Справа № 818/1105/15
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 р.Справа № 818/1105/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Кудіної Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11.06.2015р. по справі № 818/1105/15

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 міського відділу (з обслуговування міста Лебедин та Лебединського району) управління Міністерства внутрішніх справ України в сумській області

про визнання дій незаконними та скасування наказів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі за текстом ОСОБА_1, позивач) звернулась з адміністративним позовом до ОСОБА_2 міського відділу (з обслуговування міста Лебедин та Лебединського району) УМВС України в Сумській області (далі відповідач, ОСОБА_2) в якому просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача та скасувати накази № 110 від 03.03.2015 р. та № 114 від 10.03.2015 р. про оголошення суворої догани.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 1, 2, 5, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п. 8.3 розділу VIII Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, ст.ст. 70, 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що показаннями свідків, допитаних під час судового засідання, підтверджуються обставини відсутності під час оперативної наради 10.02.2015 року порушення ОСОБА_1 правил службової дисципліни чи правил поведінки та професійної етики, а висновки службового розслідування про наявність таких порушень є необґрунтованими та не підтверджені відповідними доказами, що свідчить про відсутність підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 2002 року проходила службу в органах внутрішніх справ на різних посадах та з 30.05.2014 р. була призначена на посаду оперуповноваженого боротьби з незаконним обігом наркотиків ОСОБА_2

Під час проходження служби позивачем, 10 лютого 2015 р. в приміщенні ОСОБА_2 відбулось проведення оперативної наради з питань підведення підсумків роботи працівників за січень 2015 р. Після наради, по факту неготовності ОСОБА_1 до звіту про результати своєї роботи та порушення субординації, Наказом УМВС України в Сумській області № 97 від 19.02.2015 р. було призначено службове розслідування (а.с. 78).

За результатами службового розслідування 02.03.2015 р. складений висновок (а.с. 47), згідно якого встановлено порушення позивачем п. 1, 4, 7, 9, 10 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС, пп. 2, 4, 5 п. 1.2, пп. 4 п. 2.1 розділу ІV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених Наказом МВС України № 155 від 22.02.2012 р.

За вчинені порушення, згідно Наказу № 110 від 03.03.2015 р. (а.с. 10), до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення суворої догани. Наказом № 114 від 10.03.2015 р. до згаданого наказу про покарання були внесені зміни, зокрема зазначені норми, за порушення яких було застосовано дисциплінарне стягнення (а.с. 11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з документального підтвердження порушення ОСОБА_1 під час оперативної наради, проведеної 10 лютого 2015 року в ОСОБА_2, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Положеннями ст. 1 Закону України, від 22.02.2006 року № 3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" встановлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок відповідно до ст.2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу згідно із ст.5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу (ч.6 та ч.8 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Наказ відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення (ч.5 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Колегією суддів встановлено, що 10 лютого 2015 р. в приміщенні ОСОБА_2 була проведена оперативна нарада з питань підведення підсумків роботи працівників за січень 2015 р.

Після наради, по факту неготовності ОСОБА_1 до звіту про результати своєї роботи та порушення субординації, Наказом УМВС України в Сумській області № 97 від 19.02.2015 р. було призначено службове розслідування (а.с. 78).

За результатами службового розслідування, було встановлено, що на оперативній нараді 10.02.2015 р. на пропозицію куратора від УМВС в Сумській області полковника міліції ОСОБА_3 доповісти про результати своєї роботи, позивач відмовлялась виходити до трибуни з тих підстав, що не готова до звіту, під час доповіді конкретних результатів діяльності повідомити не змогла, розмовляла у підвищеному тоні, обурювалась щодо кожного з поставлених їй запитань та заперечувала і робила зауваження полковнику міліції ОСОБА_3, після чого вийшла з кімнати, де проходила нарада.

За наслідками службового розслідування видано Наказ № 110 від 03.03.2015 р., яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення суворої догани за порушення ОСОБА_1 субординації та професійної і службової етики під час проведення 10 лютого 2015 р. в ОСОБА_2 оперативної наради з питань підведення підсумків роботи працівників за січень 2015 р. Наказом № 114 від 10.03.2015 р. до вказаного наказу про покарання були внесені зміни, зокрема зазначені норми, за порушення яких було застосовано дисциплінарне стягнення.

Норми поведінки, дотримання яких є моральним обов'язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання, та порушення яких є дисциплінарним проступком, встановлені Правилами поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженими Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 р. № 155, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.04.2012 р. за № 628/20941 (далі Правила поведінки).

Так, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 розділу ІV Правил поведінки поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Норми професійної етики вимагають від працівника, окрім іншого: постійно контролювати свою поведінку, почуття і емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на службові рішення, уміти передбачати наслідки своїх вчинків і дій; виявляти повагу та увагу до старших за званням чи віком, завжди першим вітати: молодшому - старшого, підлеглому - начальника, чоловікові - жінку; у спілкуванні з колегами виявляти простоту і скромність, уміння щиро радіти успіхам товаришів по службі, сприяти успішному виконанню ними службових доручень.

Під час виконання службових обов'язків, оперативно-службових завдань працівники повинні критично ставитися до власних професійних якостей та поведінки, постійно працювати над самовдосконаленням, підвищенням свого професійного та загальнокультурного рівня (п. 2.1 розділу ІV Правил поведінки).

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

Невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з Статутом (ст. 2 Дисциплінарного статуту).

Отже, під час службового розслідування встановлено недотримання ОСОБА_1 вищевказаних вимог - норм поведінки працівника органів внутрішніх справ, порушення яких є дисциплінарним проступком.

В якості доказів на підтвердження зазначених обставин, ОСОБА_2 були надані матеріали службового розслідування, зокрема пояснення працівників, які були присутніми на нараді 10.02.2015 р., ОСОБА_4, ОСОБА_5Л, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с. 40-45).

Допитані в якості свідків під час судового розгляду справи в Сумському окружному адміністративному суді ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили, що під час проведення оперативної наради 10.02.2015 р. ОСОБА_1 вийшла для доповіді до трибуни тільки після наполегливої пропозиції полковника міліції ОСОБА_3, з яким постійно сперечалась та розмовляла у підвищеному тоні.

Допитаний в якості свідка полковник міліції ОСОБА_3 зазначив, що 10 лютого 2015 р. за вказівкою керівництва УМВС України в Сумській області прибув до ОСОБА_2 для проведення наради по підведенню підсумків роботи за січень 2015 року. Під час оперативної наради доповівши про результати своєї роботи, старший оперуповноважений підрозділу БНОН ОСОБА_6 зазначив на необхідності заслухати доповідь щодо показників роботи іншого співробітника відділу БНОН, а саме: ОСОБА_1

Після наполегливої пропозиції полковника міліції ОСОБА_3 вийти до трибуни і надати доповідь про результати роботи за січень 2015 р., позивач вийшла без будь-якого звіту. На запитання про причини відсутності звіту та аналізу своєї роботи, ОСОБА_1 почала нервуватись та некоректно відповідати, що у неї немає ніяких звітів та показників, бо вона жінка, хворіла та ін.

Запропонувавши позивачу заспокоїтись та зазначивши, що нарада проводиться з питань підведення підсумків роботи, ОСОБА_3 попросив ОСОБА_1 розказати про проведену роботу у звітному періоді, на що остання пафосно почала відповідати, що ніякої роботи у неї не було, і взагалі вона не хоче нічого розказувати.

За вказану некоректну поведінку позивача, ОСОБА_3 було зроблено зауваження щодо недопустимості такої поведінки у співробітника міліції та запропоновано розповісти про проведену оперативну роботу. Так, ОСОБА_1 зазначила, що ніякої оперативної роботи не проводила, показників щодо негласних співробітників чи заведених облікових оперативних справ не має.

Враховуючи відсутність результатів роботи позивача, ОСОБА_3 повідомив її про можливість застосування дисциплінарного стягнення за невиконання службових обовязків. На вказане попередження ОСОБА_1 сказала, що їй до стягнення немає діла та, після запитання про відношення до всього колективу і пропозиції вийти з приміщення, позивач відповіла що їй все одно, після чого вийшла.

Повернувшись з ОСОБА_2, підполковник міліції ОСОБА_3 доповів про вказані події керівництву УМВС України в Сумській області, яке прийняло рішення провести службове розслідування.

Враховуючи викладені обставини, наведені та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку про підтвердження встановлених службовим розслідуванням порушень ОСОБА_1 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України під час оперативної наради, проведеної 10 лютого 2015 року в ОСОБА_2

Поряд із цим, як вбачається з матеріалів справи, свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повідомили, що позивач на оперативній нараді 10.02.2015 р. з полковником міліції ОСОБА_3 не сперечалась, розмовляла з ним не образливо та не у підвищеному тоні, хоча і не спокійно. Була трохи збудженою через те, що нервувалась. Приміщення, в якому проводилась нарада, покинула після відповідної пропозиції керівництва.

Між тим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що вказані пояснення свідків доводять відсутність під час оперативної наради 10.02.2015 року порушення ОСОБА_1 правил службової дисципліни та правил поведінки, професійної етики, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За змістом ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні; ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Пояснення свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суперечать поясненням свідків, допитаних під час судового розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_3, а також наданими до матеріалів справи поясненням працівників, які були присутніми на нараді 10.02.2015 р., ОСОБА_4, ОСОБА_5Л, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Між тим, пояснення свідків ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5Л, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, якими підтверджується факт некоректної поведінки та не дотримання ОСОБА_1 норм професійної та службової етики в свою чергу, відповідають висновкам службового розслідування, матеріали якого також надано ОСОБА_2 до суду.

Отже, керуючись приписами наведених норм процесуального закону, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, колегія суддів вважає, що Лебединським РВ доведено вчинення позивачем дисциплінарного проступку та наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення суворої догани.

Оскільки позивач на момент прийняття рішення щодо виду дисциплінарного стягнення вже мала таке стягнення як «догана», оголошене згідно Наказу № 191 від 07.04.2014 р. за порушення Дисциплінарного статуту і Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України Правил яка (а.с. 71), колегія суддів вважає застосування відповідачем до ОСОБА_1 такого стягнення як «сувора догана» обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про скасування наказів № 110 від 03.03.2015 р. та № 114 від 10.03.2015 р. про оголошення суворої догани.

За викладених обставин, переглянувши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані сторонами докази, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11.06.2015р. по справі № 818/1105/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_15
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_16 ОСОБА_17
Повний текст ухвали виготовлений 03.08.2015 р.