Справа № 2а-418/10/0970
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2010-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2010 р. Справа № 2a-418/10/0970

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Гундяка В.Д.,

при секретарі Лавринович Т.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Івано-Франківську справу за позовом управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківська міжрайонна пересувна механізована колона-3»про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

10.02.2010 року управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську звернулося з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківська міжрайонна пересувна механізована колона-3»про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивувало тим, що за відповідачем рахується недоїмка по сплаті страхових внесків та заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківська міжрайонна пересувна механізована колона-3»зареєстроване в управлінні ПФУ в м.Івано-Франківську як субєкт підприємницької діяльності та сплачує внески згідно ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. В результаті неналежного виконання визначеного Законом обовязку щодо сплати страхових внесків відповідач допустив борг до бюджету ПФУ по страхових внесках на суму 65 521,39 грн. Крім того відповідач зобовязаний відшкодовувати витрати органу Пенсійного фонду на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 1 685,22 грн. Вказав, що зазначені суми за рішенням Господарського суду Івано-Франківської області по справі за №А-6/219 від 15.10.2007 року були списані, однак в апеляційному порядку 28.07.2009 року дане рішення скасоване. Тому вважає, що відповідач по справі був зобовязаний сплатити заборгованість, однак кошти на рахунок управління так і не надійшли.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали. Суду пояснили, що в провадженні господарського суду Івано-Франківської області перебувала справа за №Б-21/138 про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківська міжрайонна пересувна механізована колона-3»банкрутом. Ухвалою господарського суду по даній справі від 12.05.2009 року затверджено розмір вимог кредиторів, які погашені в порядку санації. Вважають, що оскільки зазначені в адміністративному позові вимоги Пенсійного фонду України не були заявлені в процедурі банкрутства, то відповідно до ч.2 ст.14 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»вони вважаються погашеними. Одночасно зазначили, що на їх думку питання про стягнення заборгованості, яка є предметом позову повинно було вирішуватись господарським судом при розгляді справи про банкрутство в порядку визначеному ч.3 ст.14 вищевказаного Закону. Просили в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківська міжрайонна пересувна механізована колона-3»зареєстроване в управлінні ПФУ в м.Івано-Франківську як юридична особа - субєкт підприємницької діяльності та відповідно до ст.14 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»являється страхувальником, який згідно ч.1 ст.15 вказаного Закону є платником страхових внесків.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до акту «Про результати документальної перевірки з дотримання вимог чинного законодавства щодо нарахування та сплати коштів до Пенсійного фонду»від 03.07.2007 року, проведеної працівниками відповідача відповідно до ЗУ «Про здійснення контролю за сплатою збору на обовязкове державне пенсійне страхування»та ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківська міжрайонна пересувна механізована колона-3»було виявлено заборгованість по сплаті збору до Пенсійного фонду України станом на 01.01.2004 року у розмірі 65 521,39 грн., а також 1 685,22 грн. відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Згідно п.7 ч.1 ст.19 Закону на суми доходу (прибутку), отриманого від відповідної діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб відповідачу нараховано страхові внески до солідарної системи.

Відповідно до ч.2 п.6 ст.17 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»страхувальник зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно ч.3 п.16 Прикінцевих положень Закону погашення заборгованості зі сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування, що виникла до 01.01.2004 року і не погашена в установленому законом порядку, здійснюється відповідно до статті 106 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.106 вищевказаного Закону суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Приписами ч.6 ст.106 Закону передбачено, що недоїмка не підлягає списанню, у тому числі у разі укладення із страхувальником мирової угоди відповідно до вимог ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, оголошення померлою або недієздатною, щодо яких відсутні особи, які відповідно до цього Закону мають нести зобовязання із сплати страхових внесків.

Окрім того, відповідно до положень ч.15 ст.106 цього ж Закону строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. Згідно ч.3 ст.106 Закону у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду у зазначених випадках має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач не сплачував страхові внески і станом на 01.01.2004 року допустив заборгованість в сумі 65 521,39 грн., дані кошти підлягають до стягнення.

Судом також встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківська міжрайонна пересувна механізована колона-3»є платником збору на обовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст.1 ЗУ Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно ч.2 Прикінцевих положень ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та ч.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та зареєстрованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України підприємства зобовязані відшкодовувати витрати органу Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, що здобули стаж, який дає право на даний вид пенсії, на цьому підприємстві.

Відповідачем не відшкодовано управлінню ПФУ в м.Івано-Франківську витрати на доставку і виплату пільгових пенсій в сумі 1 685,22 грн.

Наявність заборгованості відповідача перед управлінням Пенсійного фонду в м.Івано-Франківську по сплаті страхових внесків та по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій підтверджується актом за №394 від 03.07.2007 року та іншими матеріалами справи.

Доказів сплати заборгованості відповідач суду не представив. Обставин, які б були підставою для звільнення відповідача від сплати вищевказаних коштів, в судовому засіданні не встановлено.

Суд не приймає до уваги посилання представників відповідача на ч.2 ст.14 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»так як відповідно до даної норми погашеними вважаються вимоги конкурсних кредиторів, тобто кредиторів за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. Однак у відповідності до ч.6 ст.1 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»в спірних правовідносинах Пенсійний фонд України не є конкурсним кредитором, так як його вимоги виникли 28.07.2009 року, тобто після порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківська міжрайонна пересувна механізована колона-3».

Так постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2009 року скасовано постанову господарського суду Івано-Франківської області від 15.10.2002 року та прийнято нову, якою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківська міжрайонна пересувна механізована колона-3»до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську про списання заборгованості відмовлено. В результаті прийняття зазначеного рішення і виникло зобовязання, яке є предметом даного позову.

Не може бути враховано судом при постановленні рішення і посилання відповідача на ч.3 ст.14 Закону відповідно до якої боржник разом з розпорядником майна за наслідками розгляду зазначених вимог повністю або частково визнає їх або відхиляє, з обґрунтуванням підстав відхилення, про що розпорядник майна повідомляє письмово заявників і господарський суд. Згідно пояснень представника позивача вимоги, які є предметом позову, були заявлені під час процедури банкрутства, однак арбітражним керуючим підставно не прийняті, з посиланням на постанову господарського суду Івано-Франківської області від 15.10.2007 року по справі №А-6/219.

Таким чином, виходячи з положення ст.129 Конституції України щодо обовязковості судових рішень, заявлені управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську в даному позові вимоги не могли бути вирішені в порядку передбаченому ч.3 ст.14 вищевказаного Закону, так як спір щодо їх розміру при розгляді судом справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківська міжрайонна пересувна механізована колона-3» був фактично відсутній.

На підставі ст.ст.67, 129 Конституції України, керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.3 ст.160, ст.162 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківська міжрайонна пересувна механізована колона-3»в користь управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську 67 206 (шістдесят сім тисяч двісті шість) грн. 61 коп. заборгованості.

Постанова набирає законної сили після закінчення встановлених ст.186 КАСУ строків подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги, якщо таку заяву чи скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі, заяви про її апеляційне оскарження, після чого протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо подається у десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя: Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 16.04.2010 року.