Справа № 2-а-1941/11
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2011-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-а-1941/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2011 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Шевченко І.І.

при секретарі Губенко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик справу за скаргою ОСОБА_1 до інспектора дізнання відділення Дорожньо патрульної служби Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області на дії субєкта владних повноважень та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення , -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд визнати дії відповідача незаконними та скасувати протокол про адміністративне правопорушення АІ1 222989 від 28.01.2011 року, скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення АІ1 025377 від 28.01.2011 котрими його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що 28 січня 2011 року, інспектором дізнання ВДАІ Обухівського РВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_2 відносно нього, як водія було складено протокол All № 222989 про адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч 1 КУпАП та винесено постанову All 025377 в справі про адміністративне правопорушення на підставі складеного протоколу, якою на нього накладено штраф у розмірі 680 гривень, за порушення правил дорожнього руху.

Із складеним протоколом про адміністративне правопорушення та винесеною постановою і притягненням його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу він не згідний та вважає їх незаконною з наступних підстав.

28 січня поточного року він знаходився в м. Обухів по вул.. Промислова та здійснював виїзд від автозаправної станції «Авіас» ТОВ «Укрнафта», по закінченню маневру якого його зупинив відповідач та почав складати матеріали про адміністративне правопорушення. На його доводи відповідач не реагував, вказуючи, що він перетнув суцільну лінію розмітки при виїзді із автозаправної станції. Він вказував йому, що дорожня розмітка у вигляді суцільної лінії на даному відрізку шляху була відсутня, оскільки це зумовлено не лише неочищеним станом дорожнього покриття, а й взагалі самою технологічністю до організації під'їзних і виїзних шляхів з об'єктів загального користування, в тому числі і автозаправної станції, а наявність іншого місця розвороту не позначена жодним дорожнім знаком.

На пояснення свідка з його боку, який знаходився в салоні автомобіля про крайню необхідність такої короткочасної зупинки не реагував та не зафіксував в адміністративних матеріалах.

Таким чином, відповідачем було не обєктивно з'ясовано істотні обставини дорожньої ситуації за його участю, надано неправильну оцінку дорожній обстановці.

Крім того, зі кладених адміністративних матеріалів відповідачем не вказано ряд інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи, таких як свідки адміністративного правопорушення, відсутні докази виконання обгону на перехресті та знаходження у зв'язку з цим на смузі зустрічного руху чи іншій смузі не призначеній для руху в даних дорожніх умовах, не вказано розміщення місця патрулювання для з'ясування чим міг Відповідач мати можливість здійснюючи патрулювання мати можливість об'єктивно оцінювати дорожню обстановку, не додано письмових доказів моєї вини (фото) тощо.

За таких умов вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Приймаючи рішення по даній справі відповідачем було порушено ряд вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема ст. 280 КУпАП

передбачає, що посадова особа приймаючи рішення повинна з'ясувати ряд обставин, а саме: чи було вчинене адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Крім того, за вказане порушення правил дорожнього руху відповідач притяг його до максимальної відповідальності, не з'ясувавши його майнового стану, також мають бути з'ясовані інші обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення по справі. Таким чином відповідач підійшов до справи поверхнево та формально, не розглянув питання визначені у ст.ст. 9-11,17,18,21,22 КУпАП, рішення про накладення на мене адміністративного стягнення виніс швидко та упереджено, що суперечить ст. 23 КУпАП, яка передбачає мету накладення адміністративного стягнення, чим порушив його права передбачені Конституцією України, КУпАП, чим створив йому перешкоди викликані зверненням за юридичною допомогою створивши своїм протоколом та постановою ситуацію, коли йому необхідно оскаржувати його рішення, щоб не отримати стягнення.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин, а тому вважає розглянути справу на підставі наявних у матеріалах справи документах.

Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 28 січня 2011 року о 14 год. 40 хв. в місті Обухові, керуючи автомобілем марки ТАТРА, державний номерний знак НОМЕР_1, виїжджаючи з прилеглої території перетнув суцільну лінію розмітки, чим порушив вимоги ПДР України, був зупинений інспектором дізнання відділення Дорожньо патрульної служби Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2, яким, в свою чергу було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АІ1 № 222989 від 28.01.2011 року.

На підставі протоколу інспектором було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії АІ1 № 025377 від 28.01.2011 року, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів тощо.

Відповідно до статті 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Згідно ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, в ньому робиться запис про це.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин ( дата, час, місце, суть вчиненого правопорушення), установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.

Позивач в судовому засіданні не визнав своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що встановлює презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що, для застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу, відповідачу необхідно встановити та підтвердити доказами факт допущення ним зазначеного правопорушення.

Відповідачем не було зібрано обєктивних доказів на підтвердження вини позивача та не доведено правомірність його використання для фіксування правопорушень.

Крім того, п.2.2 «Інструкції з організації провадження діловодства у справах про адміністративне правопорушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженого наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 22.10.2003 року № 117, що «з урахуванням потреби в більш повних доказах у справі про адміністративне правопорушення необхідно прагнути до залучення свідків будь якого правопорушення».

Докази мають велике значення для правильного вирішення справи, адже на основі доказів ґрунтується повне, всебічне і обєктивне зясування обставин даної справи.

З огляду на викладене, суди повинні визначати територіальну підсудність вказаних справ відповідно до частини другої статті 19 КАС України, за правилами якої такі адміністративні справи вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено в установленому законом порядку. З цього випливає, що тягар доведення провини покладається на інспектора ДАЇ, який виніс постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що давали можливість зробити висновки суду про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому дана постанова підлягає до скасування за відсутності події та складу адміністративного правопорушення та провадження по справі необхідно закрити.

Відповідно до ст.. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, «Інструкції з організації провадження та діловодства у правах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України, Правила дорожнього руху України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 до інспектора дізнання відділення Дорожньо патрульної служби Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області на дії субєкта владних повноважень та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову АІ1 № 025377 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. скасувати та провадження по справі закрити та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Шевченко