Справа № 2а-192/10/1370
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2010-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Львів

09.02.2010 р. № 2а-192/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Лемеха Л.Я.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом

ПП "Бурова компанія " Надра"
до ДПІ у Дрогобицькому р-ні Львівської області
про про скасування податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Бурова компанія "Надра" звернулось до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Дрогобицькому районі, та просить суд, з наведених у позовній заяві підстав, скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дрогобицькому районі від 18.02.2009 р. №/0.

Позивач мотивує позовні вимоги тим, що оспорюване податкове повідомленя-рішення, щодо нарахування штрафних санкцій за прострочення терміну сплати ПДВ за серпень 2009 р., винесено відповідачем безпідставно, оскільки позивачем було вчасно сплачено ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №39 від 29.09.2009 р.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

28.01.2010 р. відповідачем подано до суду пояснення на позовну заяву, згідно якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову мотивуючи тим, що згідно п. 7.7. ст. 7 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобовязань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обовязковими платежами) у рівних пропорціях, з огляду на що відповідач перераховані позивачем кошти зарахував в погашення податкового боргу, який виник раніше. Тому ДПІ у Дрогобицькому районі здійснювало зарахування коштів, що надійшли від платника податків, в рахунок погашення існуючого за попередній період боргу та штрафних санкцій, вважає що діяло у відповідності до вимог положення ст. 3 Закону України "Про державну податкову службу України".

Заслухавши думку представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Згідно з матеріалами справи, 14.12.2009 р. ДПІ у Дрогобицькому районі було проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку ПП "Бурова компанія "Надра" з питань дотримання вимог п.п. 5.3.1 п. 5.3. ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". За наслідками перевірки податковим органом складено акт від 14.12.2009 року № 1219/15-2 та винесено податкові повідомлення-рішення від 18.12.2009 р. №/0 на суму 41,39 грн. (штрафна санкція по податку на додану вартість в розмірі 20% узгодженої суми податкового зобов'язання, сплаченої із затримкою) та від 18.12.2009р. №/0 на суму 195,90 грн. (штрафна санкція по податку на додану вартість в розмірі 10% узгодженої суми податкового зобов'язання, сплаченої із затримкою).

Відповідач зазначає, що викладені в акті камеральної перевірки порушення, є правомірними оскільки платником погашено недоїмку узгоджених сум податкових зобов'язань згідно декларацій з податку на додану вартість:

за серпень 2009 року, що подана до ДПІ у Дрогобицькому районі 18.09.2009 р. № НОМЕР_1;

за вересень 2009 року, що подана до ДПІ у Дрогобицькому районі 15.10.2009 р. № НОМЕР_2;

за жовтень 2009 року, що подана до ДПІ у Дрогобицькому районі 18.11.2009 р. № НОМЕР_3.

Натомість позивач стверджує, що сплатив податок на додану вартість за серпень 2009 р. вчасно та в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №39 від 29.29.2009 р. на суму 2065,00 грн. Таким чином податковий орган в порушення чинного законодавства змінив призначення платежу, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобовязання самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Згідно із п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 9 Закону України "Про систему оподаткування" платники податків і зборів (обовязкових платежів) зобовязані сплачувати належні суми податків і зборів (обовязкових платежів) у встановлені законами терміни.

Обовязок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів) припиняється із сплатою податку, збору (обовязкового платежу) або його скасуванням або списанням податкової заборгованості відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Виходячи зі змісту п.п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 та п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платник податків самостійно обчислює суму податкового зобовязання, яку зазначає у податковій декларації, та зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації.

Як визначено підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону, джерелами самостійної сплати податкових зобовязань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобовязань і погашення податкового боргу.

Згідно із пунктом 6 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 25.03.2004 р. за № 377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.5 зазначеної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

З наведеного випливає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику.

Як вбачається з предявленого суду платіжного доручення №39 від 29.09.2009 р., в графі "Призначення платежу" зазначено "сплата ПДВ за серпень 2009 р.".

Згідно із Конституцією України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому органи державної податкової служби керуються Законом України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", Законом України "Про систему оподаткування" та іншими чинними законодавчими і нормативно-правовими актами України у межах своєї компетенції.

Органи державної податкової служби України здійснюють діяльність відповідно до Закону України "Про державну податкову службу в Україні", який визначає статус державної податкової служби в Україні, її основні завдання, функції та правові основи діяльності. Цим Законом на органи державної податкової служби покладено функції та визначено порядок здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обовязкових платежів), а також доходів, установлених законодавством.

Законом України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який є спеціальним законом з питань оподаткування і який установлює порядок погашення зобовязань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обовязкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобовязань, передбаченого пунктом 7.7. статті 7 Закону, податковий орган не наділений правом чи обовязком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин, самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобовязань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним. Тому суми податкових зобовязань або податкового боргу з урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документу із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобовязань або податкового боргу, визначених платником податків.

Що стосується застосування податковими органами заходів відповідальності за порушення платником податків пункту 7.7 статті 7 Закону, то слід враховувати те, що із аналізу норм Закону, які встановлюють відповідальність за порушення податкового законодавства, вбачається, що перелік таких порушень є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. В свою чергу, серед розглядуваних порушень немає недотримання порядку погашення податкового боргу та податкових зобовязань, встановленого пунктом 7.7 статті 7 Закону.

Отже, чинним законодавством України не передбачено застосування заходів відповідальності за порушення платником податків вимог щодо першочергового погашення податкового боргу та виконання податкових зобовязань у порядку календарної черговості їх виникнення.

З огляду на викладене, всебічно і повно зясувавши і перевіривши фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для правильного вирішення спору по суті, застосувавши вказані вище норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", самостійно, без узгодження з позивачем, змінив призначення платежу та погасив існуючу недоїмку з податку на додану вартість і як наслідок протиправно застосував до позивача штрафні санкції, передбачені п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

За таких обставин, Львівський окружний адміністративний суд вважає, що позовні вимоги підставні і обґрунтовані, а тому адміністративний позов належить задоволити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 86, 128, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дрогобицькому районі від 18.02.2009 р. №/0.

Стягнути з державного бюджету на користь Приватного підприємства "Бурова компанія "Надра" 3,40 грн. дежравного мита.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Брильовський Роман Михайлович