Справа № 2-а-4358/2011
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4358/2011
П О С Т А Н О В А

іменем України

"14" листопада 2011 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

при секретарі Олександрової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій субєкта владних повноважень неправомірними та зобовязати здійснити перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яку призначено відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

в с т а н о в и в:

24 травня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до заявлених позовних вимог просив суд: Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва щодо проведення перерахунку та доплати позивачу недоплаченої додаткової пенсії учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю згідно зі ст. 51 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру 30% від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 20 листопада 2010 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Уповноважений представник відповідача - Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, до суду надійшли письмові заперечення на позов та клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача.(а.с.18-20)

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що, адміністративний позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, отримує пенсію відповідно до Закону Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, має статус особи, яка належить до ІІ категорії постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, у звязку з чим отримує додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 114,60 грн. (15% від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність).

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б)додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникненню права на державну пенсію.

Відповідно до положень статті 51 зазначеного Закону передбачено, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 2-ої категорії, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається в розмірі 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. (текст статті 51 в редакції Закону №107-УІ (107-17 від 28.12.2007 року)

Вказані норми Закону були змінені 28.12.2007 року, нова редакція зазначеної статті 51 Закону набрала чинності з 01.01.2008 року, проте, вказані зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року.

Згідно з ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За таких обставин, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону від 19.12.1991 року, 01.07.1992 року, позивач мав право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Умови призначення і виплати пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, регулюються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Призначення і виплата такої допомоги здійснюється Управліннями пенсійного фонду України в районних, районних у містах Києві та Севастополі за місцем реєстрації або місцем проживання постраждалих осіб.

За таких обставин Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва є належним відповідачем в даній справі.

Зі змісту статей 51 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, у тому числі віднесеним до ІІ категорії. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Безпідставними визнано посилання відповідачів на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені статтею 46 Конституції України та статтями 51 та 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Таким чином, доводи Управління пенсійного фонду про призначення пенсії постраждалим виключно на нормах, які встановлені Постановами Кабінету Міністрів України, не можуть прийматись судом як доказ правомірності діянь відповідача, оскільки вказані правовідносини регулюються Законами і саме Законом чітко вказаний розмір таких пенсій.

Відповідно до ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень і зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Згідно зі ст.71 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем не надано жодних доказів того, що посадовими особами Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва вживалися будь-які дії, в тому числі щодо направлення бюджетних запитів на збільшення сум призначення виплат, проведення нарахування виплат, направлених на виконання положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, суд вважає доведеним факт протиправного діяння (бездіяльності) відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, а також факт протиправного діяння (дій) щодо відмови позивачу в здійсненні перерахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу Адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Разом з тим, відповідно до частини першої та другої статі 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюються шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виходячи із способів захисту порушеного права, визначених ч.3 ст.105 КАС України, суд, встановивши наявність протиправної поведінки відповідача, як субєкта владних повноважень, має зобовязати їх до правової поведінки, шляхом покладення певного обовязку здійснити нарахування та виплатити недоплачених сум додаткової пенсії, заподіяну здоровю, встановлених базовим законом, з урахуванням здійснених виплат.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, призначену ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (ІІ-ої категорії) згідно ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, враховуючи ч.3 ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановленої ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 20 листопада 2010 року по 30 квітня 2011 року, з урахуванням раніше проведених виплат, з урахуванням положень ч.2 ст.99 Кодексу Адміністративного судочинства України.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині позовних вимог щодо призначення позивачу та виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в подальшому, оскільки права та законні інтереси позивача на призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та проведення її щомісячної виплати не порушено з боку відповідача, який у встановленому чинним законодавством порядку та в межах своєї компетенції призначив позивачу додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю, ці обставини не заперечуються позивачем, а предметом даного спору є відновлення порушених прав позивача в частині розміру нарахованої та отриманої позивачем щомісячно додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ Про державне митоза № 7-93 від 21.01.1993 року позивач звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст.19, 46, 55, 152 Конституції України, ст. 51, 54, 67 Закону України Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхування, ст. 33 Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" , ст.ст. 1, 2, 5, 11, 90, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 як особі, яка має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (ІІ категорії) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, призначеної ОСОБА_1 , як особі, яка має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (ІІ категорія), згідно ст.51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, враховуючи ч.3 ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановленої ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 20 листопада 2010 року по 30 квітня 2011 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

С у д д я: