Справа № 2а-241/10/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2010-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2010 р. Справа № 2a-241/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.

за участю: секретаря Дутчак Л.В.

представника позивача: Івано-Франківського міського центру зайнятості виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Івано-Франківського міського центру зайнятості виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_2 про стягнення отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 11726,53 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2010 року Івано-Франківський центр зайнятості виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 11726,53 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення вимог пунктів 2, 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", реєструючись в Івано-Франківському міському центрі зайнятості, як безробітна особа, не повідомив про те, що перебуває у трудових відносинах, є працевлаштованим та отримує заробітну плату, являється керівником Житлово-будівельного кооперативу «Карпати», внаслідок чого незаконно отримав допомогу по безробіттю за період з 25.11.2008 року до 19.11.2009 року. Просив стягнути з відповідача отриману ним допомогу по безробіттю в розмірі 11726,53 гривень.

Представник позивача в судовому засідання позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що при реєстрації в Івано-Франківському міському центрі зайнятості, як безробітна особа не свідомо не повідомив про працевлаштування в Житлово-будівельному кооперативі «Карпати», де працює за сумісництвом, звернув увагу на те, що отримує в Житлово-будівельному кооперативі «Карпати»заробітну плату, що є значно нижчою мінімальної заробітної плати. Просив в задоволенні позову відмовити, зазначив, що суми отримані в Житлово-будівельному кооперативі «Карпати»згідний повернути.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких мотивів.

Судом встановлено, що позивачем 27.11.2009 року проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яким встановлено, що 11.09.1991 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області проведено державну реєстрацію юридичної особи Житлово-будівельного кооперативу «Карпати», керівником якого, з 09.03.2004 року, є відповідач, що підтверджується реєстраційною карткою про підтвердження відомостей про юридичну особу. 25.11.2008 року відповідач, будучи керівником Житлово-будівельного кооперативу «Карпати»звернувся із заявою до Івано-Франківського міського центру зайнятості про надання йому статусу безробітного та виплачувати йому допомоги по безробіттю, у заяві вказав, що в даний час не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається. За період з 25.11.2008 року до 19.11.2009 року відповідач одержав допомогу по безробіттю в розмірі 11726,53 гривень.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Відповідно статті 12 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»Виконавча дирекція Фонду та її робочі органи проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та Державної податкової адміністрації України, а в разі необхідності шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Закон України «Про зайнятість населення»визначає правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення України і його захисту від безробіття, а також соціальної гарантії з боку держави в реалізації громадянами права на працю.

Відповідно частини 1 статті 2 Закону України «Про зайнятість населення»безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Згідно частини 4 статті 2 Закону України «Про зайнятість населення»у разі відсутності підходящої роботи рішення про надання громадянам статусу безробітних приймається державною службою зайнятості за їх особистими заявами з восьмого дня після реєстрації у центрі зайнятості за місцем проживання як таких, що шукають роботу. Реєстрація громадян провадиться при пред'явленні паспорта і трудової книжки, а в разі потреби - військового квитка, документа про освіту або документів, які їх замінюють.

Згідно частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний був, в день реєстрації в Івано-Франківському міському центрі зайнятості як безробітний, повідомити позивача про статус зайнятої особи та зазначити факт перебування в трудових відносинах з Житлово-будівельним кооперативом «Карпати».

Судом встановлено, що за період з 25.11.2008 року до 19.11.2009 року відповідачу, як безробітному виплачено 11726,53 гривень допомоги по безробіттю.

Відповідно пункту 1 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 60/62 від 13.02.2009 року (далі Порядок) цей Порядок визначає механізм проведення розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до пункту 5 частини другої статті 12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", пункту 16 частини першої статті 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" та частини третьої статті 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно пункту 2 Порядку, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Відповідно пункту 3 Порядку перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття (далі центри зайнятості).

Згідно пункту 2 Порядку за результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили.

Пунктом 6 Порядку встановлено, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом.

Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Як встановлено судом, позивач за наслідками розгляду акту №2449 Івано-Франківського міського центру зайнятості розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 24.11.2009 року та реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу відділу державної реєстрації виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, у відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 60/62 від 13.02.2009 року, оформлено наказ за № 88 від 27.11.2009 року, щодо повернення виплаченої допомоги по безробіттю з відповідача за період з 25.11.2008 року до 19.11.2009 року в розмірі 11726,53 гривень, який було надіслано відповідачу 30.11.2009 року.

Відповідач, в порушенні Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не повернув позивачу незаконно виплачену йому допомогу по безробіттю в розмірі 11726,53 гривень.

Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач в порушенні статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»протиправно отримав допомогу по безробіттю в розмірі 11726,53 гривень за період з 25.11.2008 року до 19.11.2009 року, яка підлягає поверненню Івано-Франківському міському центру зайнятості виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, вулиця В. Симоненка, 32/72, місто Івано-Франківськ, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Івано-Франківського міського центру зайнятості виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, вулиця Набережна імені ОСОБА_3, 34б, місто Івано-Франківськ, отриману, за період з 25.11.2008 року до 19.11.2009 року, допомогу по безробіттю в розмірі 11726 (одинадцять тисяч сімсот двадцять шість) гривень 53 копійки.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України про апеляційне оскарження постанови подається заява протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 30.03.2010 року.