Справа № 2а-1670/5494/11
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2011-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/5494/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чеснокової А.О.,

при секретарі Пшенишному В.С.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2011 року позивач ФОП ОСОБА_2 (далі за текстом - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у м. Полтаві про скасування податкових повідомлень-рішень від 21 січня 2011 року № НОМЕР_1, від 19 квітня 2011 року № НОМЕР_2 (в редакції позовних вимог від 16 серпня 2011 року).

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_2 зазначено, що ДПІ у м. Полтаві проведена планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства. За результатами перевірки складений акт, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення від 21 січня 2011 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_3 та від 19 квітня 2011 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2. Позивач вважає, що вказані податкові повідомлення-рішення незаконні та підлягають скасуванню, оскільки винесені без урахування фактичних обставин, яким відповідачем під час проведення перевірки не надано належної оцінки.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, дії ДПІ у м. Полтаві вважає правомірними, а спірні податкові повідомлення-рішення - такими, що відповідають чинному законодавству внаслідок того, що податковим органом встановлено, порушення позивачем податкового законодавства та віднесено до складу податкового кредиту сум вартості придбаних товарів від ТОВ "Іншторм", який не має технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень та транспортних засобів для здійснення господарської діяльності, а також має інші ознаки фіктивності. Зазначене вище порушення та угоди на придбання паливно-мастильних матеріалів (далі за текстом - ПММ) у ПП "Лубни-торг" призвели до заниження валового доходу на суму завищення валових витрат на загальну суму 852251,92 грн.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач ФОП ОСОБА_2 зареєстрований, як фізична особа підприємець Виконавчим комітетом Полтавської міської ради 29 січня 1998 року, (ІПН НОМЕР_4) про що видане відповідне свідоцтво. Позивач взятий на облік в ДПІ м. Полтави з 12 лютого 1998 року та є платником податку на додану вартість з 30 липня 1998 року (свідоцтво платника ПДВ від 30 липня 1998 року № 76845199).

Судом встановлено, що з 29 вересня 2010 року по 12 жовтня 2010 року відповідачем проведена виїзна планова перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2010 року.

За наслідками проведеної перевірки податковим органом складений акт від 08 грудня 2010 року № 12087/1703/НОМЕР_4, яким встановлено порушення позивачем вимог пункту 2 статті 9 та пункту 1 статті 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 5, 18 Наказу ДПА України від 30 травня 1997 року № 165 "Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення", підпункту 7.2.6, пункту 7.2, підпункту 7.4. пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", статті 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", що стало підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 21 січня 2011 року № НОМЕР_3, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 103327,50 грн., з яких за основним платежем 68885,00 грн. та за штрафними санкціями 34442,50 грн. та № НОМЕР_1, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 127837,80 грн.

Позивач донараховані податкові зобов'язання та штрафні (фінансові) санкції не сплатив, а податкові повідомлення-рішення про їх застосування оскаржив в адміністративному порядку. За результатами процедури апеляційного узгодження податкових повідомлень-рішень від 21 січня 2011 року № НОМЕР_3 та № НОМЕР_1 вищі контролюючі органи залишили скарги ФОП ОСОБА_2 без задоволення та винесли податкові повідомлення-рішення від 19 квітня 2011 року № НОМЕР_2, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 68885,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 17221,25 грн. та № НОМЕР_1, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 127837,80 грн.

Як встановлено в судовому засіданні податкові повідомлення-рішення від 19 квітня 2011 року № НОМЕР_1 та від 21 січня 2011 року № НОМЕР_3 є відкликаними, в звязку з чим представник позивача зменшив позовні вимоги.

ФОП ОСОБА_2, не погоджуючись із позицією відповідача щодо правомірності донарахування податкових зобов'язань та штрафних санкцій, вважає спірні податкові повідомлення-рішення від 19 квітня 2011 року № НОМЕР_2 та від 21 січня 2011 року № НОМЕР_1 необґрунтованими, протиправними, такими, що суперечать законодавству з питань оподаткування, обмежують та порушують права, свободи та інтереси позивача, оскільки прийняті без урахування фактичних обставин, з порушенням діючого законодавства, а також без наявності правових підстав для винесення, внаслідок чого вказані податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню, у зв'язку із чим оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню від 19 квітня 2011 року № НОМЕР_2, суд виходить з наступного.

30 березня 2009 року між позивачем та ТОВ "Іншторм" укладено договір поставки № 07 відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у зумовлені строки Покупцю товар, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Предметом договору є нафтопродукти, визначені додатками до договору. Згідно умов пункту 2.2 вказаного договору право власності на поставлені товари переходить до Покупця в момент отримання товару від Постачальника за видатково-прибутковою накладною. Загальна кількість та асортимент товару, що підлягає поставці узгоджується заявками та додатками, що визнаються невід'ємною частиною договору № 07 від 30 березня 2009 року.

На оформлення господарських операцій позивача з ТОВ "Іншторм" виписано:

видаткову накладну № 01-04/2 та податкову накладну № 01-04/2 від 01 квітня 2009 року; видаткову накладну № 10-04/7 та податкову накладну № 10-04/7 від 10 квітня 2009 року; видаткову накладну № 22-04/11 та податкову накладну № 22-04/11 від 22 квітня 2009 року; видаткову накладну № 29-04/14 та податкову накладну № 29-04/14 від 29 квітня 2009 року; видаткову накладну № РН-01-05/1 та податкову накладну № 01-05/1 від 01 травня 2009 року; видаткову накладну № РН 12-05/12 та податкову накладну № 12-05/1 від 12 травня 2009 року; видаткову накладну № РН18-05/17 та податкову накладну № 18-05/17 від 18 травня 2009 року; видаткову накладну № РН28-05/26 та податкову накладну № 28-05/26 від 28 травня 2009 року; видаткову накладну № РН-03-08/4 та податкову накладну № 32 від 03 серпня 2009 року; видаткову накладну № РН-14-08/7 та податкову накладну № 33 від 14 серпня 2009 року; видаткову накладну № РН-03-09/2 та податкову накладну № 03-09/2 від 03 вересня 2009 року.

Розрахунки між сторонами проведені шляхом сплати позивачем готівкових коштів ТОВ "Іншторм", що підтверджується копіями наявних в матеріалах справи квитанцій до прибуткових касових ордерів.

Дослідивши зазначені документи, суд зауважує, що вимогами пункту 8.1 договору № 07 від 30 березня 2009 року передбачена оплата товару у розмірі повної вартості поставленої партії товару шляхом безготівкового переказу, проте наявні у справі документи свідчать про готівкові взаєморозрахунки, крім того, деякі прибуткові касові ордери містять лише підпис, без зазначення прізвища матеріально-відповідальної особи, частина касових ордерів оформлена без підпису посадових осіб.

Судом відзначається факт відсутності товарно-транспортних накладних або інших документів, на підтвердження перевезення/зберігання придбаних позивачем ПММ. Серед документів, наданих суду, не виявлено документів, що підтверджують реальність проведення господарських операцій між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Іншторм".

Крім того, відповідно до наданих пояснень засновника ТОВ "Іншторм" ОСОБА_3, протягом 2009 року підприємство не здійснювало поставок товарно-матеріальних цінностей ФОП ОСОБА_2 Про відсутність будь-яких взаємовідносин ТОВ "Іншторм" з ФОП ОСОБА_2 свідчать надані пояснення директора даного підприємства ОСОБА_4, який, зокрема пояснив, що ніяких угод з позивачем не укладав, поставок ТМЦ не здійснював, коштів не отримував.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, серед яких, зокрема, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З урахуванням викладеного, на даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Тобто первинні документи, оформлені належним чином, з відображенням господарських операцій є основою і для податкового обліку.

Відповідно до вимог пункту 1 статті 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Таким чином, відсутність прізвищ та підписів посадових осіб ТОВ "Іншторм" в прибуткових касових ордерах, наданих позивачем на підтвердження оплати придбаного товару, унеможливлює ідентифікацію таких осіб з метою перевірки їхніх повноважень.

Згідно з підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Як виняток з цього правила, підставою для нарахування податкового кредиту при поставці товарів (послуг) за готівку чи з розрахунками картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками у межах граничної суми, встановленої Національним банком України для готівкових розрахунків, є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від отримувача таких товарів (послуг), з визначенням загальної суми такого платежу, суми податку та податкового номера постачальника.

Враховуючи той факт, що виданий ТОВ "Іншторм" прибутковий касовий ордер не може вважатись належним чином оформленим документом, що підтверджує прийняття платежу постачальником від отримувача, то і правомірність видачі податкової накладної на підтвердження проведення господарської операції між такими суб'єктами господарювання оцінюється як сумнівна.

Підпунктом 7.4.4. пункту 7.4. статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого в зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Відповідно до вимог підпункту 7.4.5 пункту 7.4. статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту)

Отже, податок на додану вартість - непрямий податок і сплачується (надходить) до бюджету опосередковано через продавця. Податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) і дорівнює сумі податкових зобов'язань продавця.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування. Водночас наявність податкової накладної за відсутності здійснення господарської операції позбавляє покупця права на формування податкового кредиту. На думку суду податкова накладна є обов'язковим, але не вичерпним, доказом правомірності формування податкового кредиту, оскільки предмет доказування у цій справі становлять обставини, що підтверджують або спростовують обґрунтованість визначення податкового кредиту, а орган ДПІ, приймаючи податкове повідомлення-рішення, про визнання недійсним якого заявлено позов, виходив з того, що позивач товар не придбавав, а отже не було операції, з якою Закон повязує право на оформлення податкових накладних продавцем. Видані у відсутність встановлених законодавством доказів на підтвердження факту проведення оплати товару податкові накладні не відповідають вимогам законодавства та не можуть бути підставою формування податкового кредиту.

Стосовно використання в господарській діяльності транспортних та транспортно-експедиційних послуг законодавчими актами передбачено наступне.

Відповідно до статті 1 "Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні", затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з пунктів 1, 5 статті 11 "Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Пунктами 7, 9 статті 11 "Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" визначено, що перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику. Час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов'язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25 і 8.26 цих Правил".

Судом відзначається, що відсутність документів на перевезення ПММ від ТОВ "Іншторм" дає підстави заперечувати реальність проведення господарських операцій між вказаними суб'єктами та як наслідок, спростовує обґрунтованість визначення податкового кредиту ФОП ОСОБА_2

Отже, судом не встановлена, а позивачем не доведена реальність господарських операцій між ТОВ "Іншторм" та ФОП ОСОБА_2

Висновки перевірки, викладені в акті перевірки від 08 грудня 2010 року № 12087/1703/НОМЕР_4 не спростовано позивачем ні у позовній заяві, ні шляхом надання доказів чи пояснень у справі.

В зв'язку з чим, суд приходить до висновку про завищення позивачем суми податкового кредиту по ПДВ в розмірі 68885,05 грн.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 19 квітня 2011 року № НОМЕР_2 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню від 21 січня 2011 року № НОМЕР_1, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 13 Декрету Кабінету Міністрів "Про прибутковий податок з громадян" оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Статтею 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" передбачено, що платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит; отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого законом, документи первинного обліку, на підставі яких формується податковий кредит платника податку; подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього Закону таке подання є обов'язковим; на вимогу податкового органу та у межах його компетенції, визначеної законодавством, пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкового кредиту, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у декларації з цього податку.

Матеріалами справи підтверджується, що 02 січня 2009 року між ПП "Лубни-Торг" (постачальник) та позивачем (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів № 03. Відповідно до умов вказаного договору, постачальник зобов'язується передати Покупцю товар, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити його. Предметом договору є нафтопродукти, визначені додатками до договору.

Судом встановлено, що позивачем до складу валових витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходу, віднесена вартість дизпалива та бензину, придбаних у ПП "Лубни-Торг" на суму 572173,24 грн. без ПДВ на підставі податкових накладних від 02 січня 2009 року № 791, від 02 січня 2009 року № 792, від 12 січня 2009 року № 785, від 19 січня 2009 року № 791/1, від 22 січня 2009 року № 801, від 26 січня 2009 року № 810, від 26 січня 2009 року № 809, від 27 січня 2009 року № 901, отриманих від ПП "Лубни-Торг" на суму ПДВ 114435,14 грн.

Розрахунки за ПММ між сторонами проведені шляхом сплати позивачем готівкових коштів ПП "Лубни-Торг", що підтверджується копіями наявних в матеріалах справи квитанцій до прибуткових касових ордерів.

Позивачем на підтвердження правомірності вказаних угод надані видаткові накладні, податкові накладні, рахунки-фактури, корінці прибуткових касових ордерів, які підписані від імені ПП "Лубни Торг" ОСОБА_5, але відповідно інформації Лубенської ОДПІ, де перебуває на податковому обліку ПП "Лубни Торг", на даному підприємстві працювала лише одна особа - директор ОСОБА_6, відповідно письмових пояснень якого, особа за прізвищем ОСОБА_5 у трудових відносинах з ПП "Лубни Торг" не перебувала та відповідно пояснень керівника ПП "Лубни Торг" кошти готівкою від ФОП ОСОБА_2 ПП "Лубни Торг" не отримувались.

В матеріалах справи наявні копії пояснень керівника ПП "Лубни Торг" ОСОБА_6, відповідно до яких останнім із ФОП ОСОБА_2 в усній формі було обговорено питання щодо поставки ПММ, але фактично таких поставок, через відсутність на підприємстві не відбулося, видаткові накладні на імя ФОП ОСОБА_2 виписані помилково (том ІІ а.с. 66-67).

30 березня 2009 року між позивачем та ТОВ "Іншторм" укладено договір поставки № 07 відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у зумовлені строки Покупцю товар, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Предметом договору є нафтопродукти, визначені додатками до договору. Згідно умов пункту 2.2 вказаного договору право власності на поставлені товари переходить до Покупця в момент отримання товару від Постачальника за видатково-прибутковою накладною. Загальна кількість та асортимент товару, що підлягає поставці узгоджується заявками та додатками, що визнаються невід'ємною частиною договору № 07 від 30 березня 2009 року.

На оформлення господарських операцій позивача з ТОВ "Іншторм" виписано видаткові та податкові накладні.

Розрахунки між сторонами проведені шляхом сплати позивачем готівкових коштів ТОВ "Іншторм", що підтверджується копіями наявних в матеріалах справи квитанцій до прибуткових касових ордерів.

Дослідивши зазначені документи, суд зауважує, що вимогами пункту 8.1 договору № 07 від 30 березня 2009 року передбачена оплата товару у розмірі повної вартості поставленої партії товару шляхом безготівкового переказу, проте наявні у справі документи свідчать про готівкові взаєморозрахунки, крім того, деякі прибуткові касові ордери містять лише підпис, без зазначення прізвища матеріально-відповідальної особи, частина касових ордерів оформлена без підпису посадових осіб.

Судом відзначається факт відсутності товарно-транспортних накладних або інших документів, на підтвердження перевезення/зберігання придбаних позивачем ПММ. Серед документів, наданих суду, відсутні документи, що підтверджують реальність проведення господарських операцій між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ "Іншторм".

Крім того, відповідно до наданих пояснень засновника ТОВ "Іншторм" ОСОБА_3 (том І а.с. 195), протягом 2009 року підприємство не здійснювало поставок ТМЦ ФОП ОСОБА_2 Про відсутність будь-яких взаємовідносин ТОВ "Іншторм" з ФОП ОСОБА_2 свідчать надані пояснення директора даного підприємства ОСОБА_4 (том І а.с. 196-198), який, зокрема пояснив, що ніяких угод з позивачем не укладав, поставок ТМЦ не здійснював, коштів не отримував.

Серед документів, наданих суду, відсутні документи, що підтверджують реальність проведення господарських операцій між ФОП ОСОБА_2 та ПП "Лубни-Торг".

Аналізуючи вищевикладене, надані ФОП ОСОБА_2 документи щодо взаємовідносин з ПП "Лубни-Торг" та ТОВ "Іншторм" не можуть підтверджувати фактично понесених валових витрат позивача.

Висновки перевірки, викладені в акті перевірки від 08 грудня 2010 року № 12087/1703/НОМЕР_4, не спростовані позивачем ні у позовній заяві, ні шляхом надання доказів чи пояснень у справі.

Таким чином, перевіркою правомірно встановлено завищення складу валових витрат на 852251,98 грн., що призвело до заниження суми чистого доходу за 2009 рік та прийнято податкове повідомлення-рішення від 21 січня 2011 року № НОМЕР_1.

З урахуванням викладеного, відповідачем правомірно прийняте податкове повідомлення-рішення від 21 січня 2011 року № НОМЕР_1 про донарахування позивачу податку з доходів фізичних осіб у сумі 127837,80 грн.

Згідно статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, матеріалами справи не підтверджені та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 22 серпня 2011 року.

Суддя А.О. Чеснокова