Справа № 2а-1086/10/1170
Суддя: О.Ю. Флоренко
Дата ухвалення: 2010-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія Справа № 2а-1086/10/1170
Категорія статоюліку 3.3.3
КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2010 року м. Кіровоград

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Флоренка О.Ю.

при секретарі Галушко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення і про звільнення з органів внутрішніх справ, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (далі УМВС України в Кіровоградській області), в якому просить: визнати незаконними та скасувати накази відповідача №233 від 05.03.2010 р. та №101 від 16.03.2010 р. про звільнення позивача з органів внутрішніх справ; поновити його на роботі в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого СДСБЕЗ Олександрійського МВ УМВС в Кіровоградській області; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1, а також представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши у судовому засіданні подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

В обґрунтування позовних вимог позивач та його представник зазначили, що відповідачем була порушена процедура атестування позивача перед звільненням та процедура застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, оскільки у позивача жодного разу не відбиралися письмові пояснення. Під час проведення службового розлідування не враховувалася відсутність вини позивача у подіях, участь у яких стала підставою для накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ. Оскаржувані накази були винесені під час перебування позивача у стані тимчасової непрацездатності. У судовому засіданні вони надали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що відповідач дотримався процедури проведення атестації та дисциплінарного провадження стосовно позивача, накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та про звільнення є правомірними, а тому звільнення позвача з органів внутрішніх справ є законним.

Судом встановлено, що з 01.09.1999 р. ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ. З 05.12.2007 р. по 16.03.2010 р. працював на посаді оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю кримінальної міліції Олександрійського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області в званні капітана міліції, що відображено в послужному списку.

26.02.2010 р.до відповідача надійшла скарга ОСОБА_4 на неправомірні дії позивача, адресована Генеральному прокуророві України, Міністру внутрішніх справ України, Прокурору Кіровоградської області (а.с. 23-24).

В ході перевірки фактів, викладених в зазначеній скарзі 26.02.2010 р. були зібрані пояснення працівників Олександрійського торгівельно розважального закладу „Джой, в якому 28.01.2010 р. стався інцидент за участю позивача: потерпілого охоронця ОСОБА_4 (а.с. 27-28), адміністратора Скубія Р.В. (а.с. 29-30), адміністратора Терещенка Ю.М. (а.с. 31), бармена ОСОБА_5 (а.с. 32), за змістом яких частково підтвердилися факти, викладені в скарзі ОСОБА_4 Згідно пояснень клієнтів закладу ОСОБА_6 (а.с. 33-34), ОСОБА_7 (а.с. 35-36) ОСОБА_4 сам створив конфліктну ситуацію.

За змістом рапорту оперуповноваженого УДСБЕЗ УМВС в Кіровоградській області позивач відмовився від надання пояснень з приводу подій, які сталися 28.01.2010 р. у ТРЗ „Джой (а.с. 37).

04.03.2010 р. старшим інспектором з ОД ІОС УКЗ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_8 був складений висновок за матеріалами службового розслідування фактів, викладених у скарзі ОСОБА_4 в основу якого були покладені лише пояснення опитаних осіб та встановлено що 28.01.20010 р. у ТРЗ „Джой позивач та його брат, перебуваючи у стані алкогольного спяніння створили конфліктну ситуацію з цивільними громадянами, яка в подальшому переросла в бійку, внаслідок якої ОСОБА_4 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді перелому спинки носу та рваної рани перенісся (далі Висновок) (а.с. 41-42).

Відповідачем був виданий наказ від 05.03.2010 р. №233 „Про порушення дисципліни ОСОБА_1 та його покарання, згідно з яким, за порушення службової дисципліни, що виявилося в ігноруванні вимог Закону України „ Про дисциплінарний статут ОВС, Етичного кодексу працівника міліції та нетактовну поведінку в побуті, створення конфліктної ситуації, що не сприяло підвищенню авторитету міліції в очах громадськості, позивач був звільнений з органів внутрішніх справ.

За фактом відсутності позивача на робочому місці з 02 по 03.06.2009 р. було встановлено, що із змісту листів Світловодської центральної районної лікарні Кіровоградської області від 04.06.2009 р. №904 (а.с. 49) та від 05.06.2009 р. №921 (а.с. 48) випливало, що позивач не перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні в лікарні в період з 01.06.2009 р. по 03.06.2009 р.

За змістом рапортів відповідальних працівників від 09.03.2010 р. (а.с. 38-40) та акта від 09.03.2010 р. №1370, складеного працівниками ОД ІОС УКЗ УМВС України в Кіровоградській області (а.с. 45), позивач відмовився від ознайомлення під підпис з висновком та наказом про порушення дисципліни.

Згідно з листом Міської лікарні №1 м. Олександрії від 02.03.2010 р. №528 (а.с. 46) станом на 02.03.2010 р. позивач на лікуванні не знаходився.

20.06.2009 р. відповідач надіслав позивачеві повідомлення від 18.06.2009 р. №3/1590 (а.с. 40), що йому необхідно прибути на засідання атестаційної та кадрової комісії з приводу питання подальшого проходження служби в ОВС, яке відбулося 22.06.2009 р. о 8 год. 15 хвил.

До проведення засідання атестаційної комісії начальником Олександрійського МВ УМВС в Кіровоградській області підполковником міліції ОСОБА_9 був складений атестаційний лист на позивача.

За висновком безпосереднього начальника (керівника), якій міститься в атестаційному листі, позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню з органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни. Цей висновок був підтверджений висновком старшого начальника (керівника) 12.03.2010 р., результатами атестування 16.03.2010 р. та затверджений рішенням начальника УМВС України в Кіровоградській області 16.03.2010 р.

12.03.2010 р. начальник Олександрійського МВ УМВС в Кіровоградській області підполковник міліції ОСОБА_9 направив до відповідача письмове подання, в якому порушував клопотання про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за п. 64 „Є (за порушення дисципліни) „Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

12.03.2010 р. працівниками Олександрійського МВ УМВС в Кіровоградській області був складений акт „Про ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом атестаційного листа, згідно з яким позивач відмовився ознайомитись з текстом атестаційного листа, поданням про звільнення про що поставити підпис, а також про те, що позивач був повідомлений про проведення засідання атестаційної та кадрової комісії.

Наказом відповідача від 16.03.2010 р. №101 о/с (а.с. 47) позивач був звільнений з органів МВС у запас Збройних Сил за п. 64 „Є (за порушення дисципліни) „Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 16.03.2010 р.

Суд вважає, що в ході службового розслідування не був доведений та не підтверджений відповідними доказами факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України „Про міліцію, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 10 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (далі Положення), особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

За нормами ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Як видно з матеріалів службового розслідування, вони не містять інших доказів про вчинення позивачем дисциплінарного проступку у неробочий час крім пояснень потерпілого та працівників ТРЗ „Джой.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що акти про перебування позивача у стані алкогольного спяніння 28.01.2010 р. працівниками Олександрійського МВ УМВС взагалі не складалися та не були зафіксовані медичним оглядом останнього.

Крім того, внаслідок перевірки фактів, викладених у скарзі ОСОБА_4 щодо хуліганських дій з боку позивача, постановою заступника прокурора м. Олександрії від 25.03.2010 р. було відмовлено у порушенні кримінальної справи відносно позивача за відсутності в його діях ознак злочинів, передбачених ст. ст. 122, 296, 364, 365 КК України.

Тобто, до теперішнього часу не доведено, що позивач спровокував виниклу конфліктну ситуацію, або вчинив дії, які призвели до бійки чи побиття, тому у відповідача не було підстав стверджувати, що саме позивач є винною особою в порушенні дисциплінарного статуту. Таким чином, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у вигляді звільнення з ОВС можна було приймати лише після визначення ролі позивача під час вищезазначеного випадку.

Крім того, відповідачем не надано відповідної оцінки тому, що вищезазначені події відбувалися в позаслужбовий час та позивачем не були порушені посадові обов'язки або трудова дисципліна. Також не було встановлено, що він зганьбив звання офіцера міліції.

Згідно з пп. „Є п. 64 Положення, однією з підстав звільнення зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) особи середнього начальницького складу органів внутрішніх, до категорії яких віднесено спеціальне звання капітана міліції, є звільнення за порушення дисципліни.

У відповідності до ст. 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

На підставі ст. 14 Дисциплінарного статуту, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Крім того, згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав доказів того, що відповідачем 28.01.2010 р.був вчинений дисциплінарний проступок. У звязку з цим, суд приходить до висновку, що у відповідача не було достатніх підстав для звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ.

Суд критично відноситься до того, що відповідач провів атестаційну та кадрову комісію без участі позивача, а тому вважає, що відповідачем була порушена процедура атестування позивача перед звільненням та процедура накладення дисциплінарного стягнення на позивача виходячи з наступного.

Суд приймає до уваги пояснення позивача про те, що жоден з відповідальних працівників не телефонував йому та не пропонував знайомитися зі змістом документів, про які йшлося у відповідних рапортах та складених актах.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 14 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України від 22.02.2006 р. №3460-IV (далі Дисциплінарний статут), з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України. „Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.12.1991 року №552 „Про заходи зі зміцнення законності в діяльності органів внутрішніх справ України.

Згідно з п. 2.5 „Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2005 р. №181 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.05.2005 р. за №559/10839, в управліннях МВС України в областях атестаційні комісії створюються наказами відповідних начальників. У відповідності до п. 3.1 цієї Інструкції, атестаційні листи на підлеглих складають безпосередні начальники. Начальники, які складають атестаційний лист, зобов'язані, зокрема: провести бесіду з працівником, який атестується, з питань проходження ним служби, підвищення рівня професійних та спеціальних знань, на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей працівника, який атестується, заповнити атестаційний лист за встановленою формою та ознайомити працівника, який атестується, зі змістом атестаційного листа.

На підставі п. 4.7 Інструкції про порядок проведення атестування, при атестуванні слід дотримуватися такого порядку: працівник, який атестується, заздалегідь попереджається про час та місце засідання атестаційної комісії; атестаційний лист розглядається на засіданні атестаційної комісії у присутності працівника. Атестаційна комісія має право робити запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності особи, яка атестується; якщо особа рядового і начальницького складу, яка атестується, не з'явилася на засідання атестаційної комісії без поважних причин, то комісія може провести атестування за її відсутності, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії та атестаційному листі. Витяг з протоколу разом з атестаційним листом долучається до особової справи.

Повідомлення про те, що позивачеві необхідно прибути на засідання атестаційної та кадрової комісії з приводу питання подальшого проходження служби в ОВС позивачеві поштою не надсилалося.

Ні атестаційна ні кадрова комісія не врахувала поважності причин незявлення позивача на проведені засідання, оскільки на той час він перебував у стані тимчасової непрацездатності.

На думку суду, оскільки спеціальними нормативно-правовими актами, такими як Закон України „Про міліцію, «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР», затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (далі Положення), не визначено наслідків звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ під час їх перебування у стані тимчасової непрацездатності, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю, застосуванню у цьому випадку підлягають норми частини 3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Судом встановлено, що згідно довідки Олександрійської міської лікарні №1 від 23.03.2010 р. №63 (а.с. 20) позивач з 05.03.2010 р. по 06.04.2010 р. знаходився на стаціонарному лікуванні.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що при звільненні позивача відповідачем були порушені вимоги частини 3 статті 40 Кодексу законів про працю України, згідно якої не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що накази відповідача від 05.03.2010 р. №233 „Про порушення дисципліни ОСОБА_1 та його покарання та від 16.03.2010 р. №101 о/с, в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ винесені не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України, необґрунтовано, без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 24 Положення, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Суд вважає, що слід зобовязати відповідача поновити позивача на службі в органах внутрішніх справ України на посаді, яку він займав до звільнення, а також нарахувати за встановленими законодавством нормами та виплатити позивачеві грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 17.03.2010 р. до дня фактичного поновлення на службі в органах внутрішніх справ України.

Згідно з ч.1 ст.256 КАС України, негайно виконуються постанови суду, зокрема, про: поновлення на посаді у відносинах публічної служби; присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць. У звязку з цим, постанову суду в частині поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ України та виплати йому грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Позивач та представник позивача не повідомили суд про наявність судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача, а від сплати судового збору при поданні позову позивач був звільнений.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 2, ст.ст. 71, 158 163, 166, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 05.03.2010 р. №233 „Про порушення дисципліни ОСОБА_1 та його покарання.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 16.03.2010 р. №101 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів МВС у запас Збройних Сил за п. 64 „Є (за порушення дисципліни) „Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

4. Зобовязати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю кримінальної міліції Олександрійського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області.

5. Зобовязати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області нарахувати за встановленими законодавством нормами та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 17.03.2010 р. до дня фактичного поновлення на службі в органах внутрішніх справ України.

6. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України та виплати йому грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження через Кіровоградській окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі, а апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 20.05.2010 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 25.05.2010 р., про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_10

Дата виготовлення постанови в повному обсязі 25.05.2010 р.