Справа № 809/2239/15
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2015 р. Справа № 809/2239/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Григорука О.Б.

при секретарі: Котик Д.М.,

за участю: позивача- Швирида А.О., представник відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до відповідача: Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що для забезпечення примусового виконання рішення третейського суду та виконавчого листа за №6-128/1-09 від 31.07.2009, ухвалою Калуського мійсьрайонного суду Івано-Франківської області за поданням державного виконавця тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 Постановою старшого державного виконавця ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 24.03.2015 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №6-128/1-09 від 31.07.2009 закінчено на підставі п. 4 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", однак заходи забезпечення примусового виконання стосовно ОСОБА_1 державним виконавцем не знято. Позивач зазначає, що звертався до начальника ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції із заявою про скасування тимчасового обмеження управи виїзду за межі України, проте така заява залишена без розгляду. Вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та просить зобов'язати усунути допущені порушення прав позивача, прийняти рішення про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Причини неявки відповідач суду не повідомив, правом на подання заперечення не скористався. На підставі ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, - судом продовжено розгляд справи за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, заслухавши пояснення позивача, судом встановлено наступне.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.02.2010 задоволено подання старшого державного виконавця районного відділу ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання ним зобов'язань покладеного рішенням Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14.05.2009 по справі №317/09 та виконавчим листом, виданим Дніпровським районним судом м. Києва від 30.07.2009 (справа №6-128/1-09).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" закріплені обов'язки і права державного виконавця, зокрема і вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 18.ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Положенням ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України" встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.07.2014 у справі №6-128/1-09 виконавчий лист №6-128/1-09 виданий Дніпровським районним судом м. Києва на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суд при Асоціації українських банків №317/09 від 14.09.2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Акціонерного банку "Укргазпромбанк" боргу в сумі 124 247,17 грн. та третейського збору в розмірі 1607, 41 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції виніс постанову від 24.03.2015 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №6-128/1-09 виданого 31.07.2009 Дніпровським районним судом м. Києва.

Таким чином, враховуючи що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовано до ОСОБА_1, як захід забезпечення примусового виконання виконавчого листа № 6-128/1-09 виданого 31.07.2009 Дніпровським районним судом м. Києва, який визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає до виконанню, суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави обмежувати ОСОБА_1 право виїзду за межі України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та обгрунтованості заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Положенням п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно п. 11.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012, № 512 встановлено, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно особи знімається у разі винесення державним виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), на підставі частини першої статті 48 Закону; закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 6, 8 - 9, 11 - 14 частини першої статті 49 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

У постанові вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Постанова затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і протягом трьох робочих днів надсилається до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Таким чином, вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду за рішенням, що перебувало у виконанні, покладено на державного виконавця.

З врахуванням положень п. 11.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, державний виконавець наділений повноваженнями щодо винесення постанови про зняття особи (боржника) з контролю у разі закінченням виконавчого провадження, у випадках передбачених п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Як встановлено під час розгляду справи, при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.03.2015 питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 не вирішено, також станом на 11 травня 2015 року заходи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 не скасовано.

Судом встановлено, що позивач звертався до начальника відділу ДВС Івано-Франківської міського управління юстиції із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Однак вказана заява залишена відповідачам без реагування.

Слід зазначити, що наявність обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 (без наявності необхідних підстав для такого обмеження) порушує його права надані Конституцією України, чинним законодавством України та міжнародними актами, які гарантують свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, оскільки рішенням Чернівецького прикордонного загону ОСОБА_1 про відмовлено в перетинанні держаного кордону України, з посиланням на наявність відносно нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону виїзду за кордон (рішення Чернівецького прикордонного загону від 20.04.2015, 11.05.2015).

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Суд вважає, що відповідачем не було дотримано вимог законодавства та не вирішено питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, жодних обґрунтувань та доказів на підтвердження правомірності своєї бездіяльності відповідачем не надано.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції стосовно не вирішення питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції прийняти постанову про скасування заходів примусового виконання рішення (тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України) у ВП №32679220, у відповідності до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 11.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень .

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1, сплачений судовий збір у сумі 73 (сімдесят три ) грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 03.08.2015 року.