Справа № 2а-0870/5794/11
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року о 17 год. 20 хв.Справа № 2а-0870/5794/11 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання Панасенка О.О.

представників сторін:

позивача - Польнікової Н.В.

відповідача - Гавриленка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Мотор-Січ", м. Запоріжжя

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Мотор-Січ», звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - відповідач, СДПІ), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 05.04.2011 №.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач за результатами перевірки дійшов неправомірних та необґрунтованих висновків про порушення позивачем пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.4.1 ст.4, пп.6.5 (а) ст.6, пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.7.1, абз. «а» пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого, на думку податкового органу, позивачем завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку за грудень 2010 року 7 927 797,00 грн. Зазначає, що сума бюджетного відшкодування в розмірі 7 927 797,00 грн. позивачем правомірно була включена в грудні 2010 року, що підтверджується матеріалами справи. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що за результатами проведеної відповідачем позапланової перевірки було встановлено порушення позивачем пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.4.1 ст.4, пп.6.5 (а) ст.6, пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.7.1, абз. «а» пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого, позивачем завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку за грудень 2010 року 7 927 797,00 грн. Зазначає, що позивачем документально не підтверджено отримання саме в грудні 2010 року податкових накладних за попередні періоди на суму 7 103 460,93 грн. Також, представник відповідача вказує на безпідставне віднесення позивачем до складу податкового кредиту суми коштів по операціях з імпорту товару за характером угоди 84, яка передбачає безоплатне отримання позивачем товару. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем в порушення вимог пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.4.1 ст.4, пп.6.5 (а) ст.6, пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.7.1, абз. «а» пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку у зв'язку з не нарахуванням податкових зобов'язань з ПДВ на суму отриманої передоплати за збільшення ресурсних показників двигунів від ЗАТ «Українські вертольоти» у розмірі 83295,00 грн., оскільки позивач помилково вважає, що такі послуги не підпадають під визначення пп.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість». Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що в період з 21.02.2011 по 14.03.2011 співробітниками СДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ВАТ «Мотор-Січ» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість з напрямом відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку за грудень 2010 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось у грудні 2010, за результатами якої складено акт №38/08-02/14307794 від 18.03.2011 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.4.1 ст.4, пп.6.5 (а) ст.6, пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.7.1, абз. «а» пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку за грудень 2010 7 927 797,00 грн., у т.ч.:

- на порушення пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.7.1, абз. «а» пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку у зв'язку з включенням до складу податкового кредиту суму ПДВ сплачену митним органам по операціям з отриманням товарів на безоплатній основі (84 характер угоди) у розмірі 741 041,00 грн.;

- на порушення пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.4.1 ст.4, пп.6.5 (а) ст.6, пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.7.1, абз. «а» пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку у зв'язку з не нарахуванням податкових зобов'язань з ПДВ на суму отриманої передоплати за збільшення ресурсних показників двигунів від ЗАТ «Українські вертольоти» у розмірі 83295,00 грн.;

- на порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку в розмірі 7 103 461,00 грн., у зв'язку з включенням до складу податкового кредиту суму ПДВ по податковим накладних минулих періодів.

05 квітня 2011 року податковим органом, на підставі акту перевірки, прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 7 927 797,00 грн.

Не погодившись з оскаржуваним податковим повідомлення - рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДПА в Запорізькій області, а рішенням ДПА в Запорізькій області від 02.06.2011 оскаржуване податкове повідомлення - рішення залишено без змін, а скаргу ВАТ «Мотор-Січ» - без задоволення.

Крім того, 14.06.2011 позивач звернувся з повторною скаргою на податкове повідомлення - рішення до ДПС України та рішенням ДПС України від 11.07.2011 позивачу відмовлено в задоволенні скарги, а оскаржуване податкове повідомлення - рішення залишено без змін.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду.

Щодо встановленого відповідачем завищення позивачем податкового кредиту на суму 741040,65 грн. при імпорті майна із зазначенням характеру угоди «84», суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Відповідно до абзацу «а» пп.7.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Під час розгляду справи судом встановлено, що в грудні 2010 року позивачем було розмитнені товарно-матеріальні цінності в режимі «імпорт» та оформлено ВМД типу ІМ-40, в яких у графі 24 «Характер угоди» зазначено код «84-інші випадки».

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем було імпортовано наступний товар:

- ВМД №112000011/2010/003215 - два токарні верстати, поставлені фірмою «Інженерне бюро Фёрстер ГМБХ», Німеччина, на виконання умов договору №1323/658-110-123-DE276 від 25.04.2010, зі здійснення на користь позивача капітального ремонту і модернізації токарних верстатів;

- ВМД №112000011/2010/001924 - датчик частоти обертання ДТА-15, поставлений ВАТ Казанський завод «Електроприбор», РФ, на виконання умов контракту на поставку продукції №5326/08-Д(УЗ) від 08.09.2008, ввезений за наслідками виконання неризедентом гарантійного ремонту раніше поставленого товару, в якому були виявлені недолік згідно рекламаційного акту №66 від 12.07.2010;

- ВМД №112000011/2010/003154 - насос-регулятор НР-3ВМ-Т в неробочому стані, поставлений Міністерством оборони Республіки Білорусь, знятий позивачем на виконання умов договору №1323/658-Е09-260-BY112(FTD) від 07.11.2009, в результаті здійснення гарантійної заміни, що підтверджено рекламаційним актом №09/ВД/06752/10 від 22.04.2010;

- ВМД №112000011/2010/003051 - стартер повітряний СВ-78БА в неробочому стані, поставлений ВАТ «Казанський вертолітний завод», знятий позивачем на виконання умов договору №1323/658/Е04-190-RU643 від 22.11.2004, в результаті здійснення гарантійної заміни, що підтверджено рекламаційним актом №69/УРиСО від 17.07.2009;

- ВМД №112000011/2010/002958 - комплектуючі шафів керування до верстата HAUSER, поставлені фірмою «Мюллер Машинз СА», Швейцарія, на виконання умов договору №1323/658-109-217-СН756(FTD) від 26.08.2009 і додатку №4 до нього від 11.11.2010 зі здійснення на користь позивача поставки комплектуючих шафів керування на заміну дефектних;

- ВМД №112000011/2010/002953 - насос-регулятор НР-3ВМ-Т в неробочому стані, поставлений ВАТ «Казанський вертолітний завод», РФ, знятий позивачем на виконання умов договору №№1323/658-Е08-073-RU643(ВТД) від 20.03.2008 в результаті здійснення гарантійної заміни, що підтверджено технічним актом від 11.09.2009;

- ВМД №112000011/2010/002921 - датчик температури, кисневий датчик, глушник, редукційний клапан, кульковий клапан, запобіжний клапан, плата, поставлені AVURE Technologies AB, Sweden, на виконання умов контракту №1323/658-І08-258-Se752(FTD) від 08.09.2008 і додатку №6 до нього від 01.09.2010 зі здійснення на користь позивача поставки таверно-матеріальних цінностей на заміну дефектних і тих, що вийшли з ладу під час монтажу і запуску в експлуатацію;

- №112000011/2010/002887 - дві турбіни №27015 і №17017 в неробочому стані, поставлені ВАТ «Роствертол», РФ, на виконання додатку №2 до договору №3945/10-К(ЄРО) від 14.05.2010, з виконання ремонту шляхом заміни дефектного товару;

- №112000011/2010/002833 - пристрій для кріплення інструментів оброблюваного центра, поставлений фірмою «Мюллер Машинз СА», Швейцарія, на виконання умов договору №1323/658-109-217-СН756(FTD) від 26.08.2009 і додатку №3 до нього від 11.11.2010 зі здійснення на користь позивача поставки присторою для кріплення інструментів оброблюваного центра на заміну дефектного.

Згідно пп.3.1.2, пп.7.3.6, пп.7.5.2 Закону України «Про податок на додану вартість» об'єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення на митну територію України товарів у митному режимі «імпорт» або «реімпорт». При цьому з метою оподаткування до імпорту також прирівнюється ввезення з-за меж митного кордону України на митну територію України товарів (супутніх послуг) за договорами лізингу (оренди) (у тому числі у разі повернення об'єкта лізингу лізінгодавцю - резиденту або іншій особі за дорученням такого лізінгодавця) застави, та іншими договорами, які не передбачають передання права власності на такі товари (майно); в момент розмитнення товару у імпортера виникає обов'язок сплати митним органам ПДВ з вартості товару, що оформлюється у митному режимі «імпорт», після чого у платника податку виникає право на податковий кредит, яким позивач користувався впродовж перевіряємого періоду.

Суд зазначає, що формування податкового кредиту Закон України «Про податок на додану вартість» пов'язує з надмірною сплатою цього податку, чи то постачальнику, чи то митному органу, а також з обов'язковою умовою використання товару (послуги) у господарській діяльності платника податку, але не з наявністю грошових розрахунків з постачальником.

Закон України «Про податок на додану вартість» не містить визначення терміну «придбання», перехід права власності може бути пов'язано як з купівлею-продажем речі, так і іншими формами набуття цього права.

Підпунктом 7.2.7 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що у разі імпорту товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на отримання податкового кредиту, вважається вантажна митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку на додану вартість, або погашений податковий вексель.

Таким чином, податком на додану вартість оподатковуються ввезені товари з-за меж митного кордону України в режимі імпорту, а суми ПДВ, сплачені при такому імпорті, за умови їх підтвердження ВМД.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до умов контрактів, укладених позивачем з контрагентами, зняті в процесі ремонту запасні частини переходять у власність ПАТ «Мотор-Січ». Отримане за ВМД майно поставлене позивачу в обмін на раніше експортовані запасні частини, що зняті в результаті здійснення ремонту, пов'язано з виробничим процесом та використовується у подальшій господарській діяльності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оформлення ВМД позивачем здійснювалось у зв'язку з реалізацією підприємством своєї господарської компетенції: виконання гарантійних зобов'язань, вартість яких включена до вартості виробу щодо якого надається гарантія, здійснення продажу послуги та купівлі послуги у нерезидента; під час проведення зазначених господарських операцій позивачем здійснювалося придбання права власності на майно, що ввезене на митну територію України, підприємством виконані основні умови відображення податкового кредиту, а саме наявний зв'язок отриманих товарів з господарською діяльністю підприємства та існування підтвердження факту сплати податку - належним чином оформлені ВМД, у зв'язку з чим ПДВ, сплачений митному органу під час розмитнення товару, правомірно включений позивачем до складу податкового кредиту за грудень 2010 року.

Щодо встановленого під час проведення перевірки порушення на порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», у зв'язку з чим, на думку податкового органу, позивачем завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку в розмірі 7 103 461,00 грн., суд зазначає наступне.

З пояснень представника відповідача судом встановлено, що підставою для встановлення зазначеного порушення стало віднесення до складу податкового кредиту грудня 2010 року податкових накладних за попередні податкові періоди без підтвердження їх отримання в грудні 2010 року на суму 7 103 460,93 грн., а саме за червень 2008 року на суму ПДВ 171,83 грн., червень 2009 року - 17526,80 грн., жовтень 2009 року на суму ПДВ 4400,00 грн., листопад 2009 - 6790,47 грн., грудень 2009 - 91512,81 грн., січень 2010 - 8698,60 грн., лютий 2010 - 3338,12 грн., березень 2010 - 320 090,25 грн., квітень 2010 - 21322,88 грн., травень 2010 - 47049,14 грн., червень 2010 - 152 387,80 грн., липень 2010 - 79426,98 грн., серпень 2010 - 256 244,82 грн., вересень 2010 - 148 988,34 грн., жовтень 2010 - 469 121,18 грн., листопад 2010 - 5 485 390,91 грн.

Разом з тим, суд не погоджується з такою позицією контролюючого органу, з огляду на наступне.

Відповідно до п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається:

7.5.1. дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Також, суд зазначає, що пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлюють право платника податків на віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту по даті фактичного отримання таким платником податків оригіналів податкових накладних.

Крім того, приписи Закону України «Про податок на додану вартість» не містять будь-яких обмежень щодо можливості включення одержувачем товарів (послуг) сум ПДВ, які зазначені у податкових накладних минулих податкових періодів, до складу податкового кредиту звітного місяця (у межах 1095 днів).

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту в тому звітному періоді, в якому були отримані податкові накладні (грудень 2010 року), що не суперечить вимогам Закону України «Про податок на додану вартість».

Суд, також не приймає посилання представника відповідача на невиконання позивачем приписів абзацу 2 пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки дана норма наділяє платника податків, у разі неотримання податкової накладної від постачальника, правом, а не обов'язком звернутися до податкового органу зі скаргою на такого постачальника.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків відповідача про завищення позивачем суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку в розмірі 7 103 461,00 грн.

Щодо встановленого порушення - завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника у банку у зв'язку з не нарахуванням податкових зобов'язань з ПДВ на суму отриманої передоплати за збільшення ресурсних показників двигунів від ЗАТ «Українські вертольоти» у розмірі 83295,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції чинній на час здійснення спірних операцій), об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю).

За визначенням пункту 1.4 статті 1 зазначеного Закону поставка послуг - будь-які операції цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з поставки будь-яких інших, ніж товари, об'єктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного виконання робіт, надання послуг.

Підпунктом «а» п. 6.5 ст. 6 Закону передбачено, що місцем поставки послуг вважається за винятками, визначеними у підпунктах "в", "д" - "е" цього підпункту, - місце, де особа, яка надає послугу, зареєстрована платником цього податку, а у разі якщо така послуга надається нерезидентом - місце розташування його представництва, а за відсутності такого - місце розташування резидента, який виконує агентські (представницькі) дії від імені такого нерезидента, а за відсутності такого - місце фактичного розташування покупця (отримувача), який у цьому випадку виступає податковим агентом такого нерезидента.

Підпунктом "г" п. 6.5 ст. 6 Закону визначено що місцем поставки послуг вважається місце, де фактично надаються послуги у сфері: культурної, артистичної, спортивної, наукової, освітньої, розважальної або подібної їм діяльності, включаючи діяльність організаторів (продюсерів) у таких сферах діяльності, та пов'язаних з ними послуг; діяльності, допоміжній транспортній, такій як навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види робіт (включаючи страхування); оцінки нерухомого майна (нерухомості); проведення будь-яких робіт з рухомим майном, які змінюють його якісну характеристику.

Відповідно до ч.2 ст.181 ЦК України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

З матеріалів справи судом встановлено, що між ВАТ «Мотор Січ» (виконавець), УРСНВП «Юпітер» (розробник) та ЗАТ «Українські вертольоти» (замовник) укладено договір №5689/08-К (ЄРО) від 01.10.2008 та договір №1201/10-К(ЄРО) від 27.01.2010 між ВАТ «Мотор Січ» (виконавець) та ЗАТ «Українські вертольоти» (замовник), відповідно до умов якого виконавець прийняв на себе зобов'язання провести аналіз технічного стану двигунів за результатами виконаних робіт та оформити у відповідності із нормативною документацією дозвіл на збільшення ресурсів двигунам.

Тобто, за умовами договорів ВАТ «Мотор Січ» мало провести роботи з дослідження (аналізу) технічного стану авіаційних двигунів (рухомих речей).

Відповідно до умов договорів виконавець зобов'язується надати послуги по оцінці технічного стану двигунів з метою збільшення міжремонтного ресурсу для ЕТС етапами по 50 годин 50 циклів та напрацювання 2000 годин 2000 циклів, а розробник приймає на себе обов'язок провести аналіз технічного стану двигунів за результатами виконаних робіт і оформити згідно з нормативною документацією дозвіл на збільшення ресурсів двигунів.

Згідно вказаних договорів у випадку необхідності поставки майна (деталі і пристосування) для виконання робіт по договору поставка буде здійснюватись за рахунок виконавця. Для прийняття виконавцем і розробником рішення щодо можливості збільшення ресурсів двигунів на черговий етап спеціаліст виконавця, разом з технічним персоналом замовника, здійснює оцінку технічного стану двигунів.

По завершенню оцінки технічного стану двигунів замовник направляє виконавцю телеграмою або факсимільним повідомленням результати оцінки, технічного стану. При задовільному технічному стану двигунів і після надходження на розрахункові рахунки виконавця і розробника ста (ста) процентів грошових засобів, вказаних у п.2.2, п.2.3 виконавець разом з розробником факсимільним зв'язком направляють дозвіл на адресу замовника на збільшення ресурсів.

Як вбачається з договорів №5689/08-К (ЄРО) від 01.10.2008 та №1201/10-К(ЄРО) від 27.01.2010 після отримання замовником дозволу про збільшення ресурсу, спеціаліст виконавця, разом з замовником, оформлюють технічний акт, акт прийому-передачі робіт (по формі Додатку №1 до цього договору), після чого спеціаліст виконавця оформлює формуляр двигуна та вклеює до нього номерний голографічний захисний елемент.

В матеріалах справи містяться технічні акти (а.с.134-151, т.1), якими встановлено задовільний стан двигунів та встановлених на них агрегатів і комплектуючих виробів. Також, в матеріалах справи наявні та досліджені судом дозволи на збільшення міжремонтного ресурсу двигунів (а.с.129-133, т.1).

Згідно актів приймання-здачі робіт №№1143, 1142, 1144, 1145, 1146, 1183 ВАТ «Мотор Січ» фактично проведено роботи із збільшення ресурсу до першого капітального ремонту, міжремонтного ресурсу, назначеного ресурсу та /або продовжено календарний строк служби (зберігання та експлуатації) двигунів для ЄТС.

Системний аналіз змісту договорів №5689/08-К (ЄРО) від 01.10.2008 та №1201/10-К(ЄРО) від 27.01.2010 (за якими надходили кошти в грудні 2010 року) свідчить про те, що хоча сторони не включили збільшення міжремонтного ресурсу двигунів до предмету угод (ст. 1 Договорів), проте суд приходить до висновку, що за змістом ст.3,4 таких договорів виконання робіт із збільшення міжремонтного ресурсу охоплюється порядком надання послуг, а відтак вказані роботи здійснені у межах укладених договорів.

Суд вважає, що виконані позивачем роботи з продовження ресурсу двигуна є зміною його якісних характеристик, оскільки ресурси та строки служби є одними із техніко-економічних характеристик споживацьких властивостей двигуна, які складають та визначають його якість.

Ресурс авіаційного двигуна є комплексною якісною характеристикою виробу, що відображає можливість його експлуатації за цільовим призначенням. Ресурс, як параметр, що характеризує експлуатаційні можливості авіаційного двигуна, встановлюється виключно розробником на етапі складання ТЗ та проектування та розробки двигуна.

Продовження ресурсів та строків служби є матеріальною послугою з подальшого підвищення споживацьких якостей двигуна, тобто з подальшого підвищення його якості.

Встановлення нового ресурсу (продовження) авіаційному двигуну пов'язано із зміною параметрів роботи виробу та (або) агрегатів, які в нього входять і є зміною якісних характеристик двигуна.

Враховуючи, що якісні характеристики є сукупністю властивостей продукції, що дозволяють задовольнити запити та очікування користувача та знаходять своє вираження в певних техніко-економічних параметрах, зміна назначеного ресурсу є зміною властивостей авіаційного двигуна, направлених на задоволення вимог безпеки та льотної придатності повітряного судна, в складі якого здійснюється експлуатація двигуна.

Отже, в даному випадку, місцем поставки послуг у відповідності до п. п. «г» п. 6.5 ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість» вважається місце, де фактично були надані такі послуги. Із змісту вищевказаних договорів чітко визначено умови та місце надання послуг - прибуття спеціаліста виконавця послуг до пункту, в якому експлуатується повітряне судно Порт-о-Пренс (о. Гаїті), Республіка Судан. Також підтвердженням надання послуг за межами митної території України є направлення фахівців виконавця таких робіт на базові точки замовника (посвідчення про відрядження, звіти про відрядження, тощо).

Таким чином, надані позивачем послуги з підвищення ресурсу двигунів ЗАТ «Українські вертольоти» не є об'єктом оподаткування в розумінні пп.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість».

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Мотор-Січ».

У судовому засіданні, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Мотор-Січ" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати винесене Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі податкове повідомлення рішення від 05.04.2011 року №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Мотор-Січ" судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя І.В.Шара