Справа № 2а/1770/3329/2011
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2011-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/3329/2011

28 вересня 2011 року 18год. 44хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Яковчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Західспецпрофіль"
до Державної податкової інспекції у Рівненському районі
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Західспецпрофіль" звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/0, №/0 від 11 квітня 2011 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вважає оспорювані рішення податкового органу незаконними та протиправними з огляду на наступне.

Вказує на те, що встановлені актом перевірки №248/31/23-141/3117079 від 30 березня 2011 року заниження податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість були визначені відповідачем фактично на підстві інформації про порушення кримінальної справи щодо посадової особи контрагента платника податків ТОВ «С.Дж.Р.Груп». При цьому, порушення такої кримінальної справи базується на підставі показань свідків та висновків, зроблених на підставі даних податкової звітності, щодо недостатності трудових та виробничих ресурсів для ведення господарської діяльності згадуваного вище контрагента.

На думку позивача, посадові особи ДПІ в Рівненському районі знехтували своїми посадовими обовязками та провели перевірку поверхнево, упереджено, спираючись виключно на інформацію, що не є встановленим юридичним фактом.

Зазначає, що всі валові витрати понесені позивачем підтверджуються відповідними первинними документами, а податковий кредит по податку на додану вартість сформований на підставі отриманих податкових накладних по оподатковуваних операціях та у межах господарської діяльності позивача.

Позивач вказує на той факт, що єдиною підставою для визнання податкової накладної недійсною, відповідно до Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР. та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 р. №165 є випадок, коли така накладна заповнена та видана особою, що не зареєстрована платником податку на додану вартість. На момент проведення перевірки ТОВ «С.Дж.Р.Груп», згідно даних про платників податку на додану вартість у базі ДПА України, є зареєстрованиим як платник податку на додану вартість. Крім того, податковим органом не доведено, що вказаний контрагент на момент здійснення господарських операцій з позивачем не перебував в Єдиному державному реєстрі та не перебував за місцем своєї реєстрації.

Вказує на ту обставину, що недійсним правочин може бути визнаний лише у порядку встановленому ст. 215 ЦК України, тим самим податковий орган не наділений правом з визначення того чи іншого правочину недійсним. Крім того обвинувального вироку у вказаній справі не винесено. Відтак, позивач не може нести відповідальності за діяння контрагента та третіх осіб, у тому числі посадових осіб державної податкової інспекції , що видали ТОВ «С.Дж.Р.Груп»свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Відповідач адміністративний позов не визнав, про що було подано до суду письмове заперечення. На думку відповідача, порушення вимог податкового законодавства виникли у звязку з відображенням ТОВ "Західспецпрофіль" у ході господарської діяльності операцій за нікчемними угодами з ТОВ «С.Дж.Р.Груп», фактичне місцезнаходження якого не встановлено. Вказує, що операції данного контрагента не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання постачання або відповідної господарської діяльності, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів виробничих активів, виробничих приміщень та транспортних засобів. У звязку з чим посадові особи ТОВ «С.Дж.Р.Груп»не могли фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного. Наводить доводи про відсутність матеріально-технічного забезпечення для здійснення господарської діяльності та чисельності працівників на підприємстві в кількості 1 (одна) особа. Під час розслідування кримінальної справи також встановлено, що невстановлена слідством особа на імя ОСОБА_4 виконуючи свою злочинну роль, передав ОСОБА_5 матеріальну винагороду в розмірі 500 доларів США за виконання ролі в погодженому та відомому йому плані спрямованому на створенні фіктивного підприємства ТОВ «С.Дж.Р.Груп». Посилається на вимоги ст. 11, ст. 14, ч. 2 ст. 30 , 92, 837 ЦК України, ст. 42, п. 1 ст. 56, ч. 1 ст. 62 ГК України, які на його думку підтверджують правомірність винесеного податковим органом оспорюваного рішення.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити у повному обсязі, шляхом скасування податкових повідомлень-рішень №/0, №/0 від 11 квітня 2011 року.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав. Додатково пояснив, що єдиною метою проведення документування фактично не здійснених господарськиих операцій по отриманню продукції ТОВ «С.Дж.Р.Груп» - вигодоформуючий субєкт, є отримання підприємством податкової вигоди для ТОВ "Західспецпрофіль" - вигодонабувач, і як наслідок несплата платежів до бюджету. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у Рівненському районі було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Західспецпрофіль" щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «С.Дж.Р.Груп»за період жовтень, листопад 2009 року. За результатами даної перевірки був складений акт №248/31/23-141/31117079 від 30 березня 2011 року.

Під час її проведення податковим органом було встановлено, порушення зі сторони позивача п. 5.1 пп. 5.2.1 п.5.2, пп. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, абз. 2 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, що призвело до збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств в сумі 61024, 00 грн. та застосованні штрафних санкцій на суму 15256, 00 грн.

На підставі акта перевірки, 11 квітня 2011 року податковим органом було видано податкові повідомлення-рішення №/0, №/0, які були оскаржені в адміністративному порядку, однак були залишені без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін

На думку суду, відповідач ДПІ у Рівненському районі не довела правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, висновки акту перевірки № №248/31/23-141/31117079 від 30 березня 2011 року спростовані встановленими в судових засіданнях обставинами справи та зібраними доказами, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»валові витрати виробництва та обігу сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Відповідно до пункту 1.32 статті 1 цього ж Закону господарська діяльність це є будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи. Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 зазначеного Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. Абзацом четвертим підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 цього ж Закону передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року (з наступними змінами та доповненнями) податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з цим законом; податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у звязку з придбанням товарів придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як вбачається з акта перевірки (а.с.94) перевірку проведено згідно додатку 5 декларації з податку на додану вартість та АІС «Журнал звірки податкових зобовязань в розрізі контрагентів». Така вибіркова перевірка булла здійснена внаслідок посилання на протокол виїмки від 3 листопада 2011 року. Однак, на думку суду, такі дії суперечать п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України

Так, у відповідності з п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України в разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов'язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та доводів ДПІ у Рівненському районі про не підтвердження господарських операцій між позивачем та ТОВ «С.Дж.Р.Груп», про доцільність таких послуг, та їх економічну необхідність, вигоду для позивача, а також про нікчемний характер угоди, укладеної між позивачем та вказаним контрагентом, судом при розгляді справи підлягали зясуванню обставини щодо реального здійснення господарських операцій, їх необхідність та доцільність, економічний ефект, належного оформлення первинних документів та дотримання умов формування валових витрат при обчисленні податку на прибуток .

Судом встановлено, що одним з видів діяльності ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Західспецпрофіль"є виробництво пластмасового обладнання для будівництва, виробництво металевих деталей для столярних і теслярських виробів, загальне будівництво, монтаж і встановлення збірних конструкцій та роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого характеру (а.с.13). Територіальним управлінням Держгірпромнагляду по Рівненській області ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Західспецпрофіль" надано дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки №090.09.56-45.21.1 від 2 вересня 2009 року, про що надано висновок експертизи №56.04.06.165.09 щодо спроможності субєкта господарювання почати виконувати роботи підвищеної небезпеки з додержанням вимог законів та інших нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки від 28 серпня 2009 року (а.с. 118).

Крім того, в судовому засіданні досліджено договір підряду №8 від 2 вересня 2009 року, згідно якого ТОВ «С.Дж.Р.Груп»як підрядник зобовязується вчасно,якісно, власними силами, на свій ризик, у відповідності з будівельними правилами та нормами, Договірною ціною, виконати роботи з виготовлення і монтажу алюмінієвих вітражних конструкцій, автоматичних розсувних систем, обшивки парапетів композитом на будівництві обєкту «Комплексна реконструкція магазину «Будинок одягу»по вул. Короленка, 1, м. Рівне, де замовником виступає ТОВ "Західспецпрофіль", яке в свою чергу зобовязується прийняти та оплатити вказані роботи (а.с.54-59). Між вказаними контрагентами було також укладено договір підряду №14 від 12 жовтня 2009 року (а.с.60-66).

Як встановлено судом, господарські операції згідно договорів по вищезазначених контрагентах підтверджуються поданими у судовому засіданні довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за жовтень 2009 року (а.с.67), актами приймання виконаних підрядних робіт за жовтень 2009 року (а.с. 68-70), за листопад 2009 року (а.с. 71-74), за листопад -2 2009 року (а.с.75-78). На підтвердження даних операцій надано також податкові накладні:

- №7761 від 30.10.2009 року;

- №8375 від 30.11.2009 року;

-№ 8326 від 27.11.2009 року;

Крім того, здійснення даних господарських операцій стверджується відповідними платіжними дорученнями: №867 від 3 грудня 2009 року (по договору №14 від 12 жовтня 2009 року), №103 від 17 грудня 2009 року року (по договору №14 від 12 жовтня 2009 року), №85 від 3 грудня 2009 року(по договору №14 від 12 жовтня 2009 року), №2 від 7 жовтня 2009 року (згідно рахунку №б/н від 7 жовтня 2009 року). До того ж суду було надано первинну документацію (договори підрядів з додатками, копії довідок про вартість виконаних робіт за жовтень 2009 року, копії актів приймання виконаних робіт за жовтень-листопад 2009 року, копії довідок про вартість виконаних робіт за жовтень 2009 року (а.с.126-236) по виконанню робіт на будівництві обєкту «Комплексна реконструкція магазину «Будинок одягу»по вул. Короленка, 1, м. Рівне, що підтверджує договірні відносини позивача з ТОВ «С.Дж.Р.Груп»

При цьому відповідачем на вимогу суду не надано доказів, які підтверджували б його доводи відносно того, що наведені в податкових накладних відомості не відповідають дійсності, а відповідні угоди є нікчемними.

Надані позивачем документи первинного обліку, що описані вище, відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»та підпункту 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704, оскільки містять всі необхідні реквізити, а надані докази свідчать про реальний характер угод.

При цьому, згідно пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На момент вчинення господарських операцій відомості про вказаних осіб знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців і у відповідності до ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вiд 15.05.2003 № 755-IV , а отже є достовірними.

Так, дані обставини підтверджуються копіями свідоцтва № про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «С.Дж.Р.Груп»(ідентифікаційний номер 51) та Ліцензією Міністерства регіонального розвитку та будівництва України Серії АВ №316541.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами, що контрагент позивача на момент здійснення господарських операцій не перебув в Єдиному державному реєстрі та не перебував за місцем своєї реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Матеріалами справи підтверджується реальність господарських операцій позивача з року ТОВ «С.Дж.Р.Груп».

За умови недотримання ТОВ - контрагентом позивача правил податкового обліку результатів фінансово-господарської діяльності відповідальність наступає для вказаних осіб, а не для позивача.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд дійшов висновку, що твердження посадових осіб податкового органу про нікчемність правочинів позивача є суперечливими та не ґрунтуються на належних та допустимих доказах як наслідок є надуманими.

В той же час позивачем підтверджено факт реальності здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «С.Дж.Р.Груп».

Відтак, у податкового органу відсутнє право на застосування положень пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України.

Згідно, пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Отже, правові підстави щодо застосування до позивача положень п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України - штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, відсутні.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень №/0, №/0 від 11 квітня 2011 року. Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених частиною другою статті 162 КАС України, тому адміністративний позов слід задовольнити шляхом прийняття постанови про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/0, №/0 від 11 квітня 2011 року.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі №/0, №/0 від 11 квітня 2011 року.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Західспецпрофіль" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.