Справа № 2а-1870/310/11
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 р.Справа № 2а-1870/310/11
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.05.2015р. по справі № 2а-1870/310/11

за позовом Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області

до Кооператвного підприємства "Універмаг"

про стягнення заборгованості зі сплати штрафних санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Охтирська об'єднана державна податкова інспекція, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кооператвного підприємства "Універмаг" в якому просить суд стягнути з кооперативного підприємства «Універмаг» заборгованість зі сплати штрафних (фінансових) санкції в сумі 33848,00грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на підставі акта перевірки від 12.11.2010 за №0503/18/11/23/3152553, за невиконання обов'язку щоденного друкування на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків та не забезпечення їх збереження в книгах обліку розрахункових операцій; а також за не забезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, 19.11.2010 повноважною особою Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області відносно відповідача було прийнято рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 33848,00грн., які станом на час подання позову до суду залишились відповідачем не сплаченими.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 року адміністративний позов Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області до кооперативного підприємства "Універмаг" про стягнення заборгованості зі сплати штрафних санкцій - задовольнено частково.

Стягнуто з кооперативного підприємства "Універмаг" заборгованість перед бюджетом по штрафних санкціях в сумі 340 ( триста сорок) грн. на користь Державного бюджету ( р/р00013, код платежу 21080901, код одержувача 23636347, ГУДК в Сумській області, МФО 837013).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необгрунтованістю.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що КП «Універмаг» 22.06.2001 зареєстровано виконавчим комітетом Охтирської міської ради як юридична особа та 23.06.2001 підприємство взято на облік як платник податків в Охтирській МДПІ, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію (т.1, а.с.4), копією статуту (т.1, а.с.5-11), копією довідки від 28.10.2010 №8109 (т.1, а.с. 12).

В період з 03 по 12 листопада 2010 року на підставі направлення № 720 від 03.11.010 (т.1, а.с.16) працівниками Охтирської МДПІ була проведена планова виїзна перевірка каси підприємства КП «Універмаг», розташованого по вул. Жовтнева, 8, м. Охтирка з питань дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів та ліцензій, за результатами якої складено акт №0503/18/11/23/31525553 від 12 листопада 2010 року (т.1, а.с.17-27).

Перевіркою встановлено порушення відповідачем пунктів 9 та статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме: в період з 13.11.2007 по 01.11.2010 відповідачем не роздруковані на реєстраторі розрахункових операцій 337 фіскальних звітних чеків та не забезпечено їх збереження в книгах обліку розрахункових операцій; а також бухгалтер-касир підприємства відповідача не забезпечила відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, надлишок грошових коштів становив 37,60грн.

За результатами перевірки Охтирською МДПІ прийнято рішення від 19.11.2010 №, яким до відповідача застосовано фінансові санкції в сумі 33848,00грн., в т.ч. 33 660 грн. - за порушення п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР, та 188 грн. за порушення п. 13 ст. 3 Закону №265/95-ВР (т.1, а.с.52,53).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, при винесенні рішення про застосування до відповідача фінансових санкцій діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси платника податків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Ст.11, 11-1, 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» передбачені підстави, порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок та умови допуску посадових осіб органів державної податкової служби до їх проведення на час виникнення спірних правовідносин.

За приписами вказаних норм платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, у подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Отже, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Зазначене узгоджується з приписами ст.67 Конституції України, відповідно до яких кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у розмірі і в порядку, встановленими законом. Тому процедурні порушення, допущені контролюючим органом при призначенні та/або проведенні перевірки не можуть бути обставиною, яка звільняє платника податків від відповідальності за невиконання його податкового обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи (т.1, а.с.18), перевірка відповідача проводилась у присутності повноважних осіб КП «Універмаг», який не заперечував проти її проведення працівниками позивача.

Щодо частини позовних вимог про стягнення штрафних санкцій за не забезпечення відповідності готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 13 статті 3 Закону №265/95-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо), при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Згідно статті 22 Закону №265/95-ВР, чинної на час прийняття рішення про застосування санкцій, у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Податковим органом ставиться до вини не забезпечення відповідності готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, на суму 37,60 грн. за 03.11.2010 (т.1, а.с.26,28,30).

При цьому, як вбачається з витягів з касової книги, копії письмових пояснень бухгалтера підприємства відповідача, письмових заперечень на акт перевірки (т.1, а.с.29, 81, 82, 100) 37,60грн. не є коштами отриманими від реалізації товарів (надання послуг), а є коштами сплаченими орендарем приміщення за комунальні послуги, тому такі операції відносяться до позареалізаційних надходжень та не проводяться по контрольно-касовому апарату і оформлюється згідно вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637. Доказів на спростування вказаного позивачем не надано. Тобто, відповідачем не допущено порушення пункту 13 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Отже, позивач, при винесенні рішення про застосування до КП «Універмаг»фінансових санкцій, передбачених ст. 22 Закону №265/95-ВР, в розмірі 188,00грн. дійшов необґрунтованого висновку, без з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, вина відповідача у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.22 Закону №265/95-ВР, матеріалами справи не підтверджується, отже санкції в розмірі 188,00грн. застосовані всупереч вимог Закону №265/95-ВР.

Щодо частини позовних вимог про стягнення санкцій за невиконання обов'язку щоденного друкування на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків і не зберігання їх в книгах обліку розрахункових операцій, суд відмічає, що відповідно до ч. 9 ст. 3 Закону №265/95, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, згідно якої суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що позивачем накладено штрафні санкції за не роздрукування звітних чеків за дні перевірки. Однак, вказане не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи.

Так, як вбачається з акта перевірки (т.1, а.с.20-27), витягів з книгу обліку розрахункових операцій (т.1, а.с.31-51, 74-77) у період з 13.11.2007 по 01.11.2010 відповідачем не було роздруковані на реєстраторі розрахункових операцій 337 фіскальних звітних чеків та не забезпечено їх збереження в книгах обліку розрахункових операцій.

Згідно розрахунку фінансових санкцій (т.1, а.с.52), які були застосовані до відповідача за наслідками проведеної перевірки, вбачається, що до КП «Універмаг», з урахуванням вимог ст. 250 Господарського кодексу України, штрафні санкції були застосовані за порушення, вчинені в межах одного року з дня виявлення порушення, тобто з 20.11.2009. При цьому фінансові санкції були застосовані за кожен факт (99 фіскальних звітних чеків) не роздрукування (не зберігання) фіскальних звітних чеків в розмірі 33 660 грн. (17 грн. * 20 * 99 чеків = 33 660 грн.).

Разом з тим слід відмітити, що відповідно до п. 4 ст. 17 Закону №265/95, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), зокрема, за невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій, за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що незалежно від наявності чи відсутності розрахункових операцій, у робочі дні підприємства реєстратор розрахункових операцій повинен бути у ввімкненому стані та роздрукування фіскального звітного чека в такому випадку є обов'язковим.

В той же час, фінансова санкція, передбачена пунктом 4 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону щоденно друкувати фіскальний звітний чек та зберігати його в книзі обліку розрахункових операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Таким чином, за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону №265/95-ВР, відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

Отже, незважаючи на виявлення податковим органом за результатами перевірки множинних порушень КП «Універмаг» встановленого порядку проведення розрахункових операцій щодо невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку, застосування до відповідача фінансових санкцій за кожен випадок зазначеного порушення є неправомірним.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених ч. 4 ст. 17 Закону №265/95-ВР, в розмірі 33320,00грн. (33660,00грн.-340грн.) Охтирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Сумській області діяла всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси КП «Універмаг».

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 року по справі № 2а-1870/310/11 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 19.05.2015р. по справі № 2а-1870/310/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 04.08.2015 р.