Справа № 817/1644/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року 12 год. 05 хв. Справа № 817/1644/15 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Таргоній А.В.; позивача - ОСОБА_1; представника відповідача - Марчук Х.М. (довіреність від 02 липня 2015 року); третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3; представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - адвоката Бондарчук Л.П. (угода №50 від 30 червня 2015 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача по реєстрації 21.10.2014 місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язати відповідача скасувати вчинену ним 21.10.2014 реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що дії Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та їх сина ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, є незаконними, оскільки згоди на таку реєстрацію позивач, як власник квартири, не надавав.

Ухвалою судді від 12.06.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 03.08.2015, прибув позивач, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

До суду прибув представник відповідача, заперечив проти позовних вимог, та вказав, що реєстрація місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, відбулась правомірно, оскільки останньою були надані усі необхідні та належні документи для проведення таких реєстраційних дій. Щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, відповідач пояснив, що ним самостійно прийнято рішення про скасування такої реєстрації, яка визнана помилковою, а відтак позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

У судове засідання також прибула третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, та її представник, які заперечили проти позовних вимог, та просили суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, та не повідомив суд про причини неприбуття.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 03.08.2015.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_6 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу від 24.05.2004 (а.с. 11), посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (зареєстровано в реєстрі за №2958).

Рішенням Рівненського міського суду від 04.07.2014 (справа №569/3048/14-ц) позовні вимоги колишньої дружини позивача - ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділення частки у спільній сумісній власності та поділ майна подружжя задоволено повністю: встановлено, що ОСОБА_3 належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1; визнано, що ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 (а.с. 59).

Згідно відмітки на примірнику, рішення суду від 04.07.2014 набрало законної сили 22.07.2014.

На підставі відповідних заяв (а.с. 56, 57), ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_5 зареєстровано за місцем проживання у квартиру АДРЕСА_1.

Не погодившись з такими діями Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_5, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу рішення (дій) щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

Спірні відносини регулюються Законом України від 11.12.2003 №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі іменується - Закон України №1382-IV), який регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження; та Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» №1077 від 22.11.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №2109/22421 від 18.12.2012 (далі іменується - Порядок №1077), який розроблений відповідно до Законів України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Про загальний військовий обов'язок і військову службу» та визначає процедуру реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

За приписами статті 3 Закону України №1382-IV, вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла (стаття 3 Закону України №1382-IV).

Пунктом 1.2 Порядку №1077 визначено, що реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

За правилами пункту 2.2 Порядку №1077, для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру: письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5); документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру; заява про зняття особи з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 8 до цього Порядку (у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Судом встановлено, що при зверненні до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання у АДРЕСА_1, ОСОБА_3 надала усі необхідні документи відповідно до вказаного вище переліку.

На підтвердження права на проживання в житлі, ОСОБА_3 надала відповідачу Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.09.2014 №26341992 (а.с. 58), де зазначено, що їй на праві власності належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що відповідачем протиправно проведена реєстрація місця проживання ОСОБА_3 у квартирі, оскільки така реєстрація була можлива лише за згодою власника/співвласників житла, тобто позивача.

З даного приводу суд зазначає, що реєстрація місця проживання здійснюється за згодою власника/співвласників житла, у разі відсутності у заявника документів, що підтверджують право на проживання в житлі. Проте, відповідач не повинен був у даному випадку вимагати згоди позивача на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3, оскільки в останньої був наявний документ, що підтверджує її право власності на 1/2 частину квартири.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при реєстрації місця проживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1, відповідач діяв правомірно, а відтак, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача по реєстрації 21.10.2014 місця проживання ОСОБА_3 та зобов'язання відповідача скасувати вчинену ним 21.10.2014 реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача по реєстрації 21.10.2014 місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язання відповідача скасувати вчинену ним 21.10.2014 реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо неправомірних дій по реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 09.06.2015, за результатами розгляду якої Головним спеціалістом Рівненського МВ УДМС України в Рівненській області ОСОБА_9 складено Висновок від 09.06.2015 (далі іменується - Висновок) (а.с. 60).

У Висновку вказано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були зареєстровані 21.10.2014 за адресою: АДРЕСА_1. В ході перевірки встановлено, що зазначене житлове приміщення належить двом співвласникам: ОСОБА_1 та ОСОБА_3. За наведених обставин, для реєстрації місця проживання їх сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, необхідна була згода іншого співвласника житла ОСОБА_1, який її не надав.

Висновком рекомендовано визнати реєстрацію ОСОБА_5 як такою, що помилково надана; скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1; внести зміни в реєстраційні обліки УДМС України в Рівненській області з відміткою «Скасування попередніх відомостей»; по факту розгляду звернення - підготувати відповідь заявникові та ОСОБА_5.

Листом від 24.06.2015 №5610/14-3068 (а.с. 62) відповідач повідомив позивача про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, позовна вимога про зобов'язання відповідача скасувати вчинену ним 21.10.2014 реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, не підлягає задоволенню, оскільки така реєстрація на момент розгляду справи вже скасована суб'єктом владних повноважень самостійно.

Натомість, суд зазначає, що вирішуючи переданий на розгляд суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась із позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов та наявність повноважень та правомірності дії відповідача в межах визначених частиною 3 статті 2 КАС України.

Встановивши наявність у особи, яка звернулась з позовом до суду, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання вказаного права (інтересу) і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Зміст суб'єктивного матеріального права, або охоронюваного законом інтересу визначається не предметом позову, а його підставою.

Під підставою позову, слід розуміти фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога (вимоги) позивача. Зокрема, йдеться про юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, та які зумовлюють виникнення, зміну та припинення спірних правовідносин, а також інші доказові факти, на підставі яких можна зробити висновок про наявність або відсутність зазначених юридичних фактів.

В свою чергу, предметом позову визначається спосіб захисту порушеного суб'єктивного права (інтересу).

Разом з тим, у випадку, якщо позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, суд установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши при цьому спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод і інтересів позивача від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, коли ці порушення ще не припинені.

У разі припинення порушення - суд може прийняти рішення, яким встановити відсутність компетенції (повноважень) у суб'єкта владних повноважень на вчинення конкретної дії, визнати дії протиправними чи визнати саме рішення протиправним.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області щодо реєстрації 21 жовтня 2014 року місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1, на момент вчинення, були протиправними. Відтак, дана позовна вимога підлягає задоволенню.

Під час виступу у судових дебатах, позивач просив суд направити до правоохоронних органів окрему ухвалу щодо протиправних дій його колишньої дружини - ОСОБА_3, звинувативши останню у викраденні документів щодо квартири.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до статті 166 КАС України, постановлення судом окремих ухвал є його правом, а відтак заявлена позивачем вимога не підлягає задоволенню, оскільки під час розгляду справи судом не встановлено порушення закону ОСОБА_3.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи допустимі та належні докази у їх сукупності та заслухавши пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За приписами частини третьої статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Рівненського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області щодо реєстрації 21 жовтня 2014 року місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 (п'ятдесят чотири) коп.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська

Повний текст постанови складено 05.08.2015.