Справа № 2а-7819/10/0570
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2010-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Абдукадирова К.Е.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року справа №2а-7819/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Сіваченка І.В.

суддів Дяченко С.П., Шишова О.О.

при секретарі Запорожцевій Г.В.

за участі

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Донецька на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2010 року у адміністративній справі № 2а-7819/10/0570 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Донецька про визнання нечинним рішення відповідача № НОМЕР_1 від 23 лютого 2010 року про застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції (далі - ДПІ) у Кіровському районі м. Донецька про визнання нечинним рішення відповідача № НОМЕР_1 від 23 лютого 2010 року про застосування штрафних санкцій.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2010 року у справі № 2а-7819/10/0570 адміністративний позов задоволено повністю, а саме: визнано нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 23 лютого 2010 року № /0.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, а оспорювань рішення субєкта владних повноважень прийнято з дотриманням діючого законодавства відповідно до встановлених податковим органом порушень, допущених позивачем.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач посилається на неправомірність накладення штрафних санкцій, оскільки вважає, що відсутні факти порушень, які вказуються в акті перевірки, та докази порушень законодавства, таким чином відсутні і підстави для застосування фінансових санкцій, у зв'язку із чим рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій вважає незаконними.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Інші особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, що відповідно до положень ч.4 ст. 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила.

ОСОБА_3 є фізичною особою підприємцем, зареєстрований Виконавчим комітетом Донецької міської ради 06.03.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію, знаходиться на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Кіровському районі м. Донецька.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначені Законом України «Про державну податкову службу в Україні» №509-XII від 04.12.1990 року.

Відповідно до пункту 4 статті 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» на державні податкові інспекції в районах у містах серед інших функцій покладено здійснення контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно з пунктом 2 статті 11 цього Закону органи державної податкової служби у випадках, у межах компетенції та порядку, встановленого Законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових та позапланових виїзних перевірок визначені статтею 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні».

Відповідно до частини 7 статті 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а в інших випадках - за рішенням суду.

Стаття 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» визначає умови допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення планових та позапланових виїзних перевірок. Згідно зазначеної норми посадові особи органів державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Податкова перевірка проводилась згідно Наказу Державної податкової адміністрації у Донецькій області «Про затвердження плану перевірок щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у готівковій та безготівковій сфері та хронометражних обстежень на лютий 2010 року» від 30 січня 2010 року № 27, яким затверджено план перевірок щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі та хронометричних обстежень на лютий 2010 року відділу контролю за суб'єктами господарювання, що здійснюють розрахунки у готівковій формі управління податкового контролю юридичних осіб (а.с.71-73).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій направлень на перевірку від 4 лютого 2010 року № 147 та № 148, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, доручено провести планову перевірку субєкта господарювання (а.с.68,69).

Зазначені направлення на перевірку вручені під підпис ОСОБА_6, яка на той момент перебувала у трудових відносинах з іншим суб'єктом господарювання фізичною особою підприємцем ОСОБА_7, що підтверджується терміновим трудовим договором від 1 лютого 2010 року та довідкою про трудові відносини фізичної особи від 12 квітня 2010 року (а.с.75-76,82).

Фізична особа - підприємець ОСОБА_7 є орендарем частини приміщення магазину, де здійснювалась перевірка на підставі Договору оренди від 01.01.2010, укладеного з позивачем (а.с.83). Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що сам позивач ОСОБА_3 орендує нежитлове приміщення за адресою: м. Донецьк, вул. Кірова, 451 за договором оренди від 17 травня 2006 року (а.с.84-87), згідно якого орендар не має права передавати обєкт оренди повністю або частково в користування іншій особі без письмової згоди орендодавця; дозвіл на передачу обєкта оренди в суборенду надається Донецьким міським головою (п.п.8.1,8.3). Письмовий дозвіл Донецького міського голови на надання частини приміщення в суборенду ОСОБА_7 позивачем не наданий.

В день перевірки продавець позивача ОСОБА_8, з якою позивачем укладено трудовий договір від 18 липня 2002 року знаходилась на лікарняному, про що свідчить медична довідка (а.с.86,87).

05.02.2010 року ДПІ у Кіровському районі м. Донецька проведена планова перевірка за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, про що складено акт від 05.02.2010 № 0084/05/09/23/НОМЕР_2 (а.с.9,10).

Висновком акту перевірки визначено, що позивачем порушені пункти 1, 2, 11, 12, 13 статті 3, статті 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон про РРО), а саме:

- не проведення розрахункових операцій з продажу двох ваучерів UMS за ціною 31 грн. 00 коп., 1 пляшки горілки «Справжня» графська медова за ціною 10 грн. 30 коп. на загальну суму 72 грн. 30 коп. через реєстратор розрахункових операцій;

- невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків згідно денного Х-звіту на суму 448 грн. 45 коп., чим порушено пункт 2.6 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320 (далі - Положення № 637);

- не використання попереднього режиму програмування реєстратора розрахункових операцій по найменуванню та цінам;

- не оприбуткування готівкових коштів у сумі 2398 грн. 80 коп. у книзі обліку розрахункових операцій, а саме, запис у книзі обліку розрахункових операцій (надалі - КОРО) за 4 лютого 2010 року відсутній, зроблений під час проведення перевірки;

- реалізація товарів, які не обліковано або обліковано з порушенням встановленого законодавством порядку.

Перевірка проведена у присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_6, від підписання матеріалів перевірки та надання пояснень щодо фактів порушень відмовились, про що складено акт від 05.02.2010 року № 0085/05/99/23/НОМЕР_2 (а.с.38).

На підставі акта перевірки від 05.02.2010 року № 0085/05/99/23/НОМЕР_2 ДПІ у Кіровському районі м. Донецька 21 грудня 2006 року прийнято спірне рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 23 лютого 2010 року № НОМЕР_1 на загальну суму 23171 грн. 45 коп. за порушення пунктів 1, 2, 11, 12, 13 статті 3 Закону про РРО на підставі пункту 11 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», статей 21, 22 Закону про РРО.

Згідно п.1 ст. 17 Закону про РРО за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму вартості проданих товарів (наданих - послуг), у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки.

Актом перевірки зазначено, що позивачем не проведена розрахункова операція через РРО на загальну суму 72 грн. 30 коп., розрахунковий документ не видано. При цьому, актом перевірки встановлено, що сума 1464 грн. 00 коп. є сумою готівкових коштів на місці проведення розрахунків, а закупка двох ваучерів UMS та 1 пляшки горілки «Справжня графська медова» здійснена на загальну суму 72 грн. 30 коп.

Спростовуючи висновки акту перевірки, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не надав доказів того, що сума 62 грн. є сумою вартості двох проданих ваучерів UMS за ціною 31 грн. 00 коп.

Для визначення вартості 1 пляшки горілки «Справжня графська медова» за ціною 10 грн. 30 коп. відповідачем надано цінник, на якому зазначено «Справжня Графська медовая; 0,5; 37 %; 10 грн. 30 коп. (а.с.42).

Допитана в якості свідка судом першої інстанції ОСОБА_6 повідомила, що вказана пляшки горілки взагалі не придбалась працівниками податкового органу, а цінник був вилучений під час опису товарів у приміщенні магазину «Прогрес».

В матеріалах справи відсутні фіскальний звіт, денний звіт або контрольна стрічка з позначенням вартості ваучерів UMS за ціною 31 грн. 00 коп. та 1 пляшки горілки «Справжня графська медова» за ціною 10 грн. 30 коп., чим місцевий суд обґрунтував спростування доводів відповідача про придбання двох ваучерів UMS та 1 пляшки горілки «Справжня графська медова», що покупка здійснена на загальну суму 72 грн. 30 коп. і, як наслідок, про наявність підстав для застосування штрафних фінансових санкцій у розмірі 361 грн. 50 коп.

Проте з такими висновками місцевого суду не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Так, при проведенні перевірки працівниками податкової служби придбано ваучери поповнення рахунку номерів UMS у кількості 2 шт. за ціною 31 грн. за

одиницю, одної пляшки горілки «Справжня» графська медова за ціною 10,30 грн. (об'єм 0,5 л міцність 37%) на загальну суму 72,3 грн., яка не проведена через

реєстратор розрахункових операцій, відповідно розрахунковий чек не був наданий.

Зазначені обставини підтвердили допитані судом першої інстанції в якості свідків перевіряючі ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Дані порушення зафіксовані в акті перевірки, в результаті чого було винесено рішення про застосування фінансових санкцій постанови КМУ від 30.10.08 р. № 957 «Роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановленні мінімальні ціни», яке позивач не оскаржував. Ці дані підтверджують продаж працівникам податкового органу пляшки горілки та спростовують пояснення свідка ОСОБА_6, до показань якої місцевому суду слід було поставитись критично в звязку з зацікавленістю останньої в розгляді справи.

Більш того, перевіряючими за результатами проведеної перевірки складено акт, який на місці його складення одразу після виявлених порушень ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_3 підписувати відмовились, як і надати будь-які документи, пояснення, в тому числі спростування здійснення реалізації зазначеного товару (а.с.9-10).

Заперечення позивача щодо того, що ОСОБА_6 не перебувала в трудових відносинах з ОСОБА_3 не можна взяти до уваги, оскільки саме від імені останнього ОСОБА_6 здійснювала реалізацію товару, приймала участь в перевірці, зокрема, підписувала опис наявності коштів.

Згідно ч.1 ст. 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі, тобто письмова форма не є обовязковою. Разом з тим, за положеннями цієї ж статті трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. За обставинами справи ОСОБА_6 було фактично допущено до роботу у фізичної особи підприємця ОСОБА_3

Сукупність вищенаведених обставин дає підстави апеляційному суду стверджувати про доведеність факту порушення п.2 ст. 3 Закону про РРО, в звязку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 11 ст. 3 Закону про РРО суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Як встановлено п. 6 ст. 17 за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

З фіскального чеку № 5949 від 05.02.2010 про придбання коньяку «Каховський» Таврія VS 3 зірочки за ціною 33,60 грн. вбачається, що в ньому зазначено коньяк «Оквін» за ціною 33 грн. 60 коп.

За висновками місцевого суду, у вказаному фіскальному чеку зазначено найменування та ціна товару, що свідчить про безпідставність твердження відповідача про невикористання режиму попереднього програмування.

Проте з цим не може погодитись судова колегія.

Так, згідно з п. 6.8 Положення про порядок реєстрації і застосування електронних контрольно-касових апаратів при розрахунках готівкою у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в редакції, затвердженій наказом Державної податкової адміністрації України від 31.12.98 N 660 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 02.03.99 р. за N 131/3424 (далі - Положення),

власник ЕККА повинен забезпечити, зокрема, застосування режиму програмування

найменувань (найменування повинні відрізнятися між собою та відображати назву товару або послуги) у межах технічних можливостей ЕККА.

Тобто, при здійсненні торговельної діяльності із застосуванням РРО необхідно запрограмувати весь асортимент, тобто забезпечити кодування кожного товару.

На підставі вищевикладеного можна зробити висновок, що позивачем не виконувались вимоги закону та положення при здійсненні розрахункових операцій, а відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають.

Відповідно до п. 13 ст. 3 Закону про РРО суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Статтею 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено, що у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Відповідно опису готівкових коштів на місці проведення розрахунків від 05.02.2010 року, підписаного ОСОБА_9, загальна сума готівки складає 1464 грн., проте у службовому звіті реєстратора розрахункових операцій від 05.02.2010 зазначено загальну сума готівки у розмірі 943 грн. 25 коп. (а.с.41,42).

Згідно ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» денний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.

Відповідно до пункту 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 р. № 199, службовий звіт - надрукований на друкувальному пристрої реєстратора звіт, що містить частковий або повний підсумок даних фіскальної інформації, а також інших даних, що зберігаються в оперативній пам'яті реєстратора.

Відповідно до п. 4.5 розділу 4 Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги),

затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 № 614, зареєстрованого в

Міністерстві юстиції України 05.02.2001 за № 107/5298, із змінами та

доповненнями, внесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні

реєструватись через РРО з використанням операцій "службове внесення" та

"службова видача", якщо таке внесення чи видача не пов'язані з проведенням розрахункових операцій. Крім того, операція "службове внесення" використовується для реєстрації суми готівки, яка зберігається на місці проведення розрахунків на момент реєстрації першої розрахункової операції, що проводиться після виконання Z - звіту.

В будь-якому разі, саме документ, що знаходиться на аркуші справи 42 продавець позивача надала перевіряючим в якості Х-звіту.

Наявними в справі документами зафіксовано, що при співставленні суми, яка зазначена в Х-звіті та яка фактично перебувала на місці проведення розрахунків різниця (невідповідність) склала в сумі 448,45 грн.

Висновок суду про те, що перевіряючими неправильно визначено суму невідповідності готівкових коштів на місці проведення операцій (1464,00 - 943,52 = 520,75 являється хибним, з огляду на наступне. В акті перевірки вказано, що сума на місці проведення розрахунків - 1464,00 (з урахуванням покупки), тобто + 72,30 грн.; сума, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій (у загальній сумі за розрахунковими квитанціями) - 943,25 грн., невідповідність складає 448,45грн.

Отже, (1464,00-72,30) 943,25 = 448,45. В протилежному випадку стосовно суми 72,30 грн. застосування штрафних санкцій носило б подвійний характер.

Таким чином, підстав для скасування рішення субєкта владних повноважень в цій частині також не вбачається.

Відповідно ст. 21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 12 статті 3 Закону про РРО передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюю розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані зокрема, вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем реалізації.

Відповідно до зазначеного акту перевірки і спірного рішення встановлено, що податковим органом до позивача застосовано штрафну санкцію за неведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, а саме, за неведення книги форми 10 з 1 січня 2010 року відсутність накладних та інших облікових документів на реалізує мий товар.

Статтею 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 перебуває на загальній системі оподаткування, тобто повинен сплачувати податок з доходу, який обчисляється як різниця виручки та витрат. Тому він повинен вести облік товарів в порядку, визначеному чинним законодавством.

Таким законодавством є Інструкція про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, яка задля дотримання фізичними особами підприємцями законодавства про необхідність сплати податку вимагає ведення Книги обліку доходів і витрат (додаток №10).

Порядок ведення Книги ф. № 10 розяснено листом Державної податкової адміністрації України № 17-0117/10-8886 від 05.11.97. В ньому передбачається механізм забезпечення обліку руху товарів.

Необхідність ведення обліку руху товарів і готівки випливає з конституційного обовязку кожного сплачувати податки і збори. Лише при дотриманні порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації і зберігання можливо обєктивно визначити обсяг здійснених витрат та отриманої виручки, а відтак і базу оподаткування доход, тобто у відповідності до законодавства правильно зазначити суму податку, який підлягає сплаті.

В той же час, не ведення або ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації та зберігання створює умови для ухилення субєкта господарювання від оподаткування. Тому за це ст. 21 закону про РРО передбачена адміністративно-господарська відповідальність.

Підставою для обліку товарних запасів є первинні документи, які фіксують походження, найменування і кількість товару.

Судом встановлено, що прибуткові документи на товар (накладні, товарно-транспортні накладні) позивачем не надавались працівникам податкового органу.

Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за N 168/704, передбачено, що первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджую господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господареві операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні, в тому числі прибуткові, документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи. Первинні документи, до передачі їх в архів, повинні зберігатися у головного бухгалтера (фізичної особи - підприємця).

Листи ДПАУ від 21.03.2002р. 3187/7/23-3117 та від 14.07.2003р. №10974/7/23-2117 втратили чинність на підставі листа ДПАУ від 03.03.2009 № 4364/7/23-7017/159. Взагалі, сама по собі наявність останнього листа не є підставою для застосування адміністративно-господарської відповідальності. Такі підставі наявні в діючому законодавстві - нормативно-правових актах, перелічених вище.

Виходячи з вищезазначеного, позовні вимоги ОСОБА_3 до ДПІ в Кіровському районі м. Донецька щодо оскарження рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст. 21 Закону про РРО, за порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону про РРО не підлягають задоволенню, оскільки є необґрунтованими і безпідставними.

Розглянуте судом першої інстанції питання щодо застосування фінансових санкцій за не оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій у сумі 2 398 грн. 80 коп. взагалі не могло бути предметом цієї справи, оскільки оскаржуване повідомлення - рішення від 23.02.10 № НОМЕР_1 не передбачало відповідальності за дане правопорушення.

Позивачем надана копія судового рішення у справі № 2а-7820/10/0570, де предметом розгляду було застосування зазначеної фінансової санкції.

Відтак, враховуючи, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В повному обсязі постанова виготовлена 20.08.2010 року.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.3 ч.1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Донецька задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2010 року у справі № 2а-7819/10/0570 скасувати.

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Донецька про визнання нечинним рішення відповідача № НОМЕР_1 від 23 лютого 2010 року про застосування штрафних санкцій відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий І.В.Сіваченко

Судді С.П.Дяченко

ОСОБА_10