Справа № 738/876/15-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 738/876/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Волошина Н.В.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Чаку Є.В.

Коротких А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Своїм рішенням суд першої інстанції, зокрема, зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області зарахувати ОСОБА_3 в стаж роботи на посаді електрозварювальника періоди роботи на Макошинському заводі «Сільгоспмаш» з 09 лютого 1981 року по 07 червня 1983 року, з 24 березня 1986 року по 02 січня 1989 року; у ВАТ «Макошинський завод «Сільгоспмаш» з 06 вересня 2000 року по 12 вересня 2001 року; на Макошинському заводі залізобетонних виробів з 26 вересня 1990 року по 28 вересня 1990 року, з 22 серпня 1992 року по 11 травня 1999 року. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 13 лютого 2015 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 працював на посаді електрозварювальника.

Згідно записів трудової книжки позивач має 16 років 4 місяці 18 днів стажу за професією електрозварювальника, яка підпадає під Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

13 лютого 2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Однак йому було відмовлено в призначенні пільгової пенсії, оскільки Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області, ОСОБА_3 підтверджено стаж роботи на посаді електрозварювальника з 09 січня 1989 року по 25 вересня 1990 року та з 29 вересня 1990 року по 21 серпня 1992 року (до введення в дію постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», тобто всього 3 роки 7 місяців 10 днів, що не дає йому права на пенсію на пільгових умовах за Списком №2. Інші періоди роботи електрозварювальником на Макошинському заводі «Сільгоспмаш», ВАТ «Макошинський завод «Сільгоспмаш» та на Макошинському заводі залізобетонних виробів не зараховані у пільговий стаж, оскільки не підтверджені пільговими довідками підприємств та у зв'язку з не проведенням атестації робочих місць.

Згідно із записами в трудовій книжці (дублікаті) позивача, він працював електрозварювальником ручної зварки з повним восьмигодинним робочим днем на Макошинському заводі Сільгоспмаш з 09 лютого 1981 року по 07 червня 1983 року; з 24 березня 1986 року по 02 січня 1989 року; на Макошинському заводі залізобетонних виробів з 09 січня 1989 року по 11 травня 1999 року; у ВАТ «Макошинський завод «Сільгоспмаш» з 06 червня 2000 року по 13 вересня 2001 року.

Також робота позивача електрозварювальником підтверджується архівними витягами з наказів по Макошинському заводу залізобетонних виробів за 1989-1991 роки, архівними довідками про нарахування заробітної плати.

Посада електрозварювальника передбачена Списком № 2: підрозділом «б» розділу ХХХІІ «Загальні професії», згідно з Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року за № 1173, а посада електрозварювальника ручного зварювання - позицією 906 розділу ХХХІІІ «Загальні професії» Списку № 2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 серпня 1994 року № 162.

Відповідно до п. б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частина 3 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року, 25 листопада 2014 року, 17 березня 2015 року (№№ 21-183а13, 21-519а14).

З урахуванням наведеного обґрунтованими вбачаються доводи апелянта про правомірність відмови відповідача в призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про відсутність правових підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області - задовольнити.

Постанову Менського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2015 року - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Коротких А. Ю.