Справа № 357/6689/15-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/6689/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Кошель Л.М. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівБорисюк Л.П.,
Ключковича В.Ю.,
При секретаріВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський парк культури та відпочинку» на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайдент» до Білоцерківської міської ради, т.о. Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський парк культури та відпочинку», про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Трайдент» пред'явило позов до Білоцерківської міської ради, в якому просить суд визнати неправомірною бездіяльність Білоцерківської міської ради щодо розгляду його заяви від 10.04.2009 р. про намір продовжити договір оренди землі від 09.06.2004 р., а також визнати наявність у період з 10.06.2009 р. по 28.04.2010 р. повноважень орендодавця у Білоцерківської міської ради за договором оренди землі від 09.06.2004 р., які кореспондуються із наявними у цей же період, за цим же договором, правами і обов'язками ТОВ «Трайдент» як орендаря земельної ділянки.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський парк культури та відпочинку» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 КАС України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням осіб, які беруть участь у справі. Якщо адміністративний суд при прийнятті позовної заяви, підготовці справи до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Як вбачається із матеріалів справи, 29.12.2009 року між ТОВ «Плато» та ТОВ «Білоцерківський парк культури та відпочинку» укладено договір купівлі продажу, за умовами якого продавець передав (продав), а покупець прийняв у власність нежитлову будівлю літ «А-1» в м. Білій Церкві по вул. Л. Курбаса, 7-А площею 28, 00 кв.м., право власності зареєстровано 15.01.2010 року за № 1084 в книзі 17, що підтверджується витягом № 25043463.

Вказана будівля знаходиться на земельній ділянці, яка є власністю позивача. Позивач вказує, що його позбавлено можливості захистити свої права в суді у спорі з ТОВ «Плато» та ТОВ «Білоцерківський парк культури та відпочинку» про застосування наслідків нікчемного правочину купівлі-продажу нежитлової будівлі літ «А1», що розташована на вищевказаній земельній ділянці, оскільки у період вчинення нікчемного правочину у позивача був відсутній правовий титул на земельну ділянку, що була предметом договору оренди землі від 09.06.2004 р.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення у даній справи може вплинути на права ТОВ «Білоцерківський парк культури та відпочинку».

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю виходячи з наступного.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, однак, на думку колегії суддів такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Предметом розгляду даної справи є бездіяльність Білоцерківської міської ради щодо розгляду заяви від 10.04.2009 р. про намір продовжити договір оренди землі від 09.06.2004 р., а також визнання наявності у період з 10.06.2009 р. по 28.04.2010 р. повноважень орендодавця у Білоцерківської міської ради за договором оренди землі від 09.06.2004 р., які кореспондуються із наявними у цей же період, за цим же договором, правами і обов'язками ТОВ «Трайдент» як орендаря земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Розгляд земельних спорів може бути підсудний адміністративному чи господарському суду в залежності від суті позовних вимог.

Розмежування правил підсудності справ, які виникають із земельних правовідносин, містяться зокрема, у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 № 6.

Пунктом 1.3 вказаної Постанови визначено, що у порядку господарського судочинства вирішенню підлягають такі категорії спорів, засновані на положеннях статті 319 ЦК України, глав 27, 29, 33, 34 ЦК України та глави 15 ГК України, розділів III-V ЗК України: щодо набуття, здійснення та припинення прав юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців, територіальних громад та держави на земельні ділянки (крім спорів, передбачених ч.1 ст.16 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності»); пов'язані із захистом права на земельні ділянки (в тому числі відновлення порушеного права третьої особи, яка на підставі рішень державних органів або органів місцевого самоврядування претендує на спірну земельну ділянку); про визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань передачі земельних ділянок у власність чи надання їх у користування, припинення права власності на земельні ділянки, вилучення цих ділянок з користування і про зобов'язання названих органів залежно від характеру спору виконати певні дії, як цього вимагають приписи чинного законодавства; що виникають з укладення, зміни, розірвання, виконання договору оренди земельних ділянок, інших договорів користування земельними ділянками, в тому числі спори про стягнення заборгованості з орендної плати за договорами на користування земельною ділянкою.

У відносинах, пов'язаних з реалізацією повноважень власника земельної ділянки (зокрема, при вирішенні питання щодо укладення або відмови в укладенні договорів оренди землі) орган місцевого самоврядування виступає як рівноправний учасник господарських відносин, не реалізуючи при цьому державно-владні повноваження.

Зважаючи на це, вирішення питання щодо правомірності або протиправності відмови власника земельної ділянки у пролонгації договору оренди землі належить вирішувати у порядку господарського, а не адміністративного судочинства.

Окрім цього, в означених відносинах орган місцевого самоврядування має дискреційні повноваження стосовно вирішення питання вступати чи не вступати у договірні відносини з іншими суб'єктами.

Таким чином, підміна судом першої інстанції понять, пов'язаних із визначенням змісту договірних відносин, зокрема, категорій «права та обов'язки орендаря та орендодавця» (визначені чинним законодавством, зокрема, ЦК України, ЗК України) на «повноваження орендодавця» та «права та обов'язки орендаря» не змінюють сутнісної характеристики регульованих правовідносин, які є приватноправовими та підлягають розгляду та вирішенню компетентним судом, яким є господарський, а не адміністративний суд.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК Міськрада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Отже, у даних правовідносинах Білоцерківська міська рада виступає як рівноправний учасник правовідносин, реалізуючи функції власника відповідної земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 09 грудня 2014 року у справі № 21-308а14.

З огляду на що, суд першої інстанції вирішив по суті справу, яку не належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства, а також застосував спосіб захисту, який не передбачений Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно із ч.1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому вбачаються підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч. 1 ст. 157, 160, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківський парк культури та відпочинку» на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2015 року задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайдент» до Білоцерківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.

.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.