Справа № 2-а-198/2010
Суддя: Митюк О. В.
Дата ухвалення: 2010-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-198/2010
Ружинський районний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2010 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі: головуючої - судді Митюк О.В за участю секретаря Підгорної А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Управління Державної автомобільної інспекції Головного Управління міністерства

внутрішніх справ України в Миколоаївській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2010 року позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом до Управління Державної автомобільної інспекції Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2010 року, він 26.08.2010 року о 14 год. 05 хв. на а/д Ульянівка- Миколаїв, керував автомобілем НОМЕР_1. на автодорозі загального користування перевищив встановлену швидкість руху, рухався зі швидкістю 115 км/год, чим порушив п.12.6 «г» ГІДР України. З цих підстав, постановою серії ВЕ № 216542 від 26 серпня 2010 року позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. З даним протоколом та постановою він не згоден, вказує , що пояснював інспектору ДАІ, що правил ПДР не порушував і рухався в межах дозволеної швидкості, на що інспектор показав вимірювальний прилад на якому світились цифри «115» та пояснив, що це є швидкість руху автомобіля позивача. Позивач вказав, що рухався в потоці з іншими транспортними засобами і можливо то є швидкість руху іншого автомобіля, оскільки за декілька кілометрів водій зустрічного автомобіля перемиканням фар попередив, що попереду несуть чергування працівники ДАІ. після чого намагався слідкувати, щоб не порушувати правила дорожнього руху. Дані пояснення інспектором ДАІ до уваги не були взяті, також не було взято до уваги прохання вказати в адмінпротоколі свідка, який знаходився в автомобілі позивача, та не було надано позивачу документ про державну повірку даного вимірювального пристрою. При цьому, працівник ДАІ поставив перед вибором, щоб позивач підписав адмінгіротокол в якому вказав, що правопорушення вчинив ненавмисно, і йому буде винесено покарання у вигляді штрафу в сумі 255 грн. в разі відмови підписувати протокол штраф буде 950 грн.. У зв»язку з цим просив суд

(%

скасувати постанову інспектора ДАІ від 26.08.2010 року про притягнеґ - ю адміністративної відповідальності .

В судОве засідання позивач не з»явився„ подав до суду заяву в якій просить с г.. слухати у його відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю, просив с/. задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

В судове засідання представник відповідача не з»явився. подав до суду запереч, проти позову, та просить справу слухати у його відсутність, заявлені вимоги не ви ..-..-.- повністю.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позовної заяви з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та матеріалами справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВЕ1 № 016131 від 26 серпня 2010 року, ОСОБА_1 26 серпня 2010 року о 14 год. 05 хв. на а/д Ульянівка- Миколаїв, керував автомобілем НОМЕР_1. на автодорозі загального користування перевищив встановлену швидкість руху, рухався зі швидкістю 115 км/год., чим порушив п.12.6 «г» ПДР України, та скоїв правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.І ст. 122 КУпАП.

З цих підстав, постановою серії ВЕ № 216542 від 26 серпня 2010 року позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягнуть за собою накладення штрафу від 15 до 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення, передбачено ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідальності з законом.

Відповідно до ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свобод в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На час складання протоколу інспектором ДАІ позивач в протоколі про адміністративне правопорушення, в графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не зазначав що не згоден з правопорушенням, а дав пояснення, що порушив ненавмисно, підписав протокол, чим визнав факт вчинення ним правопорушення. Посилання позивача в позовній заяві на те, що інспектор ДАІ примусив написати дані пояснення в протоколі шляхом шантажу, свого підтвердження в суді не знайшли.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 відповідно до постанови від 26.08.2010 року накладено уповноваженою на те особою і в мінімальному

?

розмірі, передбаченому ч.І ст.122 КупАП, тому суд прийшов до висновку правомірність винесення оскаржуваної постанови та відсутність підстав для її скас>.-.- та визнання неправомірною, а намагання судового оскарження постанови притягнення до адміністративної відповідальності є бажанням правопорушника уникн адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог сліл відмовити як такі, що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справі: Разом з тим, статтею 289 КУпАП визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем у справі пропущено 10-ний строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачений ст.289 КУпАП. Поважності пропущення строку оскарження постанови позивач не вказав, з клопотанням про поновлення пропущеного з поважних причин процесуального строку не звертався.

На підставі викладеного, керуючись Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України N1094 від 31.12.1993 року та ст.ст.288, 289 КУпАП. ст.ст. 2, 9, 17, 18, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Головного Управління міністерства внутрішніх справ України в Миколоаївській області про скасування постанови ВЕ №216542 від 26.08.2010 року по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова згідно ч.2 ст. 171-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя: ОСОБА_2