Справа № 804/5564/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2015 рокусправа № 804/5564/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 р. по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Новомосковської об'єднаної державної податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо організації порядку та проведення перевірки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі наказу від 4 лютого 2014 року №84; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 9 квітня 2014 року № та №; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від 10 квітня 2014 року №.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 р. адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.04.2014 року №, в частині основного платежу в розмірі 44115,96 грн. (сорок чотири тисячі сто п'ятнадцять грн. 96 коп.) та в частині визначення сум штрафу в розмірі 11029,20 грн. (одинадцять тисяч двадцять дев'ять грн. 20 коп.), разом 55145,16 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч сто сорок п'ять грн. 16 коп.), винесене Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.04.2014 року №, винесене Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.04.2014 року № в частині нарахування основного платежу на суму 83134,56 грн. (вісімдесят три тисячі сто тридцять чотири грн. 56 коп.), в частині нарахованих штрафних санкцій в розмірі 4156,72 грн. (чотири тисячі сто п'ятдесят шість грн. 72 коп.), разом 87291,28 грн. (вісімдесят сім тисяч двісті дев'яносто одна грн. 28 коп.), винесене Новомосковською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця 03.01.2006 року зареєстрована Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та знаходиться на обліку в Новомосковської об'єднаної державної податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, як платник податків.

У період з 17.02.2014 року по 07.03.2014 року посадовими особами податкового органу на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України, відповідно до направлень від 17.02.2014 року №100, №101, відповідно плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок та згідно наказів від 04.02.2014 року №84 та від 28.02.2014 року №151, було проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт №98/173/НОМЕР_1 від 17.03.2014 року.

В акті перевірки встановлено порушення, зокрема:

1) п. 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті чого:

- занижено валовий доход на суму 104693,60 грн., в тому числі за 2012 рік на суму 70000 грн., за 2013 рік на суму 34693,60 грн.;

- завищено валові витрати за 2012 рік на суму 204658,75 грн.,

- в результаті чого збільшено суму оподатковуваного доходу та розмір податку до сплати у розмірі 49320,82 грн., з них за 2012 рік на 44116,78 грн., за 2013 рік на 5204,04 грн.;

2) пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, в результаті чого:

- занижено суму податку на додану вартість за грудень 2013 року на суму 6739,72 грн.;

3) пункт 4 частини 1 статті 4, пункт 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до:

- заниження єдиного соціального внеску на суму 89769,78 грн., з них у 2012 році 77731,10 грн., 2013 році 12038,67 грн.;

3) пункт 4 частини 1 статті 4, пункт 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до:

- заниження єдиного соціального внеску на суму 89769,78 грн., у тому числі за 2012 рік на суму 77731,10 грн., за 2013 рік на суму 12038,67 грн.

На підставі вказаного акту податковим органом було прийнято:

- податкове повідомлення - рішення від 09.04.2014 року №, яким платнику податку збільшено податкові зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 61651,02 грн., з них за основним платежем 49320,82 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 12330,20 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 09.04.2014 року №, яким платнику податків збільшено податкові зобов'язання з ПДВ на суму 8424,65 грн., з них за основним платежем 6739,72 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1684,93 грн;

- рішення № від 10.04.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 94258,27 грн. Згідно розрахунку, нарахований основний платіж єдиного внеску на суму 89769,78 грн., у тому числі за 2012 рік 77731,10 грн., за 2013 рік - 12038,68 грн., та штрафні санкції в розмірі 5% на загальну суму 4488, 48 грн., з них за 2012 рік - 3886,55 грн., за 2013 рік - 601,93 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначений у статті 177 Податкового кодексу України (далі - ПК).

Згідно з пунктом 177.2 статті 177 ПК об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В силу вимог пункту 177.4 цієї ж статті ПК до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

За правилами пункту 138.1 статті 138 ПК до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, належать, зокрема, витрати операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, та за змістом підпункту 138.1.1 пункту 138.1 включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пункту 138.2 цієї ж статті ПК витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом пункту 138.8 статті 138 ПК собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, та включає як прямі матеріальні витрати, так і вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Пунктом 138.4 статті 138 ПК передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Таким чином, витрати позивача на придбання товарів належать до категорії витрат, що формують собівартість реалізованих товарів, а відтак умовами їх врахування при зменшенні оподатковуваного доходу платника є: факт понесення цих витрат у процесі реальної господарської діяльності платника, документальна підтвердженість цих витрат, а також декларування доходу, отриманого як результат понесення цих витрат.

Так, щодо заниження валового доходу в 2012р. на суму 70 000,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що ФОП ОСОБА_1 відвантажила згідно податкової накладної №2 від 28.12.2012 року соняшник фракції 3,4-3,2 в розмірі 43750 кг фізичній особі ОСОБА_2, який мешкає: АДРЕСА_1

На підставі зазначено податкової накладної №2 від 28.12.2012 року позивачем нараховане податкове зобов'язання з ПДВ в розмірі 14000 грн.

Станом на 31.12.2012 року та 31.12.2013 року у ОСОБА_2. значиться заборгованість перед ФОП ОСОБА_1 в розмірі 84000 грн. з ПДВ.

Згідно запису від 17.03.2014 року в Книзі обліку доходів і витрат №3/203 від 15.04.2014 року (продовження книги №2 від 01.01.2012 року), платник податків на вказану дату визначив суму отриманого доходу в розмірі 70000 грн. та витрати в розмірі 43750 грн.

Таким чином, з огляду на викладене та здійснення оплати поставленого позивачем товару лише у березні 2014 року (квитанція №7078570 від 17.03.2014 року) суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав включення вказаної операції по доходу за 2012 рік.

У зв'язку з відсутністю заниження позивачем доходу, відповідно протиправним є нарахування штрафних санкцій та єдиного внеску, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Перевіркою правильності визначення витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, відображених в декларації про доходи та податковій декларації про майновий стан і доходи, з даними про суми витрат, за результатами перевірки встановлено розбіжності в розмірі 204658,75 грн. Станом на початок та на кінець 2012 року у підприємця значиться заборгованість за соняшник, який поставлений підприємствами ТОВ «Полтава сад» на суму 530384 грн., ТОВ Агрофірма «Яковлівська» на суму 510000 грн. та ПП «Ісіда-Д» на суму 200000 грн.

Так, матеріали справи свідчать, що між позивачем та постачальником ТОВ «Полтава-Сад» укладено договори поставки соняшника 31.05.2011 року №310511, 29.06.2011 року №29.06.11, згідно специфікації товару №1 вартість соняшнику 5100 грн. з ПДВ/т, тобто 5,10 грн./кг з ПДВ, або 4,08 грн. без ПДВ. Між вказаними особами також укладений договір поставки №11/11 від 11.11.2011 року про поставку на адресу позивача соняшнику по ціні 4700 грн./т з ПДВ, та договір поставки 13.07.2011 року №13/07 по ціні 3916,67 грн./т.

Між ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» та позивачем 20.06.2011 року укладено договір поставки №1, за яким позивачу мав поставлятись соняшник за ціною 5100 грн./т з ПДВ.

Договір поставки соняшника №01 від 20.06.2011 року також укладений між позивачем та ПП «Ісіда-Д» за ціною 5100 грн. з ПДВ/т.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 переробила та реалізовувала 48155 кг. соняшника придбаного та неоплаченого від зазначених підприємств по ціні 4,25 грн. за 1 кг. (без ПДВ), всього на суму 204658,75 коп., вартість якого віднесла до валових витрат річного декларування за 2012 рік.

При цьому, в ході розгляду справи не встановлено визначення позивачем за 2012 рік витрат, які отримані від операцій поставки переробленого в кількості 48155 кг соняшника на суму 204658,75 коп.

Податковим органом жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, встановлених в акті перевірки, не надано.

Щодо нарахування податку на додану вартість на суму 34693,60 грн. в розмірі 6938,72 грн., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Перевіркою встановлено, що підприємець станом на 01.01.2013 року має заборгованість за соняшник перед постачальниками:

- ТОВ «Полтава-Сад» () за соняшник в кількості 104337 кг за ціною 4,24 грн. без ПДВ за 1 кг на суму 530384 грн.;

- ТОВ «Агрофірма «Яковлівська» () за соняшник в кількості 100000 кг за ціною 4,25 грн. за 1 кг без ПДВ на суму 510000 грн.;

- ПП «Ісіда-Д» () за соняшник в кількості 200000 кг за ціною 4,25 грн. без ПДВ за 1 кг на суму 1020000 грн.,

- разом 404337 кг на суму 2060384 грн.

В 2013 році ФОП ОСОБА_1 з вищезазначеними підприємствами розрахувалась натуральною оплатою, а саме: соняшником придбаним в грудні 2013 року у підприємства ПП «Агрофірма «Славутич» () в кількості 204080 кг по ціні 4,08 грн. без ПДВ за 1 кг.

Актом перевірки зазначено, що соняшник, отриманий від вищевказаної операції, станом на 01.01.2014 року підприємцем не відображений ні в реалізації продукції, ні на залишках ТМЦ. Отже, ФОП ОСОБА_1 одержала дохід в натуральній формі від різниці в ціні в розмірі 34693,60 грн.

Висновок податкового органу щодо одержання доходу в розмірі 34693,60 грн., що стало підставою для донарахування податку на доходи фізичних осіб знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи в суді першої інстанції та не оскаржується позивачем.

Проте, збільшення відповідачем грошового зобов'язання з ПДВ в даному випадку не є правомірним з огляду на наступне.

Так, об'єкти оподаткування податком на додану вартість визначені ст. 185 Податкового кодексу України, згідно якої об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

При цьому, матеріали справи свідчать, що податковий орган здійснив донарахування ПДВ на отриманий дохід в не грошовій формі від різниці в вартості товару, який в розглянутому випадку не вважається операцією, що є об'єктом оподаткування ПДВ.

Тому, судом першої інстанції вірно зазначено, що в спірних операціях правомірно розглядати об'єктами оподаткування ПДВ операції постачання товару позивачу від ТОВ «Полтава-Сад», ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», ПП «Ісіда-Д» та від ПП «Агрофірма «Славутич», також можливо розглядати питання чи є об'єкт оподаткування ПДВ в операціях постачання (за поясненнями позивача повернення) товару ТОВ «Полтава-Сад», ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», ПП «Ісіда-Д» та від ПП «Агрофірма «Славутич».

Проте, контролюючий орган в акті не встановлює відсутність оподаткування та необхідність нарахування ПДВ у зв'язку із такими операціями.

Також судом першої інстанції вірно зазначено щодо допущення помилки податковим органом при здійсненні розрахунку сум єдиного внеску, у зв'язку з отриманим позивачем доходу в розмірі 34693,60 грн., оскільки контролюючий орган мав право нарахувати суму єдиного внеску виходячи з його максимального розміру 7184,98 грн., із врахуванням сплаченого єдиного внеску в розмірі 549,76 грн., а саме 6635,22 грн., та нарахувати штраф в заявленому контролюючим органом мінімальному розмірі 5% на суму 331,76 грн., разом 6966,98 грн.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об'єктивно, повно та всебічно з'ясовано та доведено усі обставини, які мають значення для вирішення справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови в частині задоволених позовних вимог суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 29.07.2015 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим