Справа № 826/5405/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 липня 2015 року 09:30 № 826/5405/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Бісем Телеком»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.10.2014 року № 13,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Бісем Телеком» (надалі - позивач або ТОВ «Бісем Телеком») з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 29.10.2014 року № 13.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2015 року відкрито провадження у справі, закінченого підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом безпідставно, оскільки, як стверджує останній, ТОВ «Бісем Телеком» не порушувало вимог п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ «ЮКК Зевс» підтверджується належним чином оформленими первинними обліковими документами, які були надані контролюючому органу до перевірки.

У судове засідання 08.06.2015 року з'явилися представники сторін.

Представник позивача у вказаному судовому засіданні заявлені позовні вимог підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено, що оскаржуване рішення є правомірним та таким, що прийнято у межах наявних у контролюючого органу повноважень у зв'язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку ТОВ «Бісем Телеком».

Суд у судовому засіданні 08.06.2015 року за згодою сторін на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, правонаступником якої є ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Бісем Телеком» (код ЄДР 36424112) щодо підтвердження господарських відносин з ТОВ «ЮКК Зевс» (код ЄДР 37727193) за період травня 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 15.10.2014 року № 957/2655-22-13/36424112 (надалі - Акт перевірки).

Щодо взаємовідносин ТОВ «Бісем Телеком» з контрагентом ТОВ «ЮКК Зевс» в Акті перевірки зазначено та в ході розгляду справи встановлено, що правові відносини між вказаними особами здійснювались на підставі Договору підряду № 0514 від 01.05.2014 року, відповідно до умов якого (Підрядник) ТОВ «ЮКК Зевс», в особі директора ОСОБА_1, зобов'язувався на свій страх і ризик виконати за завданням (Замовника) ТОВ «Бісем Телеком» комплекс будівельно-монтажних робіт, а Замовник зобов'язувався прийняти і оплатити виконану роботу. Перелік та обсяг робіт вказується сторонами в актах виконаних робіт. Загальна вартість робіт за договором складає 1 043 478 грн., у т.ч. ПДВ 173 913 грн.

В Акті перевірки зазначається, що згідно акту приймання виконаних будівельних робіт № 0514 від 31.05.2014 року ТОВ «ЮКК Зевс» виконувало наступні роботи: установлення бетонних основ під щогли; виготовлення драбин, зв'язок, кронштейнів, гальмових конструкцій; монтаж драбин прямолінійних без огорожі; ставлення болтів будівельних з гайками і шайбами; монтаж рам для трубчастих стійок; улаштування будівель повнозбірних; улаштування покрівель із метало профілю, у т.д.

ДПІ вказує, що на підставі вказаного договору ТОВ «ЮКК Зевс», за підписом директора ОСОБА_1, виписано податкову накладну від 31.05.2014 року № 372 на суму 1 043 478 грн., у т.ч. ПДВ 173 913 грн., номенклатура «Будівельно-монтажні роботи».

Зазначається, що розрахунки між сторонами за надані послуги сплачені у повному обсязі. Суми ПДВ за податковою накладною включені ТОВ «Бісем Телеком» до складу податкового кредиту за травень 2014 року.

Надалі, ДПІ в Акті перевірки зазначає, що від ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві отримано лист від 02.10.2014 року № 4306/7/26-58-09-01, в якому повідомляється наступне:

- «…Під час досудового розслідування кримінального провадження від 27.02.2014 № 009000030 встановлено, що директор, бухгалтер та засновник ТОВ «ЮКК Зевс» гр. ОСОБА_2, згідно даних Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві, знаходиться в розшуку за ч.2 ст.146, ч. 1 ст.185, ч.2 ст. 189. ч.4 ст.190, ч. 1 ст. 356 КК України по кримінальним провадженням № 00001496, № 00001658, № 0000432. Згідно ухвали суду міра запобіжного заходу тримання під вартою.

Відповідно до інформації одержаної в Державній прикордонній службі, ОСОБА_2 02.01.2013 року виїхав до м. Софія (Болгарія) та на територію України не повертався.

14.05.2014 року на виконання ухвал Солом'янського районного суду м. Києва по кримінальному провадженню від 27.02.2014 № 009000030 проведено 12 обшуків, зокрема в офісному приміщенні ТОВ «ЮКК Зевс», за адресою: АДРЕСА_1 та в автомобілі марки «ТОУОТА САМRІ» (НОМЕР_1), яким фактично користується ОСОБА_3 В результаті проведених обшуків вилучено бухгалтерські документи та чорнові записи, що підтверджують злочинну діяльність, 4 комп'ютерні системні блоки, 1 ноутбук, 1 флеш накопичувач, мобільні телефони в кількості 11 штук, 54 печатки по 46 СГД, в т.ч. документи та печатка ТОВ «ЮКК Зевс»…».

Також, в Акті перевірки позивача зазначено, що від ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві отримано лист від 02.10.2014 року № 2059/7/26-56-22-03-10 в доповнення до листа, яким направлено акт від 24.06.2014 року № 32926-56-22-03-09/37727193 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЮКК Зевс», в якому повідомляється, що співробітниками оперативного управління ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м. Києві в рамках кримінального провадження від 27.02.2014 № 009000030 КК України ліквідовано «конвертаційний центр», який надавав послуги підприємствам реального сектору економіки з формування незаконного податкового кредиту та проведення безготівкових коштів у готівку на території м. Києва та інших регіонів України.

Зазначається, що за результатами відпрацювання встановлено, що ТОВ «ЮКК Зевс» протягом січня 2013 року сформовано незаконний податковий кредит вигодонабувачам на суму 9 млн. грн. Директор, бухгалтер та засновник гр. ОСОБА_2, зареєстрований АДРЕСА_2, знаходиться в розшуку Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві за ч. 2 ст. 146, ч.4 ст. 190 КК України. Згідно отриманої інформації вказаний громадянин перетнув державний кордон 02.01.2013 року та на територію України не повертався.

Згідно бази «Податковий блок» декларації, які надані до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві підписані ОСОБА_2.

З вищенаведених фактів, як зазначає ДПІ, вбачається, що правочини між ТОВ «Бісем Телеком» та ТОВ «ЮКК Зевс» за період травня 2014 року здійснені без мети настання реальних наслідків, перевіркою не підтверджується отримання послуг від ТОВ «ЮКК Зевс» та не встановлено реального здійснення господарських операцій.

З урахуванням наведеного в Акті перевірки зроблено висновок (т.1., а.с. 21), що в порушення вимог п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України ТОВ «Бісем Телеком» безпідставно сформовано податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податковим накладним, отриманим від ТОВ «ЮКК Зевс» за період травня 2014 року на суму ПДВ 173 913 грн.

На підставі зазначених висновків Акту перевірки контролюючим органом прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 29.10.2014 року № 13, відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 173 913,00 грн. за основним платежем та на 43 478,25 грн. за штрафними санкціями.

Проаналізувавши у взаємозв'язку з вищенаведеними положеннями ПК України (в редакції на час проведення спірних операцій та формування податкових вигод), а саме:

- п/п. 14.1.36. (щодо визначення терміну «господарська діяльність»), п/п. 14.1.185. (щодо визначення «постачання послуг»), п/п. 14.1.203 (щодо визначення «продаж результатів робіт (послуг), п/п. 14.1.191. (щодо визначення «постачання товарів»), п/п. 14.1.202. (щодо визначення «продаж (реалізація) товарів»),

- (щодо ПДВ) п/п. 14.1.178 (щодо визначення «податок на додану вартість»), п/п. 14.1.181 (щодо визначення «податковий кредит»), п. 188.1. (щодо бази оподаткування), п. 185.1. (щодо визначення «об'єкт оподаткування»), п. 198.1. ПК України (щодо операцій, при здійсненні яких виникає право на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.2. (щодо дати виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту), п. 198.3. (щодо порядку визначення сум податкового кредиту), п. 201.1. (щодо видачі п/п та її реквізитів), п. 201.4. (щодо дати видачі податкової накладної), п. 201.6. (щодо статусу податкової накладної (п/н) та її відображення у РПН), п. 201.7. (щодо видачі п/н на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг); п. 201.8. (щодо осіб, яким надано право нарахування податку та видачі п/н), п. 201.10 ПК України (щодо видачі п/н платником податку та статусу п/н як підстави нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту); п. 198.6. (щодо наслідків не підтвердження сум податку),

- а також п/п. 16.1.2., 16.1.3., п. 44.1. ПК України (щодо ведення обліку та підтвердження даних обліку) та положення ч. 2. ст. 3., ч. 1 ст. 9, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд приходить до наступних висновків.

Так, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної значимості (сили), крім іншого, мають бути видані за фактично вчиненою операцією.

У той же час, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ, виникають за наявності сукупності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов'язують можливість формування спірних сум податкових вигод та які є передумовою його формування.

Зокрема, такі правові наслідки наступають у разі: (1) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; (2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; (3) придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; (4) наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; (5) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (6) наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам ст. 201 ПК України та підписана уповноваженою особою.

У той же час, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності), фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій, видача податкової накладної особою, яка не є платником ПДВ та, крім того, відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів, зареєстрованих у встановлених випадках в ЄРПН податкових накладних.

В даному випадку, як приходить до висновку суд, відповідач, в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України, та з урахуванням приписів ч. 1 ст. 138 КАС України (щодо предмету доказування), не довів належними та допустимими доказами наявності обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства, наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вигод, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Висновки ДПІ по суті ґрунтуються на припущеннях та недоведених обставинах, з огляду на що висновки Акту перевірки не можуть бути підставою для висновків про порушення позивачем податкового законодавства за відносинами із зазначеним контрагентом та підставою для прийняття спірного рішення.

Так, в даному випадку позивачем надано сукупність первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують виконання такого роду операцій, які не дають підстав для сумніву щодо фактичного здійснення спірних операцій, підстав для висновку про нездійснення спірних операцій контрагентом позивача та про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкових вигод по взаємовідносинам із контрагентом ТОВ «ЮКК Зевс».

Зокрема, до матеріалів справи залучено: Договір підряду № 0514 від 01.05.2014 року (т. 1 а.с. 46-47); підписаний сторонами угоди акт приймання виконаних робіт (Ф № КБ-2) № 0514 від 31.05.2014 року (т. 1 а.с. 48-51); належним чином оформлену податкову накладну від 31.05.2014 року № 372 на суму 1 043 478 грн., у т.ч. ПДВ 173 913 грн. (т. 1 а.с. 52); банківську виписку (т. 1 а.с. 60).

Слід зазначити, що на підтвердження наявності у ТОВ «ЮКК Зевс» необхідної матеріально-технічної бази та трудових ресурсів, необхідних для виконання спірних операцій, до матеріалів справи надано чинні (у т.ч. на момент здійснення спірних операцій) ліцензії державної архітектурно-будівельної інспекції на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (т. 1 а.с. 167), Служби безпеки України на впровадження, ввезення, вивезення голографічних захисних елементів (т. 1 а.с. 166), Міністерства економічного розвитку і торгівлі щодо імпорту дисків для лазерних систем зчитування. До того ж, матеріали справи містять укладені ТОВ «ЮКК Зевс» договори оренди нежитлових приміщень № 2412203 від 24.12.2013 року, від 05.11.2012 року та від 30.05.2013 року, а також акти приймання ТОВ «ЮКК Зевс» вказаних приміщень в користування. До матеріалів справи додано штатний розклад на 2013 рік, згідно якого в штаті ТОВ «ЮКК Зевс» передбачено 30 штатних посад.

При цьому ДПІ, в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, та з урахуванням сутності операцій, не доведено недостатності кількості трудових ресурсів для виконання спірних операцій та не доведено обсягів інших ресурсів, які були необхідні ТОВ «ЮКК Зевс» для виконання спірних операцій, але були відсутні.

Слід додати, що вищезгадані первинні документи, податкова накладна, видані контрагентом позивача за оподатковуваними операціями за ставкою 20% (за звичайними правилами), що відповідає наведеним вище положенням податкового законодавства стосовно порядку оформлення та підстав їх видачі, наведені в них данні відповідають та кореспондуються з даними первинних документів.

Контрагент позивача на момент вчинення господарських операцій, видачі податкової накладної був зареєстрований платником ПДВ, що не заперечується в Акті перевірки, а отже видача ним податкової накладної є правомірною.

Суд, крім іншого та в контексті наведеного наголошує також на тому, що згідно з усталеною судовою практикою вищих судових інстанцій, можливі порушення податкового законодавства з боку контрагентів позивача, як-то неподання звітності, недекларування податкових зобов'язань, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та не є підставою для позбавлення покупця сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Що стосується посилання ДПІ на акт від 24.06.2014 року № 32926-56-22-03-09/37727193 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ЮКК Зевс» та встановлених у ньому обставин, слід зазначити, що відповідачем в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, суду не надано такого акту, а, відтак, ДПІ не доведено обґрунтованості своїх посилань на такий акт.

Разом з тим суд зазначає, що неможливість звірки свідчить про відсутність у податкового органу відомостей, а, отже, і про неможливість формування податкової інформації. При неможливості звірки, відповідно, податковим органом не можуть формуватися висновки за аналогією висновків акту перевірки.

Що стосується посилання ДПІ на наявність кримінальних проваджень стосовно директора, бухгалтера та засновника ТОВ «ЮКК Зевс» гр. ОСОБА_2, який знаходиться в розшуку за ч.2 ст.146, ч. 1 ст.185, ч.2 ст. 189. ч.4 ст.190, ч. 1 ст. 356 КК України, що по суті і покладено ДПІ в основу висновків акту перевірки щодо порушення позивачем податкового законодавства, слід зазначити, що всі первинні документи, які укладені позивачем із ТОВ «ЮКК Зевс» в межах спірних операцій, були підписані гр. ОСОБА_1, яка згідно відомостей з ЄДРПОУ, мала право підпису та право на вчинення всіх юридичних дій від імені ТОВ «ЮКК Зевс» на момент підписання договору та здійснення спірних операцій, а, відтак, ДПІ не доведено обґрунтованості своїх посилань на вказані обставини та не зазначено, яким чином вони впливають на здійснення спірних операцій із позивачем.

До того ж, як вбачається із наведених ДПІ відомостей, предметами вказаних кримінальних проваджень, порушених стосовно гр. ОСОБА_2, є злочини проти життя та здоров'я людини, злочини проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина тощо, тобто предметами вказаних кримінальних проваджень не є податки та/або збори, а тому наявність вказаних кримінальних проваджень не може свідчити про здійснення контрагентом незаконної діяльності у сфері господарювання. При цьому, суд зазначає, що правове значення для цілей з'ясування обставин можливої фіктивної діяльності підприємства має вирок суду, що набрав законної сили.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Однак, під час розгляду справи відповідачем не надано вироку суду відносно посадових осіб позивача або контрагентів позивача за спірними операціями, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями.

В контексті останнього не надано висновків експертизи, у т.ч. проведеної в порядку ст. 84 ПК України, щодо підробки підписів на первинних документах за спірними операціями.

Слід також зазначити, що під час розгляду справи не надано рішення суду відносно контрагента позивача, яке б набрало законної сили та яке б було прийнято в порядку ст. 55-1 ГК України («Фіктивна діяльність суб'єкта господарювання»).

У взаємозв'язку з наведеним суд також зазначає, що під час розгляду справи ДПІ не надано рішення суду, прийнятого в порядку ст. 234 ЦК України щодо фіктивності правочинів, тобто щодо вчинення правочинів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами.

Під час розгляду справи ДПІ також не надано рішення суду про визнання укладених з контрагентом правочинів недійсними з підстав їх суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України.

В контексті наведеного слід додати, що під час розгляду справи ДПІ не надано рішення суду, яке б було прийнято в порядку ст. 207 ГК України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав невідповідності спірних операцій вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Судом під час розгляду справи також не встановлено обставин, які б відповідно до конкретних норм ЦК України свідчили про нікчемність правочинів, укладених між позивачем та його контрагентом.

В Акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов'язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Відповідачем по суті не надано в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, будь-яких належних та допустимих доказів, не доведено наявності обставин та підстав, які б свідчили про порушення позивачем податкового законодавства та наявність яких би призводила до невизнання права позивача на формування спірних сум податкових вимог та які б відповідно до вищезгаданих положень податкового законодавства та законодавства з питань бухгалтерського обліку унеможливлювали формування позивачем спірних сум податкових вигод за вищезгаданими операціями, які б свідчили про нездійснення спірних операцій та про юридичну дефектність первинних документів за спірними операціям, а відтак ДПІ не довела законності та обґрунтованості висновків акту перевірки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не доведено законності та обґрунтованості спірного рішення, у зв'язку з чим та виходячи з положень п.1 ч. 2 ст. 162 та ч. 2 ст. 11 КАС України суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 29.10.2014 року № 13.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бісем Телеком» (ідентифікаційний код: 36424112, адреса: 01042, м. Київ, вул. Патріса Лумумби, 4/6, корпус А, кімната 609) судові витрати у розмірі 434,78 грн. (чотирьохсот тридцяти чотирьох грн. 78 копійок) з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок