Справа № 822/2773/14
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Київ К/800/55465/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Островича С.Е., Степашка О.І., Федорова М.О.

розглянула в порядку попереднього провадження касаційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом Приватного підприємця ОСОБА_4 до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватний підприємець ОСОБА_4 (далі - ПП ОСОБА_4.) звернувся до суду з позовом до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області (далі - Кам'янець-Подільська ОДПІ) в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року позов ПП ОСОБА_4 задоволено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року апеляційну скаргу Кам'янець-Подільської ОДПІ залишено без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року - залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Кам'янець-Подільська ОДПІ подала касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити ПП ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

ОСОБА_4 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа та перебуває на обліку в Кам'янець-подільській ОДПІ з 12.09.2006 року. У 2013 році позивач перебував на спрощеній системі оподаткування - єдиному податку за 3 групою із ставкою податку - 5 %.

Згідно податкової декларації за 2013 рік, поданою фізичною особою-підприємцем, сума єдиного податку, яка підлягала сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового періоду) складала 3436,00 грн.

Граничний строк погашення єдиного податку закінчується 20.02.2014 року.

19 лютого 2014 року позивач оплатив у відділенні №5 Хмельницького ГРВ м. Кам'янці-Подільського єдиний податок в сумі 3436,00 грн. на рахунок відповідача із зазначенням у квитанції призначення платежу: *:101::18050411: Єдиний податок з фізичних осіб, що підтверджується копією квитанції №р211ка_952 від 19.02.2014 року.

Працівниками податкового органу в результаті виявленого податкового боргу в інтегрованій картці платника податків, була сформована податкова вимога від 08.04.2014 року №320-25.

Не погоджуючись вищезазначеною податковою вимогою, позивач оскаржив її в адміністративному порядку до ГУ Міндоходів у Хмельницькій області та Міністерства доходів і зборів України. В результаті дана вимога залишена без змін.

Відповідно до п.16.1.4 ч.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України до обов'язку платника податків належить сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Граничний термін подання податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2013 рік - 10.02.2014 року, а граничний строк погашення єдиного податку - 20.02.2014 року.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що на виконання зазначеної вимоги, позивач 19 лютого 2014 року оплатив у відділенні №5 Хмельницького ГРВ м. Кам'янці-Подільського єдиний податок в сумі 3436,00 грн. на рахунок відповідача із зазначенням у квитанції призначення платежу: *:101::18050411: Єдиний податок з фізичних осіб, що підтверджується копією квитанції №р211ка_952 від 19.02.2014 року.

Відповідно до ч.8.1 ст.8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до п.22.4 ст.22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Статтями 1066-1068 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Судами першої та апеляційної інстанції зазначено, що позивач надав податковому органу доказ сплати податкового зобов'язання, а саме: копію квитанції №р211ка_952 від 19.02.2014 року. В подальшому податковий орган не звертався до банківської установи для з'ясування причин не перерахування коштів позивача на рахунок податкового органу. Даний факт представниками відповідача не заперечувався.

Статтею 38 Податкового кодексу визначено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно ч.129.6 ст.129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач 19 лютого 2014, тобто у строк, встановлений законодавством, оплатив готівкою суму єдиного податку в розмірі, визначеному законодавством, що підтверджується копією квитанції №р211ка_952 від 19.02.2014 року, тобто позивач виконав свій податковий обов'язок.

В подальшому позивач звертався до банківської установи з вимогами надати відповідь щодо зарахування коштів, які були сплачені 19.02.2014 року на зарахування єдиного податку з фізичних осіб або їх повернення.

Суди попередніх інстанцій дійшли до висновку, що позивач виконав свій податковий обов'язок, сплативши у відділення АТ "Брокбізнесбанк" готівкою суму визначеного позивачем податкового зобов'язання з єдиного податку в сумі 3436,00 грн. та в подальшому вчиняв дії для сприяння вирішення даного питання. Натомість, збоку відповідача не вжито жодних заходів для з'ясування всіх обставин справи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог ПП ОСОБА_4

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області залишити без задоволення, постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко
М.О. Федоров