Справа № 826/4787/15
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4787/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року по справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва до Публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі скасувати та задовольнити позов в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Заслухавши представника позивача, що прибув у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження у справі.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Як підтверджується матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, УПФУ в Печерському районі м. Києва звернулось до суду з вимогою визнати дії ліквідаційної комісії ПАТ «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» неправомірними, а також зобов'язати включити у список кредиторів та у ліквідаційний баланс вимоги ПАТ «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт» на суму 2736620,39 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Отже, господарськими судами розглядаються справи за участю суб'єктів господарювання та суб'єктів владних повноважень, що не мають ознак справ адміністративної юрисдикції, тобто, усі справи у спорах про право, що виникають з відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 та п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають, зокрема, у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

В публічно-правових спорах, адміністративні суди вирішують справи, в яких виконують функцію превентивного захисту, тобто контролюють правомірність рішень та дій суб'єктом владних повноважень.

Отже, в даному випадку вимоги позивача про включення до списку кредиторів та у ліквідаційний баланс не можуть бути предметом спору у адміністративному процесі, оскільки в даному випадку в наявності господарсько-правовий спір, порядок вирішення якого визначений положеннями ГПК України.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Крім того, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам (із змінами та доповненнями), чітко встановлено, що до компетенції господарських судів віднесено розгляд усіх справ про банкрутство, а також справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, за певними винятками (пункт 7 частини першої статті 12 ГПК) (1798-12). Зазначені справи відповідно до частини другої статті 4-1 ГПК (1798-12) розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом (1798-12), з урахуванням особливостей, встановлених Законами України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (2343-12) та «Про банки і банківську діяльність» (2121-14).

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що позивачем в даній справі є суб'єкт владних повноважень, проте позовні вимоги останнього не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а тому не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з цієї підстави суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи. Суд повинен зазначити лише юрисдикцію: цивільну, господарську чи кримінальну, в межах якої повинен вирішуватися спір.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що даний спір не може розглядатись за правилами адміністративного судочинства, а має бути розглянутий за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що порушень судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 109, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі міста Києва - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.