Справа № 2а/381/101/14 (318/2513/14-а)
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2015 р. м.Київ К/800/62236/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Стрелець Т.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації Київської області на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, а також про призначення, нарахування (здійснення перерахунку) та виплату одноразової компенсації, та щорічної допомоги на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації, в якому просив визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити позивачу одноразову компенсацію, як інваліду ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням виплаченої суми одноразової компенсації; визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення, у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, в порядку і на умовах, визначених положеннями ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період починаючи з 1996 року по 2013 рік включно, що дорівнює 85 розмірам мінімальних заробітних плат, з урахуванням виплачених сум щорічної допомоги; зобов'язати відповідача в подальшому нараховувати та виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положеннями ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи; вважає відмову відповідача у виплаті одноразової компенсації відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірною та такою, що порушує його право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2014 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача та здійснення перерахунку пенсії, оскільки одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щорічна допомога на оздоровлення виплачувались позивачу відповідно до чинного законодавства, а саме у розмірах встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_2; скасовано постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2014 року; адміністративний позов ОСОБА_2 в частині вимог щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації Київської області здійснити нарахування, перерахунок і виплату одноразової грошової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення за період до 2012 року (включно) відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» залишено без розгляду; в решті адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації Київської області щодо здійснення ОСОБА_2 нарахування і виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язано Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації Київської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням проведених виплат; у задоволенні решти вимог ОСОБА_2, що не залишені без розгляду, відмовлено.

При винесенні рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із неправомірності дій відповідача щодо нарахування позивачу допомоги на оздоровлення за 2013 рік в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки до спірних правовідносинах застосуванню підлягають положення ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік».

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду в частині задоволених вимог, Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації Київської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року в оскаржуваній частині, залишити без змін постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2014 року та відмовити у задоволені всіх позовних вимог позивача.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - до 22 січня 2013 року, після зазначеної дати - до І категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2. З 16 листопада 2012 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК №0416178.

14 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації Київської області із заявою про видачу довідки про розмір грошової компенсації, яку заявник отримував як інвалід ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та призначення, нарахування та виплату грошової компенсації відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації Київської області довідкою від 30 квітня 2014 року №388 повідомило позивача, що розмір щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації, яку позивачу виплачено за 2002 - 2013 роки, та нарахування вказаних виплат здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено виплату щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам І і ІІ групи у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, розмір щорічної допомоги на оздоровлення становив 100 грн.

Вищезазначені положення Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік», прийнятого пізніше ніж Закон № 796-XII, неконституційними не визнавалися, положення постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є чинними.

За вказаними обставинами колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно здійснено нарахування позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562.

Висновок апеляційного суду щодо застосування до спірних правовідносин ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є невірним.

Щодо позовних вимог за період з 1996 року по 2012 рік, колегія суддів зазначає.

Відповідно до ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору у даній справі є правомірність дій відповідача в нарахуванні, перерахунку та виплаті позивачу одноразової грошової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення за період з 1996 року по 2012 рік у розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не у відповідності до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, про порушення своїх прав позивач мав дізнатися у момент отримання відповідних виплат у меншому ніж встановленому законом розмірі, а тому не був позбавлений можливості своєчасно звернутися із відповідним позовом до суду за захистом своїх прав. З даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду лише 23 травня 2014 року, тобто з пропуском строку, встановлено ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, позов в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації Київської області здійснити нарахування, перерахунок і виплату одноразової грошової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення за період з 1996 року по 2012 рік відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягають залишенню без розгляду.

Посилання позивача на положення Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», колегія суддів вважає безпідставним та помилковим. Вказаний закон не встановлює строку звернення до адміністративного суду громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відповідно до ст.90 цього Закону всі вимоги згаданого Закону застосовуються щодо будь-якого ядерного інциденту, що може статися на території України, після набрання цим Законом чинності, тобто починаючи з 21 березня 1995 року.

Неправомірним є також посилання позивача на Віденську Конвенцію про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року, оскільки встановлені нею правила позовної давності не можуть бути застосовані до виплат, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які є публічно-правовими, а не цивільно-правовими.

Відповідно до ст.229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Колегія суддів прийшла до висновків, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій при ухваленні судових рішень порушили норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованих рішень, які підлягають скасуванню з винесенням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації Київської області на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області задовольнити частково.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2014 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в частині вимог щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації Київської області здійснити нарахування, перерахунок і виплату одноразової грошової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення за період з 1996 року по 2012 рік відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» залишити без розгляду.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді