Справа № 826/3902/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 травня 2015 року 13:25 № 826/3902/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Шулежка В.П.,

судді Іщука І.О.,

судді Погрібніченка І.М.,

за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

за участю сторін:

представники позивача - Петровський М.Є., Левченко С.М.,

представники відповідача - Деяк Я.М., Гук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» до Державної фінансової інспекції України про визнання протиправними та скасування п.п. 2, 3 вимоги щодо усунення порушень,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» (далі - позивач, УДППЗ «Укрпошта») до Державної фінансової інспекції України (далі - відповідач, ДФІ) про визнання протиправними та скасування п.п. 2, 3 вимоги Державної фінансової інспекції України від 22.01.2015 року №32-14/11 щодо усунення порушень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що вважає пункти 2, 3 вимоги ДФІ №32-14/11 від 22.01.2015 р. протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки твердження відповідача щодо зайво сплачених коштів є безпідставними, позивачем здійснювалась оплата виключно за цінами обумовленими в договорах, що виключає наявність будь-якої матеріальної шкоди для підприємства.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представники відповідача заперечували проти позову, подали до суду письмові заперечення, в яких зазначили, що в порушення вимог чинного законодавства, без будь-яких обґрунтувань, чітко визначених підстав, позивачем було завищено ціну на газ, що призвело до матеріальної шкоди (збитків) УДППЗ «Укрпошта» через порушення п.2 ч.5 cm.40 Закону України «Про здійснення державних закупівель». Отже, вимоги відповідача в частині про вжиття заходів щодо повернення покупцем зайво сплачених йому коштів за поставку палива та газу є обґрунтованими та правомірними. Представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На виконання Ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 10.11.2014 р. у справі № 752/189/18/14-к в рамках кримінального провадження № 0000791, Державною фінансовою інспекцією України проведено позапланову виїзну ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності УДППЗ «Укрпошта» за період з 01.08.2013 р. по 10.11.2014 р., за результатами якої складено акт ревізії від 12.12.2014 р. № 32-21/12.

Також, Держфінінспекцією проведено ще одну позапланову ревізію окремих аспектів фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2013 р. по 30.09.2014 р., за результатами якої складено акт ревізії від 17.11.2014 р. №32/21-5.

За результатами проведення зазначеного контрольного заходу відповідачем встановлено ряд порушень фінансової дисципліни та вимог законодавства на загальну суму 50 810 194,07 грн.

З метою усунення виявлених порушень та недоліків, на підставі п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», пп.15 п.6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. № 310, п.46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 р. № 550, відповідачем направлено позивачу вимогу від 22.01.2015 р. № 32-14/11 «Про направлення вимог щодо усунення порушень».

Вказаною вимогою ДФІ вимагає, окрім інших:

- вжити заходів щодо забезпечення повернення від ТОВ «Техойл» зайво сплачених йому коштів за поставку палива рідинного та газу; олив мастильних(а саме: бензину та дизельного палива) на суму 18 776 151,06 грн., в тому числі:

по договору поставки продукції від 24.03.2014 р. №015-48 - на суму 5 233 904,10 грн.;

по договору поставки продукції від 24.03.2014 р. №015-49 - на суму 6 711 086,93 грн.;

по договору поставки продукції від 26.03.2014 р. №015-50 - на суму 6 831 160,03грн. (п.2 Вимоги);

- вжити заходів щодо повернення з ТОВ «Техойл» зайво сплачених йому коштів за постачання газу нафтового та інших газоподібних вуглеводнів, крім газу пропан, на суму 70 352,79 грн., що здійснювалося по договору поставки від 26.07.2013 р. №12-713 (п.3 Вимоги).

Не погоджуючись із вищенаведеними вимогами, позивач звернувся до суду з позовом скасувати вказані пункти вимоги як такі, що не відповідають нормам законодавства та порушують права, свободи та інтереси позивача.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному досліджені, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року № 2939-XII.

Статтею 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» визначено, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» орган державного фінансового контролю:

1) здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об'єктами державної власності; цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; складанням бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень;

2) розробляє пропозиції щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому;

3) вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб;

4) здійснює інші повноваження, визначені законами України та покладені на нього Президентом України.

Відповідно до п.7 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», контролюючий орган має право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 №499/2011 (далі - Положення) Державна фінансова інспекція України (далі Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п.п. 4 п. 4 Положення).

На підставі ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» позивачу пред'явлено обов'язкову до виконання вимогу щодо усунення порушень № 32-14/11 від 22.01.2015 р.

Пунктом 2 вимоги ДФІ вимагає від позивача вжити заходів щодо забезпечення повернення від ТОВ «Техойл» зайво сплачених йому коштів за поставку палива рідинного та газу; олив мастильних (а саме: бензину та дизельного палива) на суму 18 776 151,06 грн., в тому числі: по договору поставки продукції від 24.03.2014 р. №015-48 - на суму 5 233 904,10 грн.; по договору поставки продукції від 24.03.2014 р. №015-49 - на суму 6 711 086,93 грн.; по договору поставки продукції від 26.03.2014 р. №015-50 - на суму 6 831 160,03 грн.

Відповідно до пункту 3 вимоги, зобов'язано позивача вжити заходів щодо забезпечення повернення від ТОВ «Техойл» зайво сплачених йому коштів за постачання газу нафтового та інших газоподібних вуглеводнів, крім газу пропан, на суму 70 352,79 грн., що здійснювалося по договору поставки від 26.07.2013 р. № 12-713.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Техойл» та УДППЗ «Укрпошта» укладені договори поставки на постачання нафтопродуктів від 24.03.2014 р. № 015/48, від 24.03.2014 р. № 015/49 та від 26.03.2014 р. № 015/50.

Згідно п. 2.4 Договору поставки від 24.03.2014 № 015-48, п. 3.5 Договору поставки від 24.03.2014 № 015-49 та п. 2.4 Договору поставки від 26.03.2014 р. №015-50 визначено, що ціна одиниці продукції може змінюватися у випадках та за порядком, визначеним чинним законодавством України у сфері державних закупівель. Зміна ціни одиниці Продукції письмово узгоджується Сторонами договорів шляхом підписання Додаткової угоди до договору. Підставою для зміни ціни є оригінал довідки або інший документ від компетентних органів, підприємств, організацій уповноважених засвідчувати факт зміни ціни відповідно до вимог чинного законодавства.

Пунктом 11.2 Розділу 11 зазначених договорів визначено, що істотні умови договорів не можуть змінюватись після його підписання до повного виконання зобов'язань Сторонами у повному обсязі, крім випадків, зокрема: - зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням тактичного обсягу видатків Покупця; - зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;- зміни курсу іноземної валюти у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу тощо.

Пунктом 3.1 Договорів визначено також, що обсяги закупівлі продукції можуть бути зменшені покупцем, у зв'язку з фінансовими та виробничими можливостями та потребами УДППЗ Укрпошта» та залежно від реального фінансування видатків. При цьому, ціна договору відповідним чином зменшується.

Додатковими угодами №2 до Договорів поставки, сторонами погоджено порядок зміни ціни в залежності від змін ціни курсу долара.

Також, як вбачається з матеріалів справи, на підставі п.3.5 Договору поставки від 26.07.2013 р. №12-713 та у зв'язку з підвищенням вартості нафтопродуктів на ринку, додатковою угодою від 16.09.2013 р. №1 до зазначеного Договору було змінено ціну за 1 л газу пропану з 5,49 грн. (з ПДВ) до 6,16 грн. (з ПДВ), тобто підвищено на 10 %.

Підтвердженням зміни курсу іноземної валюти і, як наслідок, підвищення вартості нафтопродуктів є дані офіційного сайту НБУ та довідки ДП «Держзовнішінформ» від 05.12.2014 р. №10/720, показники яких є обмежуючими факторами в частині ціноутворення.

При цьому, листом ТОВ «Техойл» від 10.04.2014 р. №1070-04/14 повідомлено, що товариство не в змозі відпускати паливо по ціні визначеній у договорах укладених на початку 2014 року, у зв'язку з чим й було запропоновано у відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» внести відповідні зміни до укладених договорів. В свою чергу, розірвання укладених договорів з ТОВ «Техойл» та проведення нових процедур на закупівлю палива.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель», умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю;

8) зміни умов у зв'язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.

Враховуючи вищезазначені обставини, позивачем у відповідності до умов договорів та на підставі п.п.1, 5, 7 ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» внесені відповідні зміни до укладених договорів з ТОВ «Техойл».

При цьому, відповідно до ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» передбачено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Також, згідно з п. 6 Положення, Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Положенням встановлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави. Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні».

Процедура проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання регулюється Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. № 550 (далі - Порядок).

Інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб (пункт 2 Порядку проведення інспектування).

Згідно з п. 50 Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Відповідач зазначаючи в оскаржуваних пунктах про необхідність вжиття заходів щодо відшкодування коштів не вказав конкретно яким чином і у який спосіб позивач повинен виконувати ці вимоги.

Суд зазначає, що внесення змін до умов договорів поставки підтверджується складеними та підписаними сторонами додатковими угодами. За вказаними договорами ТОВ «Техойл» поставлено паливо позивачу, що підтверджується наявними в матеріалах справи первинними та бухгалтерськими документами.

При цьому, внесення змін до укладених договорів з ТОВ «Техойл» здійснювалось у відповідності до вимог ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» та рівень цін не перевищує рівень цін, зафіксований у відповідних показниках довідок ДП «Держзовнішінорм».

В матеріалах справи відсутні докази, що укладені договори поставки з ТОВ «Техойл» визнані в судовому порядку недійсними. Під час проведення ревізії ДФІ не встановлено перевищення оплати за вказаними договорами чи їх невиконання контрагентом. Також, відсутні претензії між сторонами один до одного щодо невиконання умов укладених договорів.

Таким чином, у позивача відсутні підстави для повернення від контрагента сплачених коштів з виконання встановлених між ними зобов'язаннями. В той час як, вимога відповідача щодо усунення правопорушень є обов'язковою до виконання для позивача.

Між тим, як слідує з судової практики, зокрема, постанови Верховного Суду України від 20 травня 2014 року, при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З урахування викладеного суд зазначає, що органи державного фінансового контролю мають право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 23.04.2015 року №К/800/37867.

Проаналізувавши норми законодавства та встановлені обставини у справі, суд зазначає, що незважаючи на відсутність будь-яких претензій за договірними зобов'язаннями між позивачем та ТОВ «Техойл», незгоду позивача із вимогою, він зобов'язаний її виконувати, оскільки вимоги органу державного фінансового контролю в порядку ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» є обов'язковими. Однак враховуючи те, що вимоги не містять у собі конкретного алгоритму дій щодо повернення позивачем коштів, а збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що адміністративний позов є обґрунтований, підтверджений належними доказами, відтак підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати пункти 2, 3 вимоги Державної фінансової інспекції України від 22.01.2015 року №32-14/11 «Про усунення порушень».

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко