Справа № 2-а-12018/11
Суддя: Омельченко Н. І.
Дата ухвалення: 2011-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2011 року суддя Московського районного суду міста Харкова Омельченко Н.І., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про поновлення строку на подання позову, зобовязання перерахунку та виплати державної соціальної допомоги як особі, яка має статус дитина війни, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить витребувати у відповідача розрахунок пенсії на підтвердження несплати надбавки до пенсії, відновити строк на подання позову, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплати, згідно зі ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, виходячи з розміру 30 відсотків мінімальної пенсії за віком і виплати їй недоплачені, як дитині війни, суми щомісячної державної соціальної допомоги за період з 01.01.2011 р. по 01.07.2011 р., судові витрати стягнути з відповідача. Зазначає, що вона є пенсіонером за віком, має статус Дитина війни. Всупереч діючого законодавства відповідачем протягом 2011 р. не виплачувалась доплата до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суд оцінивши повідомлені позивачем обставини, вивчивши матеріали справи, частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1, виходячи з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 народилася 05.11.1942 року (а.с.3)

Згідно зі ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війнидитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення ( 2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно, позивач є дитиною війни в розумінні Закону України Про соціальний захист дітей війни. Цей факт підтверджується пенсійним посвідченням позивача з проставленим у ньому штампом дитина війни. ( а. с. 5)

Враховуючи статус позивача, його соціальний захист регулюються Законом України про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнидітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України Про соціальний захист дітей війни, суд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України Про соціальний захист дітей війни", в тому числі й право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Згідно ст. 7 Закону України Про соціальний захист дітей війнисуд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України про соціальний захист дітей війни, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України Про державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів Українитекст статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнивикладено в редакції, якою визначено що дітям війни( крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачуються підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранами війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистудане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суді України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року відповідач УПФУ Московського району м. Харкова повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами чинної норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мін. пенсії за віком.

Законом України Про державний бюджет на 2009 р.та про Державний бюджет на 2010 р.дію ст..6 Закону України Про соціальний захист дітей війнине зупинено. Таким чином, відповідач у 2010 р. повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Пенсійний фонд діє у відповідності до Положення Про пенсійний фонд Україниі здійснює свої повноваження на підставі ст. 15 зазначеного положення через створені в установчому порядку його територіальні управління. Відповідно до

Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннярішення про визначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Позивач перебуває на обліку та отримує пенсію в Управлінні пенсійного фонду України у Московського районі м. Харкова.

За таких обставин суд приходить до висновку, що до повноважень Управління пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова відноситься нарахування у розмірі, встановленому законодавством, та виплата підвищення до пенсії позивачу, а суд не повноважний визначати конкретний розмір підвищення до пенсії та зобовязувати проводити її виплати у конкретному розмірі та у майбутньому, і не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Суд вважає необхідним, на підставі ч.2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог в частині щодо періоду, за який позивач просить зобовязати відповідача вчинити певні дії, та зобовязати нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щомісячну державну соціальну допомоги до дати, зазначити період з 01.01.2011 р. по 18.06.2011 року, оскільки відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік (зі змінами та доповненнями від 14.06.2011 р., що набрав чинності 18.06.2011 р.), встановлено, що в 2011 р. норми та положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофита ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст.ст. 14,22, 37 та ч.3 ст.43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осібприймаються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з існуючого фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Відтак, суд частково задовольняє позовні вимоги позивача та зобовязує Управління пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова здійснити нарахування доплати до пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2011 р. по 18.06.2011 р.

Керуючись ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст.6-14, 71, 183-2 КАС України, ст. ст. 3,6, 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік (зі змінами та доповненнями від 14.06.2011 р.) ,

ПОСТАНОВИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити перерахунок ОСОБА_1 доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування за період з 01.01.2011 р. по 18.06.2011 р., нарахувати ОСОБА_1 недоплачені суми доплати до пенсії відповідно до вказаних Законів.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету.

Зобовязати відповідача виконати постанову негайно.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського Апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасною подачею копії апеляції до апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя