Справа № 2-а-1854/11
Суддя: Ігнатова Г. В.
Дата ухвалення: 2011-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1854/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

"29" липня 2011 р. суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Ігнатова Г.В., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Підгаєцького районного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області про визнання відмови Управління Пенсійного фонду України у Підгаєцькому районі протиправною, зобов'язання виплатити підвищення до пенсії ,-

в с т а н о в и в :

Позивач 19.07.2011 року звернулася до суду із даним адміністративним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона є дитиною війни і згідно статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 01.01.2011р. по 30 червня 2011 р. її повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. . Вважає, що відповідач нараховує і виплачує їй пенсію не у відповідності із вимогами ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у неналежному розмірі. Вважає, що дії відповідача стосовно не нараховані допомоги як дитині війни в розмірі, встановленому законом, та відмову у її перерахунку є протиправними. В звязку із викладеними обставинами позивач просить визнати протиправною відмову відповідача щодо нарахування їй пенсії як дитині війни у розмірі меншому ніж передбачено ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни; зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії як дитині війни у відповідності до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату починаючи з 01.01.2011р. по 30.06.2011р.

Ухвалою від 19 липня 2011 року в справі відкрито скорочене провадження за вимогами в межах строку позовної давності, вимоги позивача в частині визнання відмови Управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області щодо невиплати в повному обсязі щомісячної соціальної допомоги дитині війни, відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни незаконним та зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну соціальну допомогу дитині війни за період починаючи з 01.01.2011р. по 19.01.2011 року залишено без розгляду.

Відповідач по справі не подав до суду заперечення проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Суддя, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 1 закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років; позивач по справі народився в зазначений період часу, є дитиною війни і має право на пільги, передбачені Законом України Про соціальний захист дітей війни, а відтак має право на встановлене ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" підвищення до пенсії.

Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу до п.п.7п.2.2 Положення про управління Пенсійного Фонду в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України від 30.04.2002 року, управління відповідно до покладених на нього завдань призначає ( здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи те , що положення ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у 2010 2011 рр. є діючим , суд прийшов до висновку , що відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії та виплатити на користь позивача державну соціальну допомогу , у розмірах визначених даною статтею.

Оскільки функції з призначення, нарахування та виплати пенсії особі, яка має правовий статус дитини війни,здійснює Пенсійний фонд України в особі Управління Пенсійного фонду України у Підгаєцькому районі Тернопільської обл., тому відповідний обов'язок слід покласти на відповідача у справі. Посилання відповідача на відсутність коштів бюджетного фінансування суд до уваги не приймає, так як зазначена обставина не може бути визнана як виключна , це є порушенням п.1ст.6, ст..13 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, яка ратифікована Законом України від 11.09.1997 р.

Крім того, представником відповідача не враховано, що згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч зазначеним нормам КАС України представником відповідача не було подано відповідних доказів в обгрунтування заперечень на заявлені позивачем вимоги.

Відповідно до п. 4 розділу VII „Прикінцеві положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік від 23.12.2010 року, який набрав чинності 20.06.2011 року, установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Суд вважає, що зазначені положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік не є перешкодою для задоволення позовних вимог позивача, оскільки на час розгляду справи вищевказані положення статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни є чинними, іншими законами не змінювалися та не зупинялися, а тому з врахуванням практики Європейського Суду з прав людини підлягають застосуванню, оскільки Європейський Суд з прав людини в своїх рішеннях уже неодноразово зазначав, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань. В межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Крім того, суд бере до уваги, що будь-яких постанов КМУ щодо реалізації вказаних положень Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік на час розгляду справи не приймалося.

Відтак, при розгляді справи було встановлено, що відповідач нараховував та виплачував позивачу щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни всупереч вимогам ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни,отже має місце порушення прав позивача, що підлягає захисту, шляхом задоволення позовних вимог, дії відповідача у нарахуванні та виплаті зазначеної допомоги позивачу в розмірі меншому, ніж передбачено ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни визнаються протиправними, відповідача слід зобовязати провести перерахунок та виплату позивачу щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період із 19.01.2011 по 30.06.2011 року в межах заявлених вимог

На підставі ст. 19 Конституції України, ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , керуючись ст. ст. 2, 7, 14, 158-163, 256 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Підгаєцькому районі Тернопільської обл. у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі меншому, ніж встановлено ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Підгаєцькому районі Тернопільської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з 19 січня 2011 року по 30 червня 2011 року з врахуванням ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та виплачених сум за вказаний період.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Копію постанови направити сторонам для відома.

Апеляційна скарга на постанову суду подається Львівському апеляційному адміністративному суду через Підгаєцький районний суд протягом десяти днів. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_2