Справа № 820/4505/15
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 р. Справа № 820/4505/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Філатова Ю.М. , Водолажської Н.С.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача (Харківської митниці ДФС) - Гончар Н.М.

представника відповідача (Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова) - Ралько С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2015р. по справі №820/4505/15

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці Державної фіскальної служби, Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про визнання протиправним та скасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби та Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, в якому, з урахуванням наданих уточнень, просив:

- визнати протиправними та скасувати висновки ДПІ у Київському м.Харкова про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 24.03.2015 року № 1190/7/20-31-17-01-27 та від 20.02.2015 року №913-15/7/89-20-31-17-01-27 за результатами перевірки ОСОБА_1 в частині встановлення недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади";

- визнати протиправним та скасувати наказ Харківської митниці ДФС від 03.04.2015 р. N202-О "Про звільнення ОСОБА_1.";

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора митного посту "Козача Лопань" Харківської митниці ДФС;

- стягнути з Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час його вимушеного прогулу з 03.04.2015 р. по день ухвалення рішення.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з серпня 2002 року працює в митних органах. Згідно наказу Харківської митниці ДФС від 24.12.2014 року № 06-о позивача прийнято на роботу до Харківської митниці ДФС на посаду головного державного інспектора митного поста "Козача Лопань" Харківської митниці ДФС. У період з грудня 2014 року по лютий 2015 року ДПІ у Київському районі м. Харкова щодо позивача проведено перевірку відомостей, визначених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади", за наслідками якої складено висновок вих.N9913-15/7/89-20-31-17-01-27 від 20.02.2015 року, який надісланий Харківській митниці ДФС. Вказаним висновком встановлено, що позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (2013 рік) вказано не достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права), а саме, у розділі IV "Відомості про транспортні засоби" декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік не вказано транспортний засіб, а саме: причіп КНОТ 31-2013, 2010 р. випуску, який згідно письмових пояснень позивача придбаний за кошти батьків. За результатами проведеної перевірки, з урахуванням письмових пояснень та підтвердних документів, також встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного позивачем у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у п. 1 - 10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел. Аналогічний висновок наведений у листі ДПІ у Київському районі м. Харкова від 24.03.2015 р. N° 1190/7/20-31-17-01-27. Наказом Харківської митниці ДФС від 03.04.2015 року № 202-О "Про звільнення ОСОБА_1." позивача було звільнено з займаної посади головного державного інспектора митного поста "Козача Лопань" з 03.04.2015 року. Позивач, не погоджуючись із правомірністю складених за наслідком проведеної перевірки висновків податкового органу, а також винесення Харківською митницею ДФС наказу про звільнення, звернувся до суду із даним позовом.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2015 року та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про обґрунтованість встановлених за наслідком проведеної перевірки ДПІ у Київському м. Харкова висновків про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», а саме, що позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (2013 рік) вказано не достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права). Зазначив, що судом першої інстанції під час судового розгляду справи не було надано належної правової оцінки доказам, які свідчать про відсутність в діях позивача жодних порушень. Таким чином, оскільки складені ДПІ у Київському м.Харкова висновки про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" є необґрунтованими, у Харківської митниці ДФС були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного наказу про звільнення позивача з обіймаємої посади. Вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач - Харківська митниця ДФС, надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач - ДПІ у Київському м.Харкова, надав письмові пояснення, у яких просив відмовити позивачу в задоволенні апеляційної скарги.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені в апеляційній скарзі вимоги.

Представники відповідачів заперечували проти апеляційної скарги та просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Будь-яка публічна служба є державною службою.

Складовими елементами правового статусу осіб публічної служби є вступ на публічну службу, умови та порядок її проходження, звільнення з публічної служби, соціальний статус осіб публічної служби.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач 12.08.2002 року був прийнятий на роботу на посаду інспектора відділу магістральної митниці "Харків-Сортувальний" та прийняв присягу держслужбовця.

01.02.2003 року позивача переведено на роботу на митний пост "Козача Лопань" на посаду інспектора.

Відповідно до наказу Харківської митниці ДФС. від 24.12.2014 року № 06-о позивача прийнято з 25.12.2014 року на роботу до Харківської митниці ДФС на посаду головного державного інспектора митного поста "Козача Лопань" Харківської митниці ДФС в порядку переведення з Харківської митниці Міндоходів.

У період з грудня 2014 року по лютий 2015 року ДПІ у Київському районі м. Харкова щодо позивача проведено перевірку відомостей, визначених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади", за наслідками якої складено висновок вих.N9913-15/7/89-20-31-17-01-27 від 20.02.2015 року, який надісланий Харківській митниці ДФС.

Вказаним висновком встановлено, що позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (2013 рік) вказано не достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права), а саме, у розділі IV "Відомості про транспортні засоби" декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік не вказано транспортний засіб, а саме: причіп КНОТ 31-2013, 2010 р. випуску, який згідно письмових пояснень позивача придбаний за кошти батьків.

За результатами проведеної перевірки, з урахуванням наданих позивачем письмових пояснень та підтвердних документів також встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у п.п. 1 - 10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел.

Аналогічний висновок наведений у листі ДПІ у Київському районі м. Харкова від 24.03.2015 року N1190/7/20-31-17-01-27.

Наказом Начальника Харківської митниці ДФС від 03.04.2015 року. № 202-О "Про звільнення ОСОБА_1." позивача звільнено з займаної посади головного державного інспектора митного поста "Козача Лопань" з 03.04.2015 року.

Позивач, не погоджуючись із правомірністю складеного за наслідком проведеної перевірки висновку податкового органу, а також винесення Харківською митницею ДФС наказу про звільнення, звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за наслідком проведеної перевірки був встановлений факт недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданій позивачем за попередній рік декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, то звільнення позивача з посади є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом України "Про очищення влади".

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України Віктором Януковичем, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

На виконання п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади", протягом 10 років з дня набрання чинності цим Законом, посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Вказана заборона, у відповідності до ч. 8 ст. 3 Закону України "Про очищення влади", зокрема, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на Посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України "Про очищення влади", особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку (ч. 10 ст. 5 Закону України "Про очищення влади").

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади", зазначених особами у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (далі - декларація) визначається Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженим Наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03.11.2014 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.11.2014 року за № 1385/26162 (далі - Порядок), яким передбачено процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі - відомості), зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" (далі - Закон), у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік (далі - декларація), за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - перевірка).

Згідно з п. 3 зазначеного Порядку встановлено, що загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Згідно з п. 4, 6 Порядку при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

За змістом п. 12 Порядку у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Під час судового розгляду встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивачем у поданій декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік не відображено відомості про транспортний засіб: причіп КНОТ 31-2013, 2010 року випуску.

В письмових поясненнях, наданих на ім'я В.о. начальника ДПІ у Київському районі м.Харкова, позивач вказав, що вказаний причіп було придбано позивачем за кошти батьків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який він одразу передав у їх володіння. Також, оскільки причіп не є моторним транспортним засобом, позивач вважав відсутність необхідності його декларування.

Колегія суддів зазначає, що органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1-10 частини 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. Тобто, чи все майно, набуте особою вказане у декларації; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

У висновку, який складається за результатами перевірки, орган Державної фіскальної служби України зобов'язаний зазначити чи була встановлена недостовірність або невідповідність по кожному із перелічених критеріїв, зокрема вказати чи все майно (майнові права), яке підлягає декларуванню, вказане особою у декларації та чи відповідає вартість цього майна отриманим із законних джерел доходам. При цьому, висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) або невідповідність вартості майна (майнових прав) отриманим доходам, з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують такі недостовірність або невідповідність.

Виходячи з системного аналізу вищенаведених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що підтвердження законності джерел набуття доходів та відповідність вартості майна (майнових прав) цим доходам виключає застосування заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади", відповідно до критерію, передбаченого частиною восьмою статті 3 даного Закону України, в зв'язку з тим, що застосування такої заборони можливо при встановленні перевіркою, зокрема недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, у разі, якщо таке майно (майнові права) було набуте (набуті) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, за відсутності підтвердження законних джерел набуття доходів.

Як вбачається із висновку ДПІ у Київському районі м. Харкова вих.N9913-15/7/89-20-31-17-01-27 від 20.02.2015 року, за результатами проведеної перевірки, з урахуванням наданих позивачем письмових пояснень та підтвердних документів також встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у п. 1 - 10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел.

Аналогічний висновок наведений у листі ДПІ у Київському районі м. Харкова від 24.03.2015 року N1190/7/20-31-17-01-27.

На підставі викладеного, податковим органом за наслідком проведеної перевірки підтверджена законність джерел набуття позивачем права власності на причіп КНОТ 31-2013, 2010 року випуску.

Колегія суддів дійшла висновку, що саме по собі неповне декларування наявного майна у осіб, відносно яких здійснюється перевірка, не є підставою для застосування положень Закону України "Про очищення влади" в частині звільнення особи з посади.

Таким чином, оскільки Харківською митницею ДФС при звільненні позивача з посади не було враховано, що причіп КНОТ 31-2013, 2010 року випуску був придбаний позивачем із законних джерел, колегія суддів дійшла висновку, що позивач був звільнений без наявних на те підстав.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму ВСУ від 01.04.1994 року N 4, від 26.10.1995 року N 18, від 25.05.1998 року N 15) роз'яснено, що судам необхідно мати на увазі, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові. Суд не вправі визнати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення.

Таким чином, у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

На підставі викладеного, Харківською митницею ДФС під час судового розгляду не було доведено наявності встановлених законом підстав для звільнення позивача з посади.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проаналізувавши вищевикладені обставини, приймаючи до уваги те, що суб'єктом владних повноважень не доведено належними та допустимими доказами факт правомірності припинення перебування позивача на службі, а оскаржуваний наказ прийнятий без врахування всіх обставин і підстав звільнення, з порушенням діючого законодавства, без дотримання принципу пропорційності, що має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Харківської митниці ДФС від 03.04.2015 р. N 202-О "Про звільнення ОСОБА_1.".

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач - Харківська митниця ДФС, будучи суб'єктом владних повноважень, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не довів законність та обґрунтованість винесеного наказу, що є предметом оскарження позивачем.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту порушених прав, буде поновлення позивача на посаді головного державного інспектора митного посту "Козача Лопань" Харківської митниці ДФС.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Визначення розміру середньої заробітної плати, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку, здійснюється за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до наявної в матеріалах справи Довідки Харківської митниці ДФС від 25.06.2015 року №20-70-05-01/00-1/192 зазначено, що середньоденна заробітна плата позивача складає 166 грн. 56 коп.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення з Харківської митниці ДФС на користь позивача середній заробіток за час його вимушеного прогулу з 03.04.2015 року по день ухвалення рішення - 29.07.2015 року, виходячи із розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 166 грн. 56 коп. відповідно до Довідки Харківської митниці Державної фіскальної служби від 25.06.2015 року №20-70-05-01/00-1/192.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Натомість, враховуючи, що обставини викладені у висновках ДПІ у Київському м.Харкова про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" від 24.03.2015 року № 1190/7/20-31-17-01-27 та від 20.02.2015 року №913-15/7/89-20-31-17-01-27 з приводу подання позивачем недостовірних відомостей щодо наявності майна (причіп КНОТ 31-2013, 2010 року випуску) та підтвердження законності джерел набуття права власності на нього, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав в частині визнання їх протиправними та скасування.

В зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, серед іншого, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального права, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2015 року по справі №820/4505/15 не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС України підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.06.2015р. по справі №820/4505/15 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської митниці Державної фіскальної служби, Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про визнання протиправним та скасування висновку, про визнання протиправним та скасування наказу, про поновлення на роботі та стягнення суми - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Харківської митниці Державної фіскальної служби від 03.04.2015 р. N 202-О "Про звільнення ОСОБА_1.".

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора митного посту "Козача Лопань" Харківської митниці Державної фіскальної служби.

Стягнути з Харківської митниці Державної фіскальної служби (вул. Короленка, 16-Б, м.Харків, 61003, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61196, ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 квітня 2015 року по день ухвалення судового рішення - 29 липня 2015 року, виходячи із розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 166 (сто шістдесят шість) грн. 56 коп. відповідно до Довідки Харківської митниці Державної фіскальної служби від 25.06.2015 року №20-70-05-01/00-1/192.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Водолажська Н.С.

Повний текст постанови виготовлений 03.08.2015 р.