Справа № 356/543/15-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 356/543/15-а Головуючий у 1-й інстанції:Купшученко І.О.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Бужак Н. П.
Суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.
За участю секретаря: Савін І.В.
розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Березань Київської області на постанову Березанського міського суду Київської області від 25 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Березань Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Березань Київської області з урахуванням уточнень про визнання дії Управління Пенсійного Фонду у місті Березань Київської області щодо відмови у призначенні пільгової пенсії неправомірними, зобов`язання Управління Пенсійного Фонду у місті Березань Київської області призначити пенсію ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до постанови Березанського міського суду Київської області від 25 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, відповідач УПФ України у м. Березань Київської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Березанського міського суду Київської області та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 12.01.2015 позивач ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в місті Березань Київської області із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 10 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням комісії УПФУ в місті Березань Київської області відмовила ОСОБА_1 у призначенні пенсії, оскільки первинні документи, що підтверджують факт роботи у зоні відчуження в 1986 році не надані, тому підстав для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає.

Як вбачається з матеріалів справи та відповідно до записів у трудовій книжці, позивач з 14.10.1985 року по 06.04.1988 року працював водієм у Баришівському автопідприємстві Київської ОСС.

Під час роботи ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 27.06.1986 року по 29.06.1986 року по місцю основної роботи в Баришівській автоколоні Київської ОСС по вивозу товарів з магазину у населеному пункті с. Ново - Шепеличі згідно довідки Начальника Баришівської автоколони РССС від 01.11.1992 року.

З 18.11.1986 року по 21.11.1986 року та з 25.11.1986 року по 27.11.1986 року у населеному пункті Ново - Шепеличі, ОСОБА_1 був зайнятий на роботах передбачених п.8 постанови Ради Міністрів СРСР від 05.06.1986року, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах згідно списку №1 затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.018.1986 №1173. Зазначене підтверджується доданою до матеріалів справи копією довідки форми 122 виданої Автопідприємством Баришівської райспоживспілки від 17.04.2001 року №32(а.с.12).

Крім того, в матеріалах справи міститься копія розрахункової відомості за листопад 1986 року, де зазначено розрахунок зарплати (а.с.26).

ОСОБА_1 був наданий статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_1 від 08.12.1992 року, яке було перереєстровано 26.02.1998 року.

Також, згідно довідки Баришівського районного споживчого товариства від 07.05.2015 року ОСОБА_1 не надано документів, а саме копію розпорядження про відрядження у зону відчуження, копії табелів обліку робочого часу, копії подорожніх листів, копію особового рахунку про нарахування суми підвищеної заробітної плати за участь у роботах у зоні відчуження у 1986 році у зв`язку з не передачею та вивезенням частини архівних документів (бухгалтерських та інших) колишніми посадовими особами.

Надаючи правову оцінку відносинам що склалися між сторонами, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів 10 років;

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів 8 років;

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році 5 років.

Згідно статті 10 зазначеного Закону учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Стаття 65 даного Закону визначає, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до статті 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, додаються: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження являється довідка форми №122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_1 позивач віднесений до 2 категорії і має право на пільги встановлені Законом №796-XII.

Доводи пенсійного органу на ту обставину що відсутні документи, підтверджуючі факт роботи в зоні відчуження для призначення пенсії, колегія суддів апеляційної інстанції не може прийняти до уваги, оскільки позивач надав необхідні документи, передбачені Порядком, які підтверджують період його роботи в зоні відчуження у 1986 році, а тому дії відповідача по відмові у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII є неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41,160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Березань Київської області залишити без задоволення, а постанову Березанського міського суду Київської області від 25 червня 2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.