Справа № 303/2962/15-а
Суддя: Морозова Н. Л.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/2962/15-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 серпня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді Морозової Н. Л.

секретар судового засідання Ільчак Р. М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Мукачеві, справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Верхньовизницької сільської Ради Мукачівського району, про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування,

в с т а н о в и в:

20 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до органу місцевого самоврядування Верхньовизницької сільської Ради Мукачівського району та просить визнати незаконними та скасувати:

- рішення 11-ї сесії 6-го скликання Верхньовизницької сільської Ради Мукачівського району Закарпатської області від 23.02.2012 року № 269 «Про скасування рішення 20 сесії 1 скликання № 5 від 29.09.1992 року»;

- рішення 11-ї сесії 6-го скликання Верхньовизницької сільської Ради Мукачівського району Закарпатської області від 23.02.2012 року № 270 «Про скасування рішення Виконавчого комітету № 4 від 17.01.1994 року»;

- рішення 11-ї сесії 6-го скликання Верхньовизницької сільської Ради Мукачівського району Закарпатської області від 23.02.2012 року № 271 «Про скасування рішення № 2 від 31.05.1994 р. 16 сесії 21 скликання»;

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона є власником нерухомого майна домоволодіння № 14 по вул. Піонерів в с. Верхня Визниця, Мукачівського району відповідно до ОСОБА_4 про реєстрацію в Спадковому реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.05.2015 року, на підставі Свідоцтва про спадщину за законом від 27.05.2015 року в порядку спадкування за своїм батьком ОСОБА_5, який помер 03.05.2013 року. Спадкове майно, належало спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.09.2002 року. Успадковане нею домоволодіння № 14 по вул. Піонерів в с. Верхня Визниця, Мукачівського району розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,50 га, яка Рішенням 9-ї сесії 21-го скликання Верхньовизницької сільської Ради від 27 лютого 1992 року надана ОСОБА_5, 1958 р. н. у довічне успадковане володіння на перебудову житлового будинку згідно проекту планування та забудови села по вул. Піонерів, 14 в с. В. Визниця, Мукачівського району Закарпатської області. Її батько ОСОБА_5 помер 03.05.2013 року у віці 54 років. Так, 12 травня 2015 року їй стало відомо, що її матері ОСОБА_6 позивається вітчим її покійного батька ОСОБА_4, який оспорює право власності на домоволодіння № 14 вул. Піонерів в с. Верхня Визниця, Мукачівського району, яке вона успадкувала після смерті батька. З доданих до позовної заяви документів, їй стало відомо про три вищевказані рішення 11-ї сесії 6-го скликання Верхньовизницької сільської Ради Мукачівського району , якими скасовані рішення, що стосуються надання її батьку земельної ділянки загальною площею 0,50 га, на якій розташоване успадковане нею нерухоме майно - домоволодіння № 14 вул. Піонерів в с. Верхня Визниця. Ознайомившись з вказаними рішеннями сесії органу місцевого самоврядування, вважає такі незаконними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки: 1) скасування рішень що стосуються її покійного батька, відбулося без його повідомлення та участі; 2) підставою для скасування рішень що стосуються земельної ділянки загальною площею 0,50 га, яка надана її батькові, стали протести прокурора Мукачівського району, внаслідок нібито виявлених прокуратурою порушень земельного законодавства; 3) орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями щодо скасування своїх рішень за протестом прокурора, якщо на підставі таких рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти заперечують проти їх зміни чи припинення. За таких підстав, просить задоволити позовні вимоги повністю.

У судовому засіданні представник позивача, вимоги адміністративного позову підтримав повністю з наведених у заяві підстав просив їх задоволити. Посилався на те, що оскаржувані рішення прийняті поза межами повноважень органу місцевого самоврядування, з порушенням норм матеріального права та порушення процедури прийняття. Позивач просила позов задоволити з тих самих підстав.

Представник Верхньовизницької сільської Ради ОСОБА_7, в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1, посилаючись на те, що при прийнятті оскаржуваний рішень, органом місцевого самоврядування дотримано вимоги діючого законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку:

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ЗК України - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК ( 2768-14 ) шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 - є власником нерухомого майна домоволодіння № 14 по вул. Піонерів в с. Верхня Визниця, Мукачівського району відповідно до ОСОБА_4 про реєстрацію в Спадковому реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.05.2015 року, на підставі Свідоцтва про спадщину за законом від 27.05.2015 року в порядку спадкування за своїм батьком ОСОБА_5, який помер 03.05.2013 року. Спадкове майно, належало спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.09.2002 року, що стверджується відповідними правовстановлюючими документами копії яких наявні у матеріалах справи (а.с.23-27).

Успадковане ОСОБА_1 домоволодіння № 14 по вул. Піонерів в с. Верхня Визниця, Мукачівського району, розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,50 га, яка Рішенням 9-ї сесії 21-го скликання Верхньовизницької сільської Ради від 27 лютого 1992 року надана ОСОБА_5, 1958 р. н. у довічне успадковане володіння на перебудову житлового будинку згідно проекту планування та забудови села по вул. Піонерів, 14 в с. В. Визниця, Мукачівського району Закарпатської області, що стверджується рішенням копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с11). Вказане рішення не скасоване, а тому суд приймає його, як належний і допустимий доказ у справі.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8 І-ФМ № 15 35 86 від 04.05.2013 р., ОСОБА_5 помер 03.05.2013 року у віці 54 років (а.с.6).

Позивач стверджує, що про наявність оскаржуваних нею рішень 11-ї сесії 6-го скликання Верхньовизницької сільської Ради Мукачівського району від 23.02.2012 року, вона дізналася тільки 12 травня 2015 року, що не спростовано відповідачем в судовому засіданні.

У матеріалах справи наявні архівні витяги з рішень Верхньовизницької сільської Ради народних депутатів, а саме:

- рішення 12 сесії 21 скликання Верхньовизницької сільської Ради народних депутатів № 5 від 29.09.1992 року «Про закріплення земельних ділянок у довічне спадкове володіння», яким закріплено довічне спадкове володіння жителю сільської ради 342. ОСОБА_5, земельну ділянку загальною площею 0,50 га в с. В. Визниця, вул. Піонерів, 14 (а.с8).

- рішення Верхньовизницької сільської Ради народних депутатів № 4 від 27.01.1994 року «Про приватизацію безоплатно землі жителям села», яким вирішено приватизувати безплатно землю слідуючим жителям села 18. ОСОБА_5, земельну ділянку загальною площею 0,50 га в с. В. Визниця, вул. Піонерів, 14 (а.с.89).

- рішення 6 сесії 21 скликання Верхньовизницької сільської Ради народних депутатів № 2 від 31.05.1994 року «Про затвердження рішення № 4 від 17.01.94 року та рішення №5 від 27.01.94 року засідання виконкому сільської Ради про приватизацію землі», яким вирішено: затвердити затвердження рішення № 4 від 17.01.94 року та рішення №5 від 27.01.94 року засідання виконкому сільської Ради про приватизацію землі. (а.с.10).

Прокурором прокуратури Мукачівського району Закарпатської області на вказані рішення було внесено протести № 07-08/138, № 07-08/139, № 07-08/140 від 31.01.2012 року, якими вимагалося дані рішення скасувати як незаконні.

На виконання, вимог протестів прокурора, 11-ю сесією 6-го скликання скликання Верхньовизницької сільської Ради Мукачівського району Закарпатської області від 23.02.2012 року були прийняті рішення: № 269 «Про скасування рішення 20 сесії 1 скликання № 5 від 29.09.1992 року»; № 270 «Про скасування рішення Виконавчого комітету № 4 від 17.01.1994 року»; № 271 «Про скасування рішення № 2 від 31.05.1994 р. 16 сесії 21 скликання», якими задоволено протести прокурора повністю.

Позивач, оскаржує законність прийняття Рішень 11-ї сесії 6-го скликання Верхньовизницької сільської Ради Мукачівського району від 23.02.2012 року з наступних підстав: 1) скасування рішень що стосуються її покійного батька, відбулося без його повідомлення та участі, оскільки ні її батько за життя, а ні вона не знали про протести прокурора та про рішення, якими порушено їх субєктивні права; 2) підставою для скасування рішень що стосуються земельної ділянки загальною площею 0,50 га, яка надана її батькові, стали протести прокурора Мукачівського району, внаслідок нібито виявлених прокуратурою порушень земельного законодавства, при розгляді яких сесією ради не було взято до уваги перше прийняте рішення 9-ї сесії 21-го скликання Верхньовизницької сільської Ради від 27 лютого 1992 року, яке є діюче і ніким не скасоване; 3) орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями щодо скасування своїх рішень за протестом прокурора, якщо на підставі таких рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти заперечують проти їх зміни чи припинення.

Вирішуючи питання про під ставність вимог позову, суд виходить з такого:

До прийняття Верховною Радою України у жовтні 2001 р. нового Земельного кодексу України ( 2768-14 ) (далі - ЗК 2001 р.), який набрав чинності з 1 січня 2002 р., земельні правовідносини регулювалися Земельним кодексом України ( 561-12 ) за редакцією 1992 р. (далі - ЗК 1992 р.), а також окремими законами з цих питань, Указами Президента України, нормативними актами органів державного управління.

Відповідно до вимог ч.1 ст.24, ч.3 ст.41, ч.2 ст.55 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися обєктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п.10 ст.46 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частиною десятою статті 59 зазначеного Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до вимог статті 21 Закону № 1789-ХІІ протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу.

У протесті прокурор ставить питання про скасування акта. Протест прокурора зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обовязковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження.

Системний аналіз наведених положень законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого врядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обовязковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є субєктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

У той же час у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону № 280/97-ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14 ст. 46, частин 1, 10 ст. 59 Закону (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, у п. 5 рішення № 7-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що рішення органу місцевого самоврядування: - рішення 12 сесії 21 скликання Верхньовизницької сільської Ради народних депутатів № 5 від 29.09.1992 року «Про закріплення земельних ділянок у довічне спадкове володіння», яким закріплено довічне спадкове володіння жителю сільської ради 342. ОСОБА_5, земельну ділянку загальною площею 0,50 га в с. В. Визниця, вул. Піонерів, 14 (а.с8).; - рішення Верхньовизницької сільської Ради народних депутатів № 4 від 27.01.1994 року «Про приватизацію безоплатно землі жителям села», яким вирішено приватизувати безплатно землю слідуючим жителям села 18. ОСОБА_5, земельну ділянку загальною площею 0,50 га в с. В. Визниця, вул. Піонерів, 14 (а.с.9); - рішення 6 сесії 21 скликання Верхньовизницької сільської Ради народних депутатів № 2 від 31.05.1994 року «Про затвердження рішення № 4 від 17.01.94 року та рішення №5 від 27.01.94 року засідання виконкому сільської Ради про приватизацію землі», яким вирішено: затвердити затвердження рішення № 4 від 17.01.94 року та рішення №5 від 27.01.94 року засідання виконкому сільської Ради про приватизацію землі. (а.с.10), які скасовані оскаржуваними рішеннями: 11-ї сесії 6-го скликання скликання Верхньовизницької сільської Ради Мукачівського району Закарпатської області від 23.02.2012 року були прийняті рішення: № 269 «Про скасування рішення 20 сесії 1 скликання № 5 від 29.09.1992 року»; № 270 «Про скасування рішення Виконавчого комітету № 4 від 17.01.1994 року»; № 271 «Про скасування рішення № 2 від 31.05.1994 р. 16 сесії 21 скликання», - є ненормативним правовим актом одноразового застосування і вичерпало свою дію фактом його використання, а тому не можуть бути в подальшому скасовані органом місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача, субєкту владних повноважень - органу місцевого самоврядування, позов не визнав проти його задоволення заперечив, вважає, що оскаржувані рішення прийняті з дотриманням чинного законодавства.

З врахуванням встановленого в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, підлягають до задоволення.

Керуючись: Конституцією України, ст. 152 ЗК України, п.34 ст.26 і ст.60 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні, статтями 11, 69, 70, 71 та 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Верхньовизницької сільської Ради Мукачівського району, про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, задоволити повністю.

Визнати незаконними та скасувати:

- рішення 11-ї сесії 6-го скликання Верхньовизницької сільської Ради Мукачівського району Закарпатської області від 23.02.2012 року № 269 «Про скасування рішення 20 сесії 1 скликання № 5 від 29.09.1992 року»;

- рішення 11-ї сесії 6-го скликання Верхньовизницької сільської Ради Мукачівського району Закарпатської області від 23.02.2012 року № 270 «Про скасування рішення Виконавчого комітету № 4 від 17.01.1994 року»;

- рішення 11-ї сесії 6-го скликання Верхньовизницької сільської Ради Мукачівського району Закарпатської області від 23.02.2012 року № 271 «Про скасування рішення № 2 від 31.05.1994 р. 16 сесії 21 скликання»;

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня проголошення постанови. У разі оголошення в судовому засіданні вступної і резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий Морозова Н. Л.