Справа № 808/7384/14
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року о/об 12год. 42 хв.Справа № 808/7384/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М.,

за участю представників:

від позивача: - ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача - Н.Т. Карленко

розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, вимоги та повідомлення-рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - позивач або ФОП ОСОБА_4.) до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС в Запорізькій області (далі - відповідач або ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя ГУ ДФС в Запорізькій області), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2014 прийняте Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС в Запорізькій області; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування рішення штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 20.08.2014 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2014 №Ф- прийняті Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС в Запорізькій області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскільки нарахування єдиного соціального внеску та штрафних санкцій за його несвоєчасне нарахування невід'ємно пов'язана з визначенням чистого оподатковуваного доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності, правомірність визначення ФОП ОСОБА_4 суми єдиного внеску пов'язана з правильністю ведення обліку витрат господарської діяльності підприємця. Як наслідок, позивач вважає неправомірним визначення боргу зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, винесене ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя ГУ ДФС в Запорізькій області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2014 №Ф- на суму 45 943,93грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом і здорів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.08.2014 № на суму 4 576,30грн., прийняте ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя ГУ ДФС в Запорізькій області.

Заперечуючи проти позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях, відповідач зазначив, що на думку контролюючого органу є недоцільним визначення норм витрат списання пиломатеріалів при виготовленні барабанів кабельних дерев'яних відповідно до п.4.3 ДСТУ 14.322-83 «Нормування витрат матеріалів» у зв'язку з тим, що вказаний пункт застосовується для визначення витратних коефіцієнтів для переведення кубатури деревини (в чистоті) у норму витрат пиломатеріалів, які використовуються для різних за призначенням дерев'яних ящиків приукруплених розрахунків та не мають відношення до виготовлення барабанів кабельних дерев'яних.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 27 липня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 зареєстрована Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 17.06.2008 за адресою: 69096, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

На підставі п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України, відповідно до направлення від 13.05.2014 №486 та наказу №428 від 29.04.2014 проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарської діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складно Акт №570/17- від 10.06.2014 на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2014, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів за основним платежем 34 444грн., за штрафними санкціями 7 753,30грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.06.2014 №/17-02 зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 152 422,92 грн.; рішення № від 27.06.2014 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Відповідно до висновків перевірки встановлено порушення: завищення задекларованих суб'єктом підприємницької діяльності показників у рядку (10.1-17) Декларації всього у сумі 37 879,00грн. в порушення ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту всього на суму 37 879,00 грн., в т.ч.: січень 2011 року 1145,00грн., лютий 2011 року - 1145,00грн., березень 2011 року 1145,00грн., квітень 2011 року - 1145,00грн., травень 2011 року - 1145,00грн., червень 2011 року - 1145,00грн., липень 2011 року - 1145, 00грн., серпень 2011 року 2011 року - 1145,00грн., вересень 2011 року - 1145,00грн., жовтень 2011 року - 1145,00грн., листопад 2011 року - 1145,00 грн., грудень 2011 року - 1145,00грн., січень 2012 року - 1055,00грн.. лютий 2012 року - 1055,00грн., березень 2012 року - 1055,00грн., квітень 2012 року - 1055,00грн., травень 2012 року - 1055,00грн., червень 2012 року - 1055,00грн., липень 2012 року - 1055,00грн., серпень 2012 року - 1055,00грн., вересень 2012 року - 1055,00грн., жовтень 2012 року - 1055,00грн., листопад 2012 року - 1055,00грн., грудень 2012 року - 1061,00грн., січень 2013 року - 956,00грн., лютий 2013 року - 956,00грн., березень 2013 року - 956,00грн., квітень 2013 року - 956,00грн., травень 2013 року - 956,00грн., червень 2013 року - 956,00грн., липень 2013 року - 956,00 грн., серпень 2013 року - 956,00грн., вересень 2013 року - 956,00грн., жовтень 2013 року - 956,00грн., листопад 2013 року - 956,00грн., грудень 2013 року - 960,00грн.; порушення частини 3 ст. розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», п.п. 16.1.2 п.16.1 ст. 16, п.138.2 ст. 138, п. «а» п.176.1 ст. 176, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України приватним підприємцем у період з 01.01.2011 по 31.12.2013 безпідставно включено до складу витрат наступні операції на загальну суму 189 395,77грн., а саме неналежне ведення обліку витрат, що призвело до заниження оподатковуваного доходу на суму 189 395,77грн., а саме по періодам: у 2011 році на суму 68 683,44грн. та не утримання та не перерахування ПДФО в сумі 10302,52грн., у 2012 році на сумі 63 330,43грн. та не утримання та не перерахування ПДФО в сумі 9 499,57грн., у 2013 році на суму 57 381,90грн. та не утримання та не перерахування ПДФО в сумі 8 607,29грн.; порушення п.1, 2 ст. 6, п. 8, п.12 ст.9, п.2 чт.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі п. 3 ст. 9, п.п.6, 7, 8 п. 1 ст. 13, п.4 ст.20, п.п.5 ч. 1 ст. 25, п.1 ст. 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» ФОП ОСОБА_4 своєчасно не нарахована та не сплачена у строки, зазначені в Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Рішенням про результати розгляду скарг від 15.08.2014р. №549/14/0801-10-0413, прийнятим ГУ Міндоходів у Запорізькій області було скасовано вимогу ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області від 27.06.2014р. №Ф-/17-02 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску на загальну суму 206599,15 грн., зобов'язано ДПІ у Ленінському районі Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області прийняти та направити ФОП ОСОБА_4 нову вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 45943,93 грн. та скасовано неправомірно прийняте рішення ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області від 27.06.2014 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 45943,93 грн. і зобов'язано ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області прийняти та направити ФОП ОСОБА_4 рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 4576,30 грн.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 26.08.2014р. №573/14/08-01-10-04-13, прийнятим ГУ Міндоходів у Запорізькій області скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.06.2014р. № в частині 2290,0 грн. надмірно нарахованого податку на додану вартість, в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 направила до Державної фіскальної служби України повторну скаргу на податкове повідомлення-рішення від 27.06.2014 № , рішення про результати розгляду скарг від 15.08.2014 №549/14/08-01-10-04-13, прийняте ГУ Міндоходів у Запорізькій області (вих. №2-С/ФСКЛ від 28.08.2014).

Рішенням про результати розгляду повторної скарги від 12.09.2014 №1507/К/99-99-10-01-03-14, прийнятим Державною фіскальною службою України, залишено без змін податкове повідомлення - рішення від 27.06.2014 №, повторну скаргу ФОП ОСОБА_4 - без задоволення.

Рішенням про результати розгляду повторної скарги від 17.09.2014 №1647/К/99-99-10-01-07-15, прийнятим Державною фіскальною службою України, залишено без змін рішення про результати розгляд скарг від 15.08.2014 №549/14/08-01-10-04-13, прийняте ГУ Міндоходів у Запорізькій області, ФОП ОСОБА_4 - без задоволення.

Перевіркою встановлено, що згідно наданих до матеріалів перевірки калькуляцій нормо витрат при виробництві дерев'яних кабельних барабанів №8, №10, №12, №14, №14Б, №16, №17, №18, №20а, а також комплектів барабанів кабельних №8 «Е» та «Т», №10 «Т», піддонів дерев'яних на думку контролюючих органів ФОП ОСОБА_4 завищено норми списання піломатеріалів згідно ГОСТу 5151-79, а саме вказаних у додатку 2 цього ГОСТу. Так, у 2011 році ФОП ОСОБА_4 витрачено 596,43 куб.м. піломатеріалів, у 2012 році - 505,57 куб.м., у 2013 році - 565,56 куб.м., проте як згідно ГОСТу 5151-79 на виробництво цього ж обсягу барабанів кабельних, комплектів барабанів кабельних, піддонів дерев'яних повинно було піти піломатеріалів у 2011 році - 454,39 куб.м., у 2012 році - 381,49 куб.м., у 2013 році - 464.89 куб.м. Тобто, у 2011 році завищено списання піломатеріалів на 142,04 куб.м., у 2012 році - на 124.08 куб.м., у 2013 році - 100,67 куб.м. за рахунок віднесення до витратної частини стружки дерев'яної в обсязі більш, ніж повинно бути отримано у результаті виробництва та згідно технологічного процесу.

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, у постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 17 листопад 2014 року у справі №808/5720/14 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 зазначено «…Судом досліджено Договір про надання послуг №Г-26, укладений 02.04.2012 між ФОП ОСОБА_4 (Замовник) та Державним підприємством "Підприємство Біленьківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№99)" (Виконавець), згідно з п.1.1 якого Виконавець зобов'язується за завданням Замовника надати послуги з виготовлення продукції, вказаної в п.2.1 даного Договору у порядку та на умовах, визначених цих Договором (т.2, а.с.9-12).

У п.2.1 вказаного Договору про надання послуг №Г-26 від 02.04.2012 як продукцією зазначено: кабельні барабани №8, №10, №12, №14, №14Б, №17, №20.

До вказаного Договору про надання послуг №Г-26 від 02.04.2012 додаються затверджені директором Державного підприємства "Підприємство Біленьківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№99)" Норми списання матеріалів на виготовлення барабанів кабельних дерев'яних ГОСТ 5151-79 (т.2, а.с.11-12).

Позивачем надано до суду Технологічний процес виготовлення барабанів кабельних дерев'яних №8, №10, №12, №14 по ГОСТ 5151-79 з дошки не обрізної хвойних порід ГОСТ 8486-86 і листвяних порід ГОСТ 2695-83, який затверджений директором Державного підприємства "Підприємство Біленьківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№99)" (т.5, а.с.115-118).

Також, 10.01.2013 між ФОП ОСОБА_4 (Замовник) 10.01.2013 та Державним підприємством "Підприємство Біленьківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№99)" (Виконавець) укладено Договір про надання послуг №Г-08 на виготовлення кабельних барабанів №8, №10, №12, №14, №14Б, №17, №20 (т.2, а.с.13-14).

Крім того, 28.02.2011 між ФОП ОСОБА_4 (Постачальник) та Державним підприємством "Підприємство Біленьківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№99)" (Покупець) укладено Договір поставки №18, за яким, враховуючи Специфікацію №1, позивач повинен поставити 84 комплекти заготівок барабану №10 та 7 комплектів заготівок барабану №8 (т.2, а.с.15-17)…».

Як зазначено у пп.20.1.30 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Доказів реалізації ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя свого права, передбаченого пп.20.1.30 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, представники відповідача до суду не надали.

Як передбачено пп.16.1.2 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з пп."а" п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані: а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Фізичні особи-підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність та форму даної Книги (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) затверджено 24.12.2010 Наказом Державної податкової адміністрації України №1025, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30.12.2010 за №1425/18720.

Відповідно до п.1 Указу Президента України від 03.07.1998 №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (дія якого припинена п.3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №4014-VІ від 04.11.2011): установлено система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Також, у ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України №13-92 від 26.12.1992 "Про прибутковий податок з громадян" (дія якого припинена п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №4014-VІ від 04.11.2011) зазначено, що згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Згідно Додатку №7 "Про склад валових витрат виробництва (обігу), що виключаються з валового доходу платників податку - фізичних осіб" до "Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю", затвердженої 21.04.1993 наказом Головної державної податкової інспекції України №12, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 09.06.1993 за №64 (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин і втратила чинність 01.01.2012), фізична особа - платник податку не є юридичною особою і платником податку на прибуток, не має обов'язку вести бухгалтерській облік, тому формує витрати за переліком статті 5 "Валові витрати" і відповідно до статті 8 "Амортизація" вказаного Закону з деякими особливостями. Положення статі 5 ("Валові витрати") застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно із операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за участю яких у податковому періоді (у звітному кварталі) безпосередньо отриманий дохід.

Як передбачено п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця (п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.177.3 ст.177 Податкового кодексу України для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Згідно з п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Представниками позивача надані суду пояснення, згідно яких визначення норм витрат матеріалів встановлено ГОСТ 14.322-83 "Нормування витрат матеріалів", затвердженого Постановою Держкомітету СРСР по стандартах від 09.02.1983 №713. Так, відповідно до п.1.1 ГОСТу 14.322-83, нормування витрат матеріалів здійснюється з метою встановлення їх планової кількості, необхідної для виготовлення виробів та забезпечення найбільш раціонального та ефективного використання сировини та матеріалів у виробництві. Згідно з пп.1.3.3 п.1.3 ГОСТу 14.322-83 норма витрат - максимально допустима планова кількість сировини, матеріалів на виробництво одиниці продукції(роботи) встановленої якості у планованих умовах виробництва. Відповідно до п.1.4 ГОСТу 14.322-83 у складі норми витрат матеріалу слід враховувати: корисні витрати матеріалу, до яких відносять упредметнену в цьому виробі його кількість, технологічні відходи, обумовлені встановленою технологією виробництва кількість матеріалу, що у виробі не упредметнено, але витрачено на його виробництво, втрати матеріалів - кількість матеріалу, що назавжди втрачається в процесі виготовлення виробу. До втрати матеріалів, як складової норм витрат на виробництво одиниці продукції, слід відносити кількість матеріалу, безповоротньо втрачене у процесі виготовлення виробу (пп.1.4.3 п.1.4 ГОСТу 14.322-83). Відповідно до п.4.3 ГОСТу 14.322-83 "Середньозважені витратні коефіцієнти для переведення кубатури деревини (в чистоті) у норму витрат пиломатеріалів, які використовуються для різних за призначенням видів дерев'яних ящиків при укрупнених розрахунках" приймаються у таблиці 42, а саме для деталей товщиною 16 мм та більше, стружені з однієї сторони (для хвойних порід - 1,6, для листвених порід - 1,8). Міністерством машинобудування військово-промислового комплексу та конверсії України розроблені Тимчасові норми технологічного проектування підприємств машинобудування, приборобудування та військово-промислового комплексу України "Деревопереробні цехи" ВНТП 13-92, затверджені Наказом Мінмашпрому від 25.01.1993 №43. Згідно з приписами пп.2.7.1 п.2.7 розділу 2 "Загальні норми проектування деревооброблюючих цехів (всіх призначень)", при встановленні норми витрат пиломатеріалів необхідно враховувати: втрати при сушінні (усихання та брак матеріалу при сушінні), тирса при розпилюванні, рейки при розкроюванні матеріалів не обрізів, кінцеві відходи при поперечному розкрої, втрати, пов'язані з якістю деревини (тріщини, суки, гнилина та інш.), припуски на механічну обробку. Вказана позиція позивача документально підтверджена.

Водночас, відповідачем не надано до суду жодного доказу невідповідності Норм списання матеріалів на виготовлення барабанів кабельних дерев'яних ГОСТ 5151-79, доданих до Договору про надання послуг №Г-26 від 02.04.2012 (т.2, а.с.11-12), Технологічного процесу виготовлення барабанів кабельних дерев'яних №8, №10, №12, №14 по ГОСТ 5151-79 з дошки не обрізної хвойних порід ГОСТ 8486-86 і листвяних порід ГОСТ 2695-83 - державним стандартам України, які діяли на час виникнення спірних правовідносин.

В ГОСТі 5151-79 "Барабаны деревянные для электрических кабелей и проводов" (зі змінами) пунктом 2.2 встановлені вимоги щодо матеріалу, з якого повинні вироблятися барабани кабельні дерев'яні. Вимог щодо кількості відходів при виробництві барабанів, кількості витрат матеріалів ГОСТ 5151-79 - не містить. Отже, в Акті перевірки №570/17- від 10.06.2014 службові особи відповідача безпідставно намагались застосувати витрати виробництва відповідно до норм ГОСТу 5151-79.

При цьому, представниками відповідача не надано до суду доказів дослідження ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя, під час перевірки, якості деревини, її відповідність п.2.2 ГОСТ 5151-79 та, відповідно, ГОСТ 8486-86, ГОСТ 24454-80, які саме породи деревини використовувались при виготовленні барабанів.

З огляду на викладенена висновки відповідача про порушення ФОП ОСОБА_4 ч.3 ст.13 розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992 №13-92, пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.138.2 ст.138, п."а" п.176.1 ст.176, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, як то зазначено в Акті перевірки №570/17- від 10.06.2014 є необґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2014 Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС в Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 20.08.2014

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2014 № Ф- Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС в Запорізькій області

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 185,44 грн. (сто вісімдесят п'ять гривень 44 копійки) судового збору.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова