Справа № 804/19920/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: – не з’явився,

відповідача: – не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року

за позовом публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського»

до Дніпропетровської митниці ДФС

про скасування карток відмови, рішень про коригування митної вартості,–

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з’явилися. Відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» (покупець) та компанією «Puyang Refractories Group Co., Ltd.», Китай (продавець) укладено контракт від 14 лютого 2012 року № 12-0344-12, за умовами якого позивачем придбано товар (металоприймач/Tundish box PN-T39-X-KLT-G).

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для виникнення сумнівів митного органу щодо митної вартості товару, стали розбіжності в документах, а також те, що декларантом заявлено неповні відомості стосовно митної вартості.

Так, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи які надані до митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. В рішенні про коригування митної вартості, відповідач зазначив, Відповідно пункту 4 специфікації від 29 жовтня 2013 року №42 до зовнішньоекономічного контракту від 14 лютого 2012 року №12-0344-12 передбачено, що покупець перераховує 70% вартості продукції на рахунок продавця протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу інвойсу від продавця. Оригінал інвойсу передається покупцеві протягом місяця з моменту підписання специфікації. 30 % покупець перераховує протягом 20 банківських днів з дати поставки, але декларантом публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» документи щодо проведення розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 14 лютого 2012 року №12-0344-12 не надано. Проте, декларантом наданий лист від 24.03.2014 № 14-05-023 щодо оплати продукції протягом 20 календарних днів, відомості якого суперечать вимогам пункту 5.2 щодо зобов'язань покупця та пункту 12.3 щодо порядку внесення змін до умов зазначеного зовнішньоекономічного контракту. Зазначене унеможливлює перевірку числового значення заявленої митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до статті 53 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості використовується прайс-лист виробника товару. Надана декларантом комерційна пропозиція від 14 травня 2013 року №13-05-096 містить відомості щодо наявності знижки при формуванні ціни імпортованого товару. Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару. Під дійсною вартістю відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов'язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції. Таким чином, наявні підстави вважати, що публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» не виконуються положення Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. За відсутності відомостей про дату виготовлення товару, для цілей визначення митної вартості імпортованого товару митницею використано дату сертифікату якості – 25 квітня 2014 року. Надана комерційна пропозиція від 14 травня 2013 року №13-05-096 не кореспондується з часом укладання специфікації від 29 жовтня 2013 року №42 та часом виготовлення продукції що унеможливлює її ідентифікацію із заявленою за МД №110010000/2014/003104 партією товару. Відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту до вартості товару включено вартість пакування та маркування – пункт 2.1 контракту від 14 лютого 2012 року №12-0344-12, але відомостей щодо відповідної складової митної вартості декларантом не надано. Умови поставки DDU м. Дніпродзержинськ, що визначені положеннями контракту від 14 лютого 2012 року №12-0344-12 передбачають несення витрат доставки до місця призначення продавцем. За відомостями товаросупровідних документів транспортування товару здійснено залізничним транспортом із Манчжурії (Китай) до України. За відомостями залізничної накладної від 27 лютого 2014 року №11051802 (гр.4, 20) платежі за перевезення здійснено - за РЖД «Трансєвразія», по УЗ ООО «Транс - Магістр». Графа 56 зазначеної накладної містить відомості щодо вартості транзитного перевезення 1029,63 шв. фр. Відповідно пункту 10 статті 58 Митного кодексу України, складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів. З урахуванням умов постачання DDU м. Дніпродзержинськ відповідно до пункту 10 статті 58 Митного кодексу України вартість транспортування від виробника до пункту призначення є складовою вартості товару за контрактом, заявленої декларантом як митна вартість. Надані публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» документи не містять відомостей, що однозначно свідчать про включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару до місця призначення (перевезення , витрати з експедирування вантажу, тощо). За результатами співставлення заявленого рівня митної вартості з наявною у органу доходів та зборів інформацією про рівень цін на такі товари, проведеного відповідно до положень статті 337 Митного кодексу України та з урахуванням частини другої Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів та зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМСУ від 13 липня 2012 року №362 виявлені розбіжності: рівень заявленої декларантом митної вартості металоприймача марки PN-T39-X-KLT-G 1,1541 Дол. США /кг - нижчий, ніж в електронних документах, пов'язаних з перевіркою даних за МД (ІМ 40) від 25 листопада 2013 року №№110010000/2013/022977, 110010000/2013/022978 від 26 листопада 2013 року №110010000/2013/022989, від 03 грудня 2013 року №110010000/2013/023032 за якими публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» ввезений такий самий товар, такого ж виробника за тим самим контрактом із рівнем митної вартості - 2,34 Дол. США /кг., у зв’язку з чим спірним рішенням митну вартість товару, отриманого позивачем, було скориговано до відповідного рівня на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням другорядного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України. У зв'язку з чим, у митниці виник сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару, що зумовило необхідність витребування додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, виписку з бухгалтерської документації, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Проте, на вимогу відповідача якими публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» відмовилось від надання додаткових документів.

Встановлено, що за заявою декларанта товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання відповідно до положень частини 7 статті 55 Митного кодексу України за митною декларацією від 10 червня 2014 року №110010000/2014/003104, з митною вартістю, визначеною декларантом, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом відповідно до прийнятого рішення про коригування митної вартості шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу.

Згідно статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частинами 1, 3 статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані позивачем для митного оформлення документи містять розбіжності, а тому відповідачем доведено неможливість визначення митної вартості за ціною контракту.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, щодо відмови у задоволенні адміністративного позову публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим