ОСОБА_4 - 1972 р.н. зареєстрована 28.04.2010 року;

- ОСОБА_3 - 2010 р.н. знята з реєстрації 24.12.2014 року та знову зареєстрована 04.04.2015 року за рішенням суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Як вбачається з позовних вимог позивач просить суд визнати протиправним рішення Державного службовця Московського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області Левицької Н.О. про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи - ОСОБА_3 - 2010 р.н. за адресою: АДРЕСА_1.

Суд звертає особливу увагу на те, що представником позивача у судовому засіданні не надано жодних пояснень щодо того, яке саме рішення позивач просить суд визнати протиправним.

В судовому засіданні фактично представник позивача не вказав на норми, які на його думку, порушені відповідачем по справі. Крім того, повідомив, що з письмовою заявою стосовно зняття реєстрації ОСОБА_3 до відповідача не звертався.

Частинами 4, 5 ст. 11 КАС України встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.3 ст. 71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази.

Відповідно до ст. 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на свободу пересування і вибору місця проживання як невід'ємне право кожної людини закріплено Загальною декларацією прав людини 1948 року (пункт 1 статті 13), Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року (стаття 12), Протоколом №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 2).

Зазначені положення Конституції України та міжнародно-правових актів дістали свій подальший розвиток і конкретизацію у Законі України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV (далі за текстом - Закон №1382-IV).

Відповідно до ст. 3 Закону №1382-IV місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Статтею 6 Закону №1382 встановлений перелік документів, які подає особа для реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 11 Закону №1382 реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Згідно з пунктами 1, 4, 7 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.11 року №405/2011, Державна міграційна служба України (ДМС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України. ДМС України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

ДМС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Наказом МВС України від 22.11.2012 р. №1077, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 року за № 2109/22421, затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (надалі - Порядок №1077).

Відповідно до пункту 1. 2 Порядку №1077 реєстрація місця проживання або місця перебування особи - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відомості про місце проживання та місце перебування особи вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - паспортний документ), довідки про звернення за захистом в Україні.

Згідно з пунктом 1, 3 Порядку №1077 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів.

Пунктом 7.1. - 7.5. Порядку №1077 порядок реєстрації / зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Крім того, позивач просить суд внести відповідний запис "до карток реєстрації особи, адресних карток та паспортного документа шляхом внесення запису "скасовано" на штамп, що був внесений до цих документів з порушенням законодавства (штамп реєстрації місця проживання, або штамп реєстрації місця перебування, або штамп зняття з реєстрації місця проживання) та до реєстраційного обліку адресно-довідкового підрозділу надіслати змінені відомості про реєстрацію місця проживання/перебування особи або талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні з відміткою "скасування попередніх відомостей", з цього приводу суд зазначає.

Згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 № 21-87а13 слідує, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження будь-якого органу.

Також, частиною четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги, які може містити адміністративний позов:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

На підставі вищевикладеного, у суду відсутні підстави для задоволення вказаних вище позовних вимог.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем разом за письмовими запереченнями долучено копії рішень з яких вбачається, що Кредитна спілка «СХІДНОЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА» звернулась до Московського районного суду м. Харкова до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Московським районним судом м. Харкова 04.04.2014 року прийнято рішення (заочне), яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 (ІН НОМЕР_1), ОСОБА_5 (ІН НОМЕР_2) на користь Кредитної спілки «СХІДНОЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА СПІЛКА» (код ЄРДПОУ 37877047, МФО 3800281, п/р 01 в Харківському регіональному відділенні ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень») заборгованість за кредитним договором №КСНП-123 від 13.01.2014 р. станом на 14.10.2014 р. в розмірі 440829 грн. 22 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 288000 грн., заборгованість за відсотками 61 071 грн. 61 коп., 52256 грн. 09 коп. заборгованість по відсоткам відповідно до п. 4. 8 договору; інфляційні витрати 35136 грн. та 4355 гр. 3% річних; а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3576 грн. в рівних частках. Знято Ікпонмвонба Прінцессу Амелінду, 2010 року народження з реєстраційного обліку по квартирі АДРЕСА_1. В інших позовних вимогах - відмовлено.

ОСОБА_5 не погодившись з рішенням від 04.04.2014 року звернувся з апеляційною скаргою до апеляційного суду Харківської області, за результатами якого апеляційною інстанцією 18.02.2015 року прийнято рішення про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5.

Згодом, заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2014 року змінено, скасовано у частині задоволення позову Кредитної спілки "Східноєвропейська кредитна спілка" до ОСОБА_4 (ІН НОМЕР_1), ОСОБА_5 про зняття з реєстраційного обліку квартири за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3 2010 року народження. У задоволенні позову в цій частині - відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, саме на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 18.02.2015 року було поновлено реєстрацію ОСОБА_3 2010 р.н. за адресою: АДРЕСА_1.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка є суб'єктом владних повноважень, сплачений судовий збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Державного службовця Московського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області Левицької Н.О. про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 04 серпня 2015 року.

Суддя Д.В. Бездітко