Справа № 2508/1082/2012
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2508/1082/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Іванюк Т.І., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області, Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області, Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області (далі - Відповідачі) у якому просив визнати дії відповідачів щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати суми допомоги, що мають бути нараховані у відповідності зі ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» незаконними та зобов'язати здійснити зазначений перерахунок за період 2010 - 2011 роки.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2012 року позовні вимоги задоволено частково. Суд першої інстанції визнав дії відповідача протиправними та зобов'язав нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 відсотків мінімальної заробітної плати з 15.08.2011 по 31.12.2011 з урахуванням виплачених коштів.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, УПЗСН Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог адміністративного позову в повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої ст. 183-2 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач віднесений і проживає в зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, що віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю, перебуває на обліку в УПСЗН та отримує пенсію згідно з ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом першої інстанції встановлено, що вимога позивача щодо зобов`язання УПСЗН здійснити перерахунок та виплату щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва виходячи з розміру 30 % мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 15.08.2011 по 31.12.2011, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати.

У відповідності до статті 49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Враховуючи вищевикладене позивача має право на одержання щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва виходячи з розміру 30 % мінімальної заробітної плати.

Всупереч ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу пенсія виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року.

З огляду на те, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року відповідач не правомірно виплачував пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 37 зазначеного Закону.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 183-2 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.