Справа № 2-а-466/10
Суддя: Синиця Л. П.
Дата ухвалення: 2010-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 2-а-466/10
провадження № -
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі : головуючого судді Синиці Л. П., при секретарі судового засідання Яровому О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про зобовязання нарахувати недоплачену, щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру, який встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період часу з 13.06.2010 р. по 31.10.2010 р., та надалі при нарахуванні пенсії, нараховувати щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», -

в с т а н о в и в :

13.12.2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить зобовязати нарахувати недоплачену, щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру, який встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 01.01.2009 р. по 31.10.2010 р., в розмірі 2727,80 грн., та надалі при нарахуванні пенсії, нараховувати щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що, він відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004р. №2195-ІУ є дитиною війни, і згідно ст. 6 даного Закону, йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України № 489-V від 19.12.2006 року «Про державний бюджет України на 2007 рік» призупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Конституційний Суд України своїм рішенням № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року по справі № 1-29 2007, керуючись статтями 147, 150, 152 Конституції України та статтями 45, 51, 61, 63, 65 Закону України «Про Конституційний Суд України» визнав таким, що не відповідає Конституції України і є неконституційним, положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» п. 12 ст. 71, яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Пункт 4 положення ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» №489 № 489-V від 19.12.2006 року визнані неконституційними.

Рішення Конституційного Суду є обовязковим до виконання на території України, є остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 ст. 19 та ч. 3 ст. 22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права та свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України. Розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму. Тобто, реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних актах національного законодавства, не може бути поставлене, а в залежність від державних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину не виконання своїх зобовязань не повинно прийматися до уваги (лист Вищого Адміністративного суду України № 1406/100/113-08 від 14.08.2008 року).

Пенсійний фонд України повинен нарахувати та здійснювати доплати до пенсії, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Розмір соціальної допомоги відповідно у відповідності з цим законом становить 30 % мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

У 2009 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становив 544 гривні. Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» № 1646 від 20.10.2009 року з 01.11.2009 року було встановлено прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність в сумі 573 грн..

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2010 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2010 рік, становить: з 1 січня 659,00грн., 1 квітня 706,00грн., з 1 липня 709,00грн., з 1 жовтня 723,00грн., з 1 грудня 734,00грн..

З 01.01.2008 року по даний час щомісячну соціальну допомогу почали виплачувати в розмірі 10 % від мінімальної пенсії за віком, замість 30% встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Сума недоплаченої соціальної допомоги за період часу з 01.01.2009 року по день звернення до суду, згідно розрахунку становить (6586 + 7036) х 20) : 100 = 2727,80грн..

Відповідно до ст.ст. 99,100 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Позивач посилається на те, що їй, про належні як дитині війни виплати повідомлено не було, тому про факт порушення прав їй стало відомо лише після висвітлення зазначених подій в пресі у вересні 2010 року. У звязку з цим, позивач звернулася до суду за захистом своїх конституційний прав.

За ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 13.12.2010р. частину позовних вимог, у звязку з пропущенням строку звернення до суду, за відсутності підстав до його поновлення, залишено без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_1, позивача по справі, про зобовязання нарахувати недоплачену, щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру, який встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 13.06.2010 р. по 31.10.2010 р., та надалі при нарахуванні пенсії, нараховувати щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» прийняті до розгляду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі просить їх задовольнити, зіславшись на доводи позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення та пояснила, що стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачає, що дітям війни пенсії підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно зі статтею 7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітям війни здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Так, частиною першою цієї статті встановлено, що при наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, частиною третьою цієї статті встановлено, що таким чином визначений мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для обчислення розмірів пенсій, призначених за цим Законом. Тобто, для визначення доплат або підвищень пенсій не застосовується. У Законі України «Про державний бюджет на 2007 рік» виплата щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни» була передбачена в розмірі 50% від розміру надбавки, передбаченої учасникам війни, за умови, що людина, яка має статус «дитина війни» за ЖІПТЯ визнана інвалідом. З 01.01.2008р. питання виплати підвищень до пенсії дітям війни законодавчо врегульовано Законом України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (пп.2 п.41 розділу II) та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №530, згідно з якими дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Згідно зі статтею 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам війни пенсії підвищуються на 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З 01.01.2009р. виплата дітям війни проводиться у тому ж розмірі, що і в 2008 році згідно п. 8 постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Тому, дітям війни з 01.01.2008р. і по даний час виплачується щомісячно по 47 грн., з 01.04.2008 48,10 грн., з 01.07.2008 - 48,20 грн., з 01.10.2008 по даний час - 49,80 грн. . Окрім того, управління наполягає на відмові у задоволенні позову у зв'язку пропущенням шестимісячним терміном позовної давності відповідно КАСУ. Враховуючи викладене та те, що до бюджету Пенсійного фонду, який щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України, кошти на збільшення підвищення дітям війни не виділялися, у органів Пенсійного фонду не було і на даний час немає законних підстав для збільшення цієї виплати.

Суд, розглянувши позов у межах заявлених позовних вимог, з урахуванням ухвали суду щодо залишення без розгляду частини позовних вимог отриманої позивачем 27.12.2010 року, яка не оскаржена учасниками процесу, вислухавши позивача, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, та при вирішенні спору, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами, вважає, що даний позов є частково обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення.

Згідно до вимог Конституції України (ч.2 ст.19), органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи мають право вчиняти дії та приймати рішення виключно в межах наданих їм повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.

Пенсійний Фонд України діє на підставі положення «Про Пенсійний Фонд України», затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002р. за №121/2001, і є центральним органом виконавчої влади, на яке покладено обовязок щодо: призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування виплат пенсій, та здійснює свої повноваження на підставі п.15 вказаного положення через створенні в установленому порядку його територіальні управління, по ефективному використанню коштів Пенсійного Фонду України. Згідно з п.п. 7 п.2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. за №8-2, управління відповідно до покладених на них завдань, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства. Пунктом 4.2 вищенаведеного Положення, передбачено, що ОСОБА_2 є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банках (у тому числі валютні), печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Конституційний Суд України в Рішенні від 03.10.1997р. №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному, і з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення до них змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Ст.46 Конституції України гарантований державою рівень соціального захисту, в тому числі соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижче від прожиткового мінімуму.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195ІV від 18.11.2004р., дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей» № 2195ІV від 18.11.2004р., котрий набрав чинності з 01.01.2006р., дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей».

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003р. мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009р. за №1646-УІ у статті 1, встановлено прожитковий мінімум осіб, які втратили працездатність в розрахунку на місяць у розмірі: з 01.11.2009р. 573,00грн., з 01.01.2010р. 695,00грн., з 01.04.2010р. 706,00грн., з 01.07.2010р. 709,00грн., з 01.10.2010р. 723,00грн., з 01.12.2010р. 734,00грн.. Розмір державних соціальних гарантій, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195ІV від 18.11.2004р. набув статус дитини війни, а тому за ст. 6 даного Закону має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідач ОСОБА_2 Пенсійного фонду в Городищенському районі Черкаської області не здійснював зазначені виплати у вищенаведених розмірах, посилаючись на відсутність відповідних коштів та на невизначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни.

Згідно заперечень до позову та пояснень наданих в суді, відповідач з 01.01.2008р. виплачує позивачу підвищення до пенсії у розмірі, застосовуючи положення п. 8 постанови КМУ №530 від 28.05.2008 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», а не ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» № 2195ІV від 18.11.2004р., ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003р., ЗУ «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009р. за №1646-УІ, і з 01.10.2008р. по даний час розмір надбавки «дітям війни» становить 49,80грн. .

Враховуючи те, що позивачем недоотримана щомісячна соціальна державна допомога, суд, вважає, доведеною вимогу позивача про зобовязання ОСОБА_2 пенсійного фонду в Городищенському районі Черкаської області стягнути недоплачену допомогу як «дитині війни» в період з 13.06.2010р. по 31.10. 2010р., включно, так як, при визначені розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей», відповідачу, слід, застосовувати розмір мінімальної пенсії за віком, який дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком. І при розрахунку державної пенсії, передбаченої ЗУ № 2195ІV від 18.11.2004р., застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімум для осіб, котрі втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визнається мінімальний розмір пенсії за віком, бо Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобовязання взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (рішення у справі «Качко проти України»). Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком.

Отже, положення ч.3 ст. 28 ЗУ № 1058-ІУ від 09 липня 2003 року, не є перешкодою для застосування мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058- ІV.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону №2195-ІV від 18.11.2004р. і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог вказаної статті відповідач таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни, як і на не визначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни, суд, до уваги не бере.

Що стосується позовної вимоги про зобовязання нараховувати щомісячно державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» надалі при нарахуванні пенсії, то суд, вважає, що в цій частині, слід, відмовити, бо дані правовідносини між сторонами ще не виникли, а суд наділений лише повноваженнями розглядати ті правовідносини, які настали.

Керуючись вищенаведеним та положеннями Конституції України, Законом України «Про соціальних захист дітей війни» №2195-ІV від 18.11.2004р., Положенням «Про Пенсійний Фонд України», затвердженим Указом Президента України від 01.03.2002р. за №121/2001, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. за №8-2, Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.1997р. №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України), Законом України ««Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058- ІV від 09.07.2003р., Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009р. за №1646-УІ, ст. ст. 6, 8, 9, 11, 12, 17, 18, 70, 71, 159, 160 - 163, 185, 186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про зобовязання нарахувати недоплачену, щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру, який встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період часу з 13.06.2010 р. по 31.10.2010 р., та надалі при нарахуванні пенсії, нараховувати щомісячну державну соціальну допомогу відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» - задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області здійснити нарахування пенсії ОСОБА_1, згідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за період з 13.06.2010р. по 31.10.2010р. з урахуванням сум, виплачених в цей період.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 3 (три) грн. 40 коп. .

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Городищенський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_5