Справа № 2-а-56/2010
Суддя: Костенко А. І.
Дата ухвалення: 2010-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Маньківський районний суд Черкаської області
У Х В А Л А

про попереднє судове засідання

26 жовтня 2010 р. Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого-судді А.І. КОСТЕНКО

при секретарі М.А. ЧИКУРОВІЙ

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Маньківка матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Маньківському районі про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни", суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни".

На підставу своїх вимог спирається на те, що позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до статті 1 Закону України №2195-IV від 18 листопад 2004 року "Про соціальний захист дітей війни", є дитиною війни і згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з першого січня 2006 року їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2006 - 2007 - 2008 роках така допомога виплачувалась. Верховна Рада України своїм Законом України №3235-ГУ від 20.12.2005 року "П Державний бюджет України на 2006 рік", стаття 77 та стаття 110 та Законом України №489-У в 19.12.2006 року "Про Державний бюджет України на 2007 рік", стаття 71, пункт 12 та Закону України № І07-УІ від 28.12.2007 року "Про Державний бюджет України на 2008 рік" призупинила дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Однак, Конституційний Суд України своїм рішенням №6-рп/2007 від 9 липня 2007 року по справі № 1-29/2007, керуючись статтями 147,150,152 Конституції України та статтями 45,51,61,63,65 Закону України "Про Конституційний Суд України", вирішив пункт 1 визнати таким, що не відповідаю-Конституції України і є не конституційним. Положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" пункт 12 статті 71, яким зупинено дію статті 6 Закону України №2195-ГУ від 1 листопада 2004 року "Про соціальний захист дітей війни", пункт 3 Положення статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" № 489-У від 19.12.2006 року визнані неконституційними. Пункт 5 Рішення Конституційного Суду в цій справі має преюдиціальне значення для суду загальної юрисдикції при розгляді ними позовів в зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок цих положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Пункт 6 Конституційного Суду є обов'язковим до виконання по території України, остаточний не може бути оскаржене. Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть буї обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами згідно частини 2 статті 19 та частини статті 22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та Законами України, При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних закон не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Керуючись вищезазначеним рішенням Конституційного Суду України та чинним законодавство України, мною, 20.08.2010 року було направлено письмове звернення до відповідача з вимогою здійснити нарахування належної мені, як дитині війни, соціальної державної допомоги у розмірі 30 від мінімальної пенсії за віком за 2006 - 2008 роки та забезпечити їх виплату. Попри те, що Конституція України, як закон прямої дії, має вищу юридичну силу, а рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і і може бути оскаржене, відповідач, як орган владних повноважень, відмовив мені у її гарантованому Конституцією України та ст. 6 Закону, праві. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, невиплата мені соціальної допомоги, передбаченої статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", є протиправною і такою, п суперечить Конституції та законам України. Розмір соціальної допомоги відповідно до статті 6 "Про соціальний захист дітей війни" станови 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком до статті 28 Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з 1 січня - 380грн., з 1 квітня - 406грн., з 1 жовтня 411грн. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з 1 січня - 350грн., з 1 квітня - 359грн., з 1 жовтня 366грн,

Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня -498 грн. Соціальна допомога за 2008 рік виплачена в розмірі 10% щомісячно.

Таким чином , сума невиплаченої соціальної допомоги за 2006 - 2007-2008 роки становить: 2006 - 2007 рр. (4302+4809)/100х 30%= 2733,30 грн.; 2008 р. - 5793 х 20% = 1158,60 грн.

Відповідно до статті 99, 100 КАС України для звернення до Адміністративного Суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Законні права позивачки було обмежено шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно правових актів вищої сили, Законів України, крім того, про належні їй, як дитині війни виплати її повідомлено не було. Тому про факт порушення прав їй стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у пресі в зв'язку з ухваленням відповідного рішення Конституційним Судом України 09 липня 2007 року. Отже, про грубе порушення її прав, що на момент винесення рішення Конституційним Судом тривало понад півтора року, їй стало відомо тільки після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації, що і змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач в попереднє судове засідання не зявилася, але в наданій суду заяві позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутності.

Представник відповідача позов не визнав.

Суд, вислухавши представника відповідача, оглянувши матеріали справи вважає за необхідне призначити дану справу до судового розгляду у відповідності до ст. ст. 110, 111, 121 КАС України, оскільки позивач в попереднє судове засідання не зявилася, але в наданій суду заяві позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутності, а представник відповідача позов не визнав, а тому розгляд справи на попередньому судовому засіданні з ухваленням рішення неможливий.

Керуючись ст. ст. 110, 111, 121 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Маньківському районі про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни", призначити до судового розгляду на 02.11.2010 р. на 9 год. 00 хв. в судовому засіданні в смт. Маньківка з участю сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ А.І. КОСТЕНКО