Справа № 826/6443/14
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 жовтня 2014 року № 826/6443/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Клименчук Н.М., суддів Катющенко В.П. Шейко Т.І. , розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Міністерства доходів і зборів України
до Державної виконавчої служби України
провизнання неправомірними дій, скасування постанови від 14.03.2014
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Міністерство доходів і зборів України звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної виконавчої служби України про визнання неправомірними дії та скасування постанови від 14.03.2014 ВП № 37678059 про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спірною постановою державним виконавцем накладено на позивача штраф за невиконання рішення суду яке позивачем виконано у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва 16.05.2014р. відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі виходячи з обставин викладених у позовній заяві.

Представник відповідача щодо задоволення заявленого позову заперечив, в обґрунтування правомірності дій та спірної Постанови зазначив, що такі вчинено державним виконавцем в рамках повноважень та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У судове засідання 16.10.14р. представник відповідача не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим та у відповідності до вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд протокольно ухвалив про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - відділ) знаходиться виконавче провадження ВП № 37678059 стосовно виконання виконавчого листа № 2-а-3527/10/2270, що видав 04.06.2010 р. Хмельницький окружний адміністративний суд у справі № 2а-3527/10/2270. Рішенням у даній справі (залишено в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.11.2012), про визнання протиправним та скасування наказу Голови Державної митної служби України № 698-к від 27.04.2010 р. "Про внесення змін до наказу Держмитслужби України від 01.03.2010 року 222-к" поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Хмельницької митниці; зобов'язано Державну митну службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відповідно до пп. 2, 3 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Хмельницької митниці, нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми за один місяць виконати негайно.

Постановою від 19.04.2013 р. відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документу. Копію даної постанови направлено боржнику - Державній митній службі України та зобов'язано боржника негайно виконати рішення суду.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП № 37678059 від 27.06.2013 замінено назву сторону виконавчого провадження ВП № 37678059 з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-3527/10/2270 від 04.06.2010, а саме боржника Державну митну службу України на Міністерство доходів і зборів України.

27.08.2013 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України направлено на адресу позивача вимогу № к-5779/5-417/13 про здійснення необхідних заходів, спрямованих на виконання виконавчого листа № 2-а-3527/10/2270, виданого 04.06.2010 Хмельницьким окружним адміністративним судом.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 16.09.2013 ВП № 37678059 за невиконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, на Міністерство доходів і зборів України накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Листами від 23.07.2013 р. № 8523/5/99-99-05-03-03-16 Міністерство доходів і зборів України зверталось до відділу з проханням, у зв'язку з фактичним виконанням зазначеного виконавчого документа, закінчити вищевказане виконавче провадження.

28.02.2014 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України направлено на адресу позивача вимогу № к-5779/5-257/14 про здійснення необхідних заходів, спрямованих на виконання виконавчого листа № 2-а-3527/10/2270, виданого 04.06.2010 Хмельницьким окружним адміністративним судом.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП № 37678059 від 14.03.2014 за невиконання у встановлений державним виконавцем строк рішення про поновлення на роботі на Міністерство доходів і зборів України накладено штраф у розмірі 1360,00 грн.

Позивач вважає дії Державної виконавчої служби України щодо накладення на нього штрафу в сумі 1360,00 грн. неправомірними, оскільки рішення суду ним виконано у повному обсязі, у зв'язку з чим просить скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП № 37678059 від 14.03.2014 про накладення штрафу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання щодо безпідставності позовних вимог, виходячи з наступних міркувань.

Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частина друга статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (надалі - Закон N 606-XIV) спеціальний закон, який регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Частиною першою статті 6 Закону N 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до статті 1 Закону N 606-XIV виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 5 Закону N 606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із Законом.

Державний виконавець в силу статті 11 Закону N 606-XIV здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, в тому числі, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну, вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Частиною другою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, з урахуванням змін та доповнень на час розгляду справи, (далі - Закон) визначено обов'язки державних виконавців у виконавчому провадженні, зокрема, здійснення необхідних заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається з наданих до матеріалів справи копій матеріалів виконавчого провадження, змісту спірної постанови про накладення штрафних санкцій, а також пояснень представника позивача наданих у судових засіданнях, позивач вважає безпідставним накладення на нього штрафних санкцій за невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 2а-3527/10/2270, в підтвердження чого як суду так і до матеріалів виконавчого провадження додано копію наказу Державної митної служби України від 24.05.2013 № 801-к яким ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Хмельницької митниці з 29.04.2010., при цьому вказане рішення суду в частині здійснення ОСОБА_1 виплат за час вимушеного прогулу, виконано, в підтвердження чого надано копії платіжних доручень.

Саме винесення вказаного наказу, на переконання позивача, свідчить про повне виконання рішення суду та слугує підставою для завершення виконавчого провадження.

Разом з тим, як із змісту спірної постанови про накладення штрафних санкцій, так і зі змісту Вимоги державного виконавця від 28.02.2014 р. № К-5779/5-257/14, що передувала винесенню спірної постанови, вбачається, що такий наказ не розцінюється відповідачем як доказ виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, оскільки такий винесено Державною митною службою України. В той же час як Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 2а-3527/10/2270, так і постановою державного виконавця, боржника у виконавчому провадженні № 37678059 замінено на Міністерство доходів і зборів України.

Крім того слід зауважити, що Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2014 у справі № 826/3605/14 за позовом Міністерства доходів і зборів України до Державної виконавчої служби України про визнання неправомірною вимоги державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 28.02.2014 р. № К-5779/5-257/14, визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо неприйняття рішення про закінчення виконавчого провадження № 37678059 з виконання виконавчого листа № 2а-3527/10/2270, виданого 04.06.2010 р. Хмельницьким окружним адміністративним судом, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 "Про виконавче провадження" та зобов'язання Державної виконавчої служби України закінчити виконавче провадження № 376059 відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 "Про виконавче провадження" та винести відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження - в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Вказана Постанова Окружного адміністративного суду м. Києва набрала законної сили у відповідності до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що винесення Державною митною службою України наказу від 24.05.2013 р. № 801-к не може вважатися фактичним виконанням рішення суду, оскільки ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду № 2-а- 3527/10/2270 від 11.04.2013 р., яка не оскаржувалася та набрала чинності 14.05.2013 р., замінено сторону виконавчого провадження: Державну митну службу України на Міністерство доходів і зборів України. Таким чином, рішення у справі № 2-а-3527/10/2270 повинно бути виконано саме Міністерством доходів і зборів України.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Інших доказів, що свідчили б про виконання ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду № 2-а- 3527/10/2270 від 11.04.2013 р. позивачем до суду не надано, як і не надано доказів про надання відповіді на вимогу.

Враховуючи вищевикладене, постанову від 14.03.2014 про накладення штрафних санкцій за невиконання рішення суду винесено в межах повноважень, передбачених Законом N 606-XIV, а тому у суду відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 69, 70, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову Міністерства доходів і зборів України відмовити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя Н.М. Клименчук

Судді В.П. Катющенко

Т.І. Шейко