Справа № 803/852/15-а
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року Справа № 876/7060/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

з участю секретаря судового засідання Нефедової А.О.,

представника позивача Федорука М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Алтекс» до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Алтекс» (далі - ТзОВ «Компанія Алтекс») звернулось з позовом до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Ковельська ОДПІ) про визнання протиправним та частково скасування рішення «Про погодження застосування процедури податкового компромісу» № 5 від 03.04.2015 року в частині недосягнення (не погодження) податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню №, про визнання протиправним та скасування рішення «Про непогодження застосування процедури податкового компромісу» № 12 від 23.04.2015 року та зобов'язання Ковельської ОДПІ прийняти рішення про досягнення податкового компромісу до податкових зобов'язань по податку на прибуток згідно податкового повідомлення-рішення № від 29.10.2014 року.

В ході судового розгляду справи позивачем подано заяву про зміну (уточнення) позовних вимог, а саме вимоги про визнання протиправним та скасування рішень залишились незмінними, уточнено вимогу про зобов'язання відповідача вчинити дії: зобов'язати Ковельську ОДПІ повторно розглянути заяву позивача про застосування процедури податкового компромісу до податкових зобов'язань по податку на прибуток згідно податкового повідомлення-рішення № від 29.10.2014 року. Крім того, збільшено позовні вимоги вимогою щодо зобов'язання відповідача відобразити в інтегрованій картці позивача за платежем «податок на прибуток» узгодження податкових зобов'язань згідно податкового повідомлення-рішення № від 29.10.2014 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року позов задоволено частково, визнане протиправним та скасоване рішення Ковельської ОДПІ № 12 від 23.04.2015 року «Про непогодження застосування процедури податкового компромісу» по податковому повідомленню-рішенню № від 29.10.2014 року по податку на прибуток на суму податкових зобов'язань 190172,00 гривень за період 2-4 квартал 2011 року. В задоволенні інших позовних вимог суд першої інстанції відмовив за безпідставністю.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Ковельська ОДПІ, подавши на неї апеляційну скаргу.

Відповідач зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позову та вважає, що постанова в цій частині підлягає скасуванню з винесенням нової про відмову в позові повністю.

Як обґрунтування апеляційної скарги звертає увагу на порушення судом норм матеріального права. Зокрема, зазначив, що податковий компроміс розповсюджується виключно на факти заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість (у зв'язку із завищенням податкового кредиту) та податку на прибуток (у зв'язку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування). У свою чергу, грошове зобов'язання позивача з податку на прибуток в розмірі 190172,00 грн. визначене у податковому повідомленні-рішенні № від 29.10.2014 року у зв'язку з заниженням позивачем доходу за 2-4 квартал 2011 року, тому заява позивача про намір досягнення податкового компромісу по вказаній сумі зобов'язання з податку на прибуток не відповідала умовам податкового компромісу. Ковельська ОДПІ вважає оскаржувані рішення обґрунтованими та такими що відповідають вимогам підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - ПК України) та умовам Методичних рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених наказом ДФС України від 17.01.2015 року № 13 (далі - Методичні рекомендації).

Вислухавши суддю-доповідача, представника Позивача, який просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТзОВ «Компанія Алтекс» зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку у Ковельській ОДПІ.

У період з 29.09.2014 року по 03.10.2014 року працівниками Ковельської ОДПІ проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТзОВ «Компанія Алтекс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства. За результатами даної перевірки складено акт № 675/03-06-22-35823953 від 10.10.2014 року, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог пункту 5.1., підпункту 5.2.1. пункту 5.2, підпункту 5.3.9. пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», підпунктів 14.1.27, 14.1.36, 14.1.56, 14.1.231, пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту 135.4.1 пункту 135.4, пункту 135.2, пункту 135.1 статті 135, пункту 138.2, підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, що призвело до завищення, заниження податку на прибуток підприємств, що підлягає сплаті на загальну суму 306401,00 грн., а саме: за 1 квартал 2011 року заниження на суму 56250,00 грн, за 2 квартал 2011 року заниження на суму 195332,00 грн., за 3 квартал 2011 року заниження на суму 37027,00 грн., за 4 квартал 2011 року завищення 12968,00 грн., за 4 квартал 2012 року заниження на 30760,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № 000409200 від 29.10.2014 року, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 257841,00 грн., у тому числі за основним платежем - 250151,00 грн., за штрафними фінансовими санкціями - 7690,00 грн..

25.03.2015 року позивачем до Ковельської ОДПІ подано заяву про намір досягнення податкового компромісу відповідно до підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України з податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2-4 квартал 2011 року в розмірі 250151,00 грн. по податковому повідомленню-рішенню №000409200 від 29.10.2014 року.

03.04.2015 року Ковельською ОДПІ винесено рішення № 5 «Про погодження застосування процедури податкового компромісу» відповідно до підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині проведених донарахувань по завищенню витрат на загальну суму 67699,00 грн.. В цьому ж рішенні відповідач вказав, що решта суми визначеної в податковому повідомленні-рішенні № 000409200 від 29.10.2014 року в розмірі 190172,00 грн. не підпадають під норми підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

06.04.2015 року ТзОВ «Компанія Алтекс» здійснено сплату узгодженої суми з податку на прибуток в розмірі 2999,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 118 від 06.04.2015 року.

16.04.2015 року позивачем до Ковельської ОДПІ подано нову заяву про намір досягнення податкового компромісу в порядку підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств в розмірі 190172,00 грн. за період 2-4 квартали 2011 року.

Згідно платіжного доручення № 124 ТзОВ «Компанія Алтекс» сплатило суму, що підлягає сплаті при узгодженні податкових зобов'язань в порядку податкового компромісу в розмірі 9509,00 грн..

23.04.2015 року Ковельською ОДПІ винесено рішення №12 «Про непогодження застосування процедури податкового компромісу» на суму неузгодженого зобов'язання 190172 грн..

Правильно та повно встановивши обставини справи, суд першої інстанції вірно застосував до встановлених відносин сторін норми матеріального права.

Відповідно до пункту 1 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Пунктом 2 вказаного підрозділу ПК України визначено, що сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Сума погашеного податкового зобов'язання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Відповідно до пункту 7 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Пунктом 8 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

Таким чином, процедура податкового компромісу може розповсюджуватися як на випадки добровільного декларування платником податків занижених податкових зобов'язань з податку на додану вартість та з податку на прибуток шляхом подання уточнюючих розрахунків, так і на випадки наявності неузгоджених сум податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження.

Зазначення суми завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість передбачено при поданні уточнюючих розрахунків з метою досягнення податкового компромісу.

В даному випадку досягнення податкового компромісу здійснюється лише за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу та сплаті 5% від суми податкового зобов'язання.

При подачі заяви про досягнення податкового компромісу позивачем всі умови, визначені ПК України, були дотримані: подано заяву, грошове зобов'язання по цьому податковому повідомленню-рішенню є неузгодженим і триває процедура судового оскарження, строки визначені ст. 102 ПК України не пропущено, сплачено 5% суми неузгодженого зобов'язання.

Жодних додаткових документів для застосування даної процедури норми податкового законодавства не вимагають.

У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу, а податковий компроміс вважається досягнутим з моменту сплати платником податків сум узгоджених зобов'язань в розмірах визначених цим підрозділом.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що після подачі позивачем заяви про досягнення податкового компромісу та сплати 5% узгодженого зобов'язання податковий компроміс по податковому повідомленню рішенню № від 29.10.2014 року по податку на прибуток на суму податкових зобов'язань 190172,00 гривень за період 2-4 квартал 2011 року є досягнутим.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що чинними нормами ПК України не передбачено прийняття податковим органом будь-яких рішень з приводу подачі заяв про досягнення податкового компромісу.

Судом попередньої інстанції обґрунтовано відкинуті посилання відповідача на те, що відповідно до положень підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та Методичних рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених наказом ДФС України від 17.01.2015 року № 13, режим податкового компромісу розповсюджується виключно на факти заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств (у зв'язку із завищенням витрат, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування).

Відповідно до пункту 1.3 вказаних Методичних рекомендацій ними не встановлюються нові норм права, а носять виключно рекомендаційний та роз'яснювальний характер щодо єдиного розуміння процедури застосування податкового компромісу.

Норми ПК України не містять обов'язкової умови наявності факту заниження зобов'язання з податку на прибуток виключно у зв'язку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, при застосуванні податкового компромісу з неузгоджених сум податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження.

Враховуючи вищенаведене, суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо безпідставності відмови Ковельською ОДПІ в погодженні позивачу податкового компромісу з підстави наявності факту заниження зобов'язання з податку на прибуток у зв'язку з заниженням доходу, а не у зв'язку із завищенням витрат.

В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржене.

Отже, доводи апеляційної скарги не відповідають законодавству України та не можуть бути підставою для її задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наявним в ній доказам, прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року у справі № 803/852/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді С.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст виготовлено 30.07.2015 року