Справа № 1407/2-А-1462/11
Суддя: Ротар М. М.
Дата ухвалення: 2011-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа №1407/2-а-1462/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої - судді Ротар М.М.,

при секретарі Вюшкіній Г.П.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В :

09 лютого 2011 року позивач ОСОБА_1. звернувся в порядку адміністративного судочинства до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 Державної Автомобільної Інспекції ГУМВС України в Миколаївській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення від 29 січня 2011 року у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за правопорушення, передбачене за ст. 122 ч. 2 КпАП України протиправною та її скасування.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він не допускав порушення п. 16.3 Правил дорожнього руху, оскільки рухався на мигаючий сигнал світлофора, а червоний сигнал застав його перед пішохідним переходом, де він і зупинився, коли загорівся зелений сигнал світлофора, він продовжив рух.

Посилаючись на порушення його прав учасника дорожнього руху, позивач просив скасувати постанову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача посадовою особою відповідача на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КпАП України складений 29 січня 2011 року протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 2 КпАП України порушення правил зупинки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, а саме: в місті Вознесенську позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не зупинив автомобіль перед світлофором так, щоб бачити його сигнал, чим порушив п. 16.3. Правил дорожнього руху. На підставі зазначеного протоколу даною посадовою особою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КпАП України винесена постанова, якою до позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання субєктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Маючи перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач ОСОБА_1 заперечував проти порушення Правил дорожнього руху (п. 16.3), субєкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували свідчення позивача, але таких доказів ні протокол, ні постанова не містить.

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За зазначених обставин справи постанова про адміністративне правопорушення, у звязку з недотриманням зазначених принципів правомірної адміністративної поведінки, підлягає скасуванню і справа направляється на новий розгляд до органу (посадової особи), що її постановив, оскільки не були зясовані обставини, які мають значення для справи.

Строк притягнення до адміністративної відповідальності згідно ст. 38 КпАП України не витік і юрисдикція щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення не покладена на суди.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову ВЕ № 235919 від 29 січня 2011 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 2 КпАП України відносно ОСОБА_1 визнати неправомірною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: М.М. Ротар