Справа № 299/1285/15-а
Суддя: Бак М. Д.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________
Справа № 299/1285/15-а
Номер рядка звіту 106
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Бак М.Д.

при секретарі судового засідання - Лемак А.М.

з участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 митниці Державної фіскальної служби про скасування постанов у справах про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 митниці Державної фіскальної служби про скасування постанов у справах про порушення митних правил. Зокрема, позивач просить визнати протиправними та скасувати постанови у справах про порушення митних правил № 1941/30500/14 - № 1951/30500/14 від 24 грудня 2014 року, винесені відносно, нього, позивача, першим заступником начальника Чопської митниці Міндоходів ОСОБА_5, та закрити провадження у справах у зв"язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що 08 грудня 2014 року працівниками управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Чопської митниці Міндоходів відносно нього складено десять протоколів про порушення митних правил. Зокрема, протокол про порушення митних правил № 1941/30500/14, в якому значиться, що згідно облікових баз даних програмно-інформаційного комплексу «Інспектор-2006» та Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України 07 листопада 2014 року через пункт пропуску «Косино» митного поста «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів громадянином ОСОБА_6 ОСОБА_7 було ввезено на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 1J37724, який відповідно до наявних баз даних ЄАІС ДМСУ станом на 08 грудня 2014 року не вивезений з митної території України, та яким на митній території України ОСОБА_3 розпорядився за грошову винагороду, тобто передав його власнику автомобіля на території України, відтак, здійснив неправомірну операцію з товаром (транспортним засобом особистого користування), що перебуває під митним контролем, митне оформлення якого не закінчено, без дозволу митного органу на користь третіх осіб.

Аналогічні по суті порушення викладені також в інших протоколах про порушення митних правил, складених відносно нього, позивача, а саме:

- протокол про порушення митних правил № 1942/30500/14 з приводу ввезення 24 жовтня 2014 року через митний пост «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» транспортного засобу - автомобіля марки «Ford Mavtrik», реєстраційний номер Чеської Республіки:1J37449;

- протокол про порушення митних правил № 1943/30500/14 з приводу ввезення 02 жовтня 2014 року через пункт пропуску «Косино» митного поста «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 1SL7927;

- протокол про порушення митних правил № 1944/30500/14 з приводу ввезення 11 вересня 2014 року через митний пост «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів громадянином ОСОБА_6 на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» транспортного засобу - автомобіля марки «BMW 525», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 1SY8487;

- протокол про порушення митних правил № 1945/30500/14 з приводу ввезення 02 жовтня 2014 року через митний пост «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів громадянином ОСОБА_6 на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» транспортного засобу - автомобіля марки «КІА SPORTAGE», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 2К912321;

- протокол про порушення митних правил № 1946/30500/14 з приводу ввезення 05 вересня 2014 року через митний пост «Вилок» Чопської митниці Міндоходів на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» транспортного засобу - автомобіля марки «OPEL TIGRA», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 1SY5938;

- протокол про порушення митних правил № 1947/30500/14 з приводу ввезення 11 вересня 2014 року через митний пост «Ужгород» Чопської митниці Міндоходів на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» транспортного засобу - автомобіля марки «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 7S76818;

- протокол про порушення митних правил № 1948/30500/14 з приводу ввезення 20 жовтня 2014 року через митний пост «Малий Березний» Чопської митниці Міндоходів на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» транспортного засобу - автомобіля марки «OPEL FRONTERA», реєстраційний номер ОСОБА_8: LRY5F29;

- протокол про порушення митних правил № 1949/30500/14 з приводу ввезення 04 грудня 2014 року через пункт пропуску «Косино» митного поста «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 9S21475;

- протокол про порушення митних правил № 1950/30500/14 з приводу ввезення 18 вересня 2014 року через митний пост «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» транспортного засобу - автомобіля марки «Renault Megane», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 2АІ9335;

- протокол про порушення митних правил № 1951/30500/14 з приводу ввезення 28 жовтня 2014 року через митний пост «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» транспортного засобу - автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний номер Чеської Республіки:2АЕ6261.

24 грудня 2014 року на підставі цих протоколів першим заступником начальника Чопської митниці Міндоходів ОСОБА_5 винесено постанови у справах про порушення митних правил, кожною з яких його, позивача, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн.

Позивач вважає оскаржувані постанови протиправними і такими, що підлягають скасуванню з наступних підстав.

Протоколи про порушення митних правил, які стали підставою для винесення відповідачем оскаржуваних постанов, були складені з грубими порушеннями вимог чинного законодавства. В кожному з них зазначено, що розгляд справи відбудеться за адресою Чопської митниці Міндоходів - м. Ужгород, вул. Собранецька, 220, однак насправді Чопська митниця Міндоходів знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 20. Оскільки місце розгляду справи невірно зазначено у всіх десяти протоколах, то, на думку позивача, відповідач навмисно допустив помилку, щоб позбавити його можливості взяти участь у розгляді справ, чим фактично позбавив права на захист.

В порушення вимог ст. 526 МК України справи про порушення митних правил розглянуто відповідачем за його, позивача, відсутності, який не був належним чином повідомлений про місце розгляду справ. Тим самим відповідач позбавив його прав, гарантованих ч. 1 ст. 498 МК України, зокрема, права брати участь у розгляді справи, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення. Він, позивач, дізнався про винесення оскаржуваних постанов та притягнення його такими до адміністративної відповідальності у квітні 2015 року.

Також позивач вказує на те, відповідно до положень ч. 6 ст. 494 МК України, вимог до форми протоколу про порушення митних правил, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 652 «Про затвердження форм процесуальних документів у справах про порушення митних правил», зазначення у протоколі про порушення митних правил місця, дати і часу розгляду справи про порушення митних правил є обовязковим.

Крім того, із змісту оскаржуваних постанов вбачається, що такими його, позивача, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України. Цими постановами констатовано, що він після ввезення вищезазначених транспортних засобів на митну територію України розпорядився ними за грошову винагороду, тобто, передав їх власнику автомобіля на території України. Відтак, здійснив неправомірну операцію з вищевказаним товаром (транспортними засобами особистого користування), що перебуває під митним контролем, митне оформлення якого не закінчено, а саме розпорядився ним без дозволу органу доходів і зборів на користь третіх осіб. При цьому, підставою для такого висновку стали ніби-то пояснення самого позивача, надані ним при складанні протоколів про порушення митних правил.

Однак, позивач зазначає, що при складанні протоколів ніяких пояснень не надавав, тим більше не на українській мові, оскільки такою не володіє, при цьому протоколи про порушення митних правил складалися без участі перекладача.

Також позивач вказує, що диспозицією ч. 2 ст. 469 МК України передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за користування та розпорядження товарами, митне оформлення яких не закінчено, без дозволу органу доходів і зборів.

Аналіз вказаної норми закону, на думку позивача, дає підстави для висновку, що виключно користування товаром, митне оформлення якого не закінчено, без дозволу органу доходів і зборів, не становить складу порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України, оскільки з об'єктивної сторони таке порушення повинно бути вчинене шляхом користування та розпорядження товаром, а не користування чи розпорядження ним.

Жодних доказів, які б підтверджували, що він, позивач, розпорядився транспортними засобами без дозволу органу доходів і зборів, відповідачем не здобуто, про це свідчить незазначення таких у складених відносно нього протоколах про порушення митних правил та оскаржуваних постановах. Не зазначено в них і те, яким саме чином позивач нібито розпорядився вищевказаними транспортними засобами (шляхом продажу, дарування, обміну тощо).

Крім того, ч. 4 ст. 380 МК України встановлює обмеження щодо використання транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України, та передбачає, що такі транспортні засоби можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Втім, на думку позивача, таке обмеження суперечить статті 7 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення (Стамбульська конвенція), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення» від 24 березня 2004 року № 1661-ІУ, в якій зазначено, що транспортні засоби приватного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення.

Відтак, виходячи з положень статті 7 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення, навіть якби позивач передав тимчасово завезені ним на митну територію України транспортні засоби в користування третім особам, то це все одно не вважалося б порушенням.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що Конвенція про тимчасове ввезення має вищу юридичну силу в порівнянні з МК України, до спірних правовідносин слід застосовувати норми саме міжнародного договору, а не норми МК України, які суперечать першому.

Крім того, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Як вбачається з оскаржуваних постанов, та протоколів про порушення митних правил, на підставі яких такі були винесені, вищевказані транспортні засоби були ввезені на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» громадянином ОСОБА_6 ОСОБА_7, тобто громадянином-нерезидентом. При цьому, станом на сьогоднішній день по жодному з вищевказаних транспортних засобів не закінчився однорічний строк їх тимчасового знаходження на митній території України.

Вищенаведене вказує на відсутність у його, позивача, діях складу порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України. Крім того, основною й обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку є вина. Розглядаючи вищевказані справи про порушення митних правил, відповідач у порушення вимог статті 489 МК України не зясував: чи взагалі було вчинено адміністративне правопорушення та чи є обставини, що помякшують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, він, позивач, вимушений звернутися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 митниці ДФС, яка є правонаступником Чопської митниці Міндоходів, про скасування оскаржуваних постанов та закриття провадження у справах про порушення митних правил № 1941/30500/14 - № 1951/30500/14 - у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце його проведення був належним чином повідомлений.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1, який діє згідно договору про надання правової допомоги № 6А/15 від 24.07.2015 року, в судовому засіданні позов підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача, який діє згідно довіреності від 02.02.2015 року № 0770-031-26-35/941, в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що оскаржувані постанови винесено з дотриманням вимог законодавства, підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні. Зокрема, представник відповідача вказав на те, що при складанні відносно позивача протоколів про порушення митних правил перекладач не залучався, оскільки у цьому не було потреби, позивач є громадянином України та володіє мовою. Про час та місце розгляду справ позивача було повідомлено при складанні протоколів про порушення митних правил, зокрема, позивачеві була відома дата розгляду та місце - м. Ужгород, вул. Собранецька, 220. Протоколи про порушення митних правил складено відносно позивача, який є громадянином України, з приводу того, що він ввіз транспортні засоби на територію України та в порушення вимог ст. 380 МК України розпорядився ними шляхом передачі у користування невідомим особам, про що вказав у своїх поясненнях, місцезнаходження транспортних засобів на даний час невідоме. Позивач здійснив таке розпорядження без сплати митних платежів, без отримання дозволу органу доходів і зборів, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 2 ст. 469 МК України. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини, на які представники посилаються як на підстави своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, суд прийшов до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2014 року першим заступником начальника Чопської митниці Міндоходів ОСОБА_5 було винесено одинадцять постанов у справах про порушення митних правил, а саме, у справах з № 1941/30500/14 по № 1951/30500/14. Кожною з винесених постанов позивача - ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500 грн. Правонаступником Чопської митниці Міндоходів є ОСОБА_4 митниця Державної фіскальної служби.

Зокрема, позивача визнано винуватим у наступних порушеннях:

- здійсненні неправомірної операції з товаром (транспортним засобом особистого користування), що перебуває під митним контролем, митне оформлення якого не закінчено, а саме: розпорядженні автомобілем марки «MITSUBISHI PAJERO», реєстраційний номер Чехії 1J37724, без дозволу митного органу на користь третіх осіб, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 08.12.2014 року та витягом з електронної бази обліку транспортних засобів, - постанова у справі № 1941/30500/14;

- здійсненні неправомірної операції з товаром (транспортним засобом особистого користування), що перебуває під митним контролем, митне оформлення якого не закінчено, а саме: розпорядженні автомобілем марки «Ford Mavtrik», реєстраційний номер Чеської Республіки:1J37449, без дозволу митного органу на користь третіх осіб, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 08.12.2014 року та витягом з електронної бази обліку транспортних засобів, - постанова у справі № 1942/30500/14;

- здійсненні неправомірної операції з товаром (транспортним засобом особистого користування), що перебуває під митним контролем, митне оформлення якого не закінчено, а саме: розпорядженні автомобілем марки «VW PASSAT», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 1SL7927, без дозволу митного органу на користь третіх осіб, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 08.12.2014 року та витягом з електронної бази обліку транспортних засобів, - постанова у справі № 1943/30500/14;

- здійсненні неправомірної операції з товаром (транспортним засобом особистого користування), що перебуває під митним контролем, митне оформлення якого не закінчено, а саме: розпорядженні автомобілем марки «BMW 525», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 1SY8487, без дозволу митного органу на користь третіх осіб, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 08.12.2014 року та витягом з електронної бази обліку транспортних засобів, - постанова у справі № 1944/30500/14;

- здійсненні неправомірної операції з товаром (транспортним засобом особистого користування), що перебуває під митним контролем, митне оформлення якого не закінчено, а саме: розпорядженні автомобілем марки «КІА SPORTAGE», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 2К912321, без дозволу митного органу на користь третіх осіб, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 08.12.2014 року та витягом з електронної бази обліку транспортних засобів, - постанова у справі № 1945/30500/14;

- здійсненні неправомірної операції з товаром (транспортним засобом особистого користування), що перебуває під митним контролем, митне оформлення якого не закінчено, а саме: розпорядженні автомобілем марки «OPEL TIGRA», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 1SY5938, без дозволу митного органу на користь третіх осіб, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 08.12.2014 року та витягом з електронної бази обліку транспортних засобів, - постанова у справі № 1946/30500/14;

- здійсненні неправомірної операції з товаром (транспортним засобом особистого користування), що перебуває під митним контролем, митне оформлення якого не закінчено, а саме: розпорядженні автомобілем марки «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 7S76818, без дозволу митного органу на користь третіх осіб, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 08.12.2014 року та витягом з електронної бази обліку транспортних засобів, - постанова у справі № 1947/30500/14;

- здійсненні неправомірної операції з товаром (транспортним засобом особистого користування), що перебуває під митним контролем, митне оформлення якого не закінчено, а саме: розпорядженні автомобілем марки «OPEL FRONTERA», реєстраційний номер ОСОБА_8: LRY5F29, без дозволу митного органу на користь третіх осіб, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 08.12.2014 року та витягом з електронної бази обліку транспортних засобів, - постанова у справі № 1948/30500/14;

- здійсненні неправомірної операції з товаром (транспортним засобом особистого користування), що перебуває під митним контролем, митне оформлення якого не закінчено, а саме: розпорядженні автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 9S21475, без дозволу митного органу на користь третіх осіб, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 08.12.2014 року та витягом з електронної бази обліку транспортних засобів, - постанова у справі № 1949/30500/14;

- здійсненні неправомірної операції з товаром (транспортним засобом особистого користування), що перебуває під митним контролем, митне оформлення якого не закінчено, а саме: розпорядженні автомобілем марки «Renault Megane», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 2АІ9335, без дозволу митного органу на користь третіх осіб, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 08.12.2014 року та витягом з електронної бази обліку транспортних засобів, - постанова у справі № 1950/30500/14;

- здійсненні неправомірної операції з товаром (транспортним засобом особистого користування), що перебуває під митним контролем, митне оформлення якого не закінчено, а саме: розпорядженні автомобілем марки «Suzuki Grand Vitara», реєстраційний номер Чеської ОСОБА_8: 2АЕ6261, без дозволу митного органу на користь третіх осіб, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 08.12.2014 року та витягом з електронної бази обліку транспортних засобів, - постанова у справі № 1951/30500/14.

Дані обставини стверджуються дослідженими судом письмовими доказами, зокрема, копіями оскаржуваних постанов та протоколами у справах про порушення митних правил.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В обгрунтування позовних вимог щодо протиправності оскаржуваних постанов представник позивача зсилається на порушення відповідачем вимог чинного законодавства при складанні протоколів про порушення митних правил, зокрема, невірне зазначення місця розгляду справ, що позбавило позивача можливості взяти участь у розгляді, незалучення перекладача при складанні протоколів при тому, що позивач не володіє українською мовою, порушення вимог Митного кодексу України щодо того, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, нез"ясування усіх передбачених законом обставин при розгляді справи.

Представник відповідача у своїх запереченнях в цій частині зазначив, що місце розгляду справ про порушення митних правил у протоколах зазначено вірно та таким є адреса: м. Ужгород, вул. Собранецька, 220, де розташований структурний підрозділ митниці та саме там проводиться розгляд справ, а не в м. Ужгород, вул. Собранецька, 20, де знаходиться головний офіс. Щодо необхідності залучення перекладача вказав, що позивач володіє українською мовою, тому потреби в залученні перекладача не було. З приводу відсутності позивача при розгляді щодо нього справ про порушення митних правил зазначив, що позивач у всіх справах звернувся із заявами про розгляд справ за його відсутності та надав копію відповідної заяви позивача у одній із справ.

У відповідності до п. 9 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно положень ч. 6 ст. 494 Митного кодексу України (далі - МК України) у разі потреби в протоколі про порушення митних правил зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

За правилами ч. 2 ст. 526 МК України про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Згідно ч. 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

З копій оскаржуваних постанов вбачається, що їх винесено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні час та місце розгляду справ про порушення митних правил відносно позивача було вказано у вручених позивачеві протоколах про порушення митних правил, тому додатково повідомлення не направлялися. Крім того, у всіх справах позивач звернувся із заявами про їх розгляд за його відсутності.

Аналіз змісту протоколів, складених відносно позивача, свідчить про те, що у протоколах є вказівка на дату та місце розгляду справ, проте час розгляду не вказано, що є порушенням вимог ч. 6 ст. 494 МК України.

Крім того, незважаючи на те, що представник відповідача при розгляді справи ствердив, що справи про порушення митних правил відносно позивача розглядалися за адресою, вказаною в протоколах про порушення митних правил, схожість адрес місця фактичного розгляду справ та місця, що є юридичною адресою митниці, а також те, що в протоколах вказано, що адреса: м. Ужгород, вул. Собранецька, 220, є адресою Чопської митниці Міндоходів, також, на думку суду, дають підстави стверджувати про наявність підстав для неоднозначного розуміння зазначеного в протоколах місця розгляду справ про порушення митних правил.

У ст. 498 МК України передбачено права осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а саме: право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом.

У зв"язку з тим, що розгляд справ про порушення митних правил відносно позивача проведено у його відсутності при тому, що, як вказувалося вище, відповідачем допущено неналежне повідомлення позивача про місце і час розгляду справ, позивач був позбавлений можливості реалізувати наведені вище права.

Також, серед переліку прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, є право виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що позивач не володіє українською мовою, в незначному обсязі володіє російською мовою, на підтвердження чого зіслався на власноручні записи позивача у поясненнях, долучених за клопотанням представника відповідача до матеріалів справи.

При обстеженні пояснень позивача від 08.12.2014 року встановлено, що ці пояснення викладені українською мовою, одне з них машинописним текстом, інше є написаним. В кінці цих пояснень позивачем внесено записи на російській мові, з яких видно рівень володіння даною мовою, та дає підстави суду стверджувати необхідність залучення перекладача при складанні відносно позивача протоколів про порушення митних правил, які складено на державній мові, надання пояснень, підписання інших документів.

Виходячи з наведеного вище, в тому числі враховуючи незабезпечення участі перекладача при складанні відносно позивача протоколів про порушення митних правил, підписанні ним заяв про розгляд справ за його відсутності, суд приходить до висновку, що відповідачем допущені порушення щодо забезпечення права особи на участь у процесі прийняття рішення.

В частині позовних вимог щодо наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності представник позивача пояснив, що позивачем були ввезені транспортні засоби на митну територію України як громадянином ОСОБА_6, тобто, нерезидентом, мають режим "тимчасового ввезення" та можуть перебувати в такому режимі протягом одного року. Позивача притягнуто до відповідальності за те, що він розпорядився транспортними засобами без дозволу митного органу та до такого висновку відповідач прийшов лише на підставі пояснень позивача. Проте, фактично позивач передав ці транспортні засоби їх власникам, тобто, передав у користування, а не розпорядився ними шляхом продажу, дарування чи вчинення інших правочинів. Передача транспортних засобів у користування іншим особам, що заборонено ст. 380 МК України, дозволена згідно ст. 7 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення (Стамбульська конвенція), яка відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства та має вищу юридичну силу в порівнянні з МК України.

Представник відповідача на спростування обставин, на які зсилається представник позивача, не надав жодних доказів, підтвердив правильність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки позивач шляхом передачі транспортних засобів у користування невідомим особам фактично розпорядився ними, що є порушенням вимог ст. 380 МК України.

Частиною 2 ст. 469 МК України передбачено адміністративну відповідальність за зміну стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, а так само невжиття передбачених частиною четвертою статті 204 цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився.

Згідно ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Оскаржуваними постановами позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення неправомірних операцій з транспортними засобами особистого користування, що перебувають під митним контролем, митне оформлення яких не закінчено, а саме: розпорядження автомобілями без дозволу митного органу на користь третіх осіб.

Доказами у справах про порушення митних правил, зокрема, є пояснення позивача та протоколи про порушення митних правил, які, як вказувалося вище, відповідно відібрані у позивача та складені без залучення перекладача, тобто, з порушенням його права виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача. Доказів того, що позивач розпорядився транспортними засобами на користь третіх осіб, немає. До такого висновку, як вбачається протоколів, оскаржуваних постанов та пояснень представника відповідача в судовому засіданні, відповідач прийшов лише на підставі пояснень позивача.

В оскаржуваних постановах міститься посилання на положення ст. 380 МК України щодо тимчасового ввезення на територію України транспортних засобів громадянами-нерезидентами. Зокрема, на ч. 1 ст. 380 МК України, де передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

31 березня 2015 року Конституційний Суд України постановив рішення у справі № 1-4/2015 за конституційним зверненням ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 469 Митного кодексу України, у якому дав офіційне тлумачення положень частини другої статті 469 МК України, згідно з яким користування або розпорядження транспортними засобами особистого користування, які поміщені в митний режим тимчасового ввезення на митну територію України, не є адміністративним правопорушенням, передбаченим у частині другій статті 469 МК України.

Як вказано в рішенні Конституційного Суду України в цій частині із змісту частини другої статті 469 Кодексу вбачається, що таке правопорушення може бути вчинене у формі певних дій (зміна стану, користування, розпорядження) чи бездіяльності (невжиття певних заходів) щодо товарів, митне оформлення яких не закінчено або які перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем чи поміщені в режим митного складу. Будь-який інший митний режим, у тому числі тимчасового ввезення, не зазначений у вказаних положеннях Кодексу.

Крім того, суд також приймає до уваги покликання представника позивача на те, що положення ч. 4 ст. 380 МК України, де передбачено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб, не можуть бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам, суперечать положенням ст. 7 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення (Стамбульська конвенція), до якої Україна приєдналася згідно із Законом України „Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення від 24 березня 2004 року № 1661-IV, та яка згідно ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства та має вищу юридичну силу порівняно з Митним кодексом України.

Зокрема, положеннями даного міжнародного договору передбачено, що громадянин-нерезидент, який ввіз транспортний засіб особистого користування на митну територію України і помістив його в митний режим тимчасового ввезення, може передавати цей транспортний засіб у користування третій особі - нерезиденту.

За наведених обставин суд вважає, що винуватість позивача у вчиненні порушень митних правил, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваними постановами, не доведена, прийняте рішення про притягнення його до відповідальності є необґрунтованим.

Згідно ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У копіях оскаржуваних постанов не вказано про те, чи з"ясовувались при розгляді справи питання щодо того, чи підлягає позивач адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що представник відповідача не довів правомірність оскаржуваних постанов, не надав докази, які б спростовували твердження позивача щодо протиправності оскаржуваних постанов, тому позов в частині визнання протиправними та скасування постанов у справах про порушення митних правил підставний та підлягає задоволенню.

В частині вимог позивача про закриття провадження в справах про порушення митних правил суд керувався наступним.

Згідно ч. 6 ст. 530 МК України перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч. 4 ст. 105 КАС України передбачено, які вимоги може містити адміністративний позов та, зокрема, згідно п. 1 - про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України, яка регламентує повноваження суду при вирішенні справи у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

При розгляді адміністративного позову суд перевірив законність та обгрунтованість оскаржуваних постанов та в результаті прийшов до висновку про визнання їх протиправними та скасування. Разом з тим, суд при вирішенні викладених вище питань не розглядав справи про порушення митних правил, що відноситься до компетенції органів доходів та зборів.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України постанову про закриття провадження у справі про порушення митних правил може бути винесено, зокрема, органом доходів і зборів, що розглядає справу.

З огляду на наведене позовна вимога про закриття провадження у справах про порушення митних правил задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 182,70 грн. Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача відповідно до задоволеної частини вимог.

Керуючись ст.ст. 7-12, 14-15, 71, 86, 94, 160-163, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови у справах про порушення митних правил, винесені першим заступником начальника Чопської митниці Міндоходів ОСОБА_5, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 469 Митного кодексу України, а саме:

- постанову в справі про порушення митних правил № 1941/30500/14 від 24 грудня 2014 року,

- постанову в справі про порушення митних правил № 1942/30500/14 від 24 грудня 2014 року,

- постанову в справі про порушення митних правил № 1943/30500/14 від 24 грудня 2014 року,

- постанову в справі про порушення митних правил № 1944/30500/14 від 24 грудня 2014 року,

- постанову в справі про порушення митних правил № 1945/30500/14 від 24 грудня 2014 року,

- постанову в справі про порушення митних правил № 1946/30500/14 від 24 грудня 2014 року,

- постанову в справі про порушення митних правил № 1947/30500/14 від 24 грудня 2014 року,

- постанову в справі про порушення митних правил № 1948/30500/14 від 24 грудня 2014 року,

- постанову в справі про порушення митних правил № 1949/30500/14 від 24 грудня 2014 року,

- постанову в справі про порушення митних правил № 1950/30500/14 від 24 грудня 2014 року,

- постанову в справі про порушення митних правил № 1951/30500/14 від 24 грудня 2014 року.

У задоволенні позовної вимоги про закриття провадження у справах про порушення митних правил № 1941/30500/14 - № 1951/30500/14 - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок) витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Виноградівський районний суд.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду , якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Головуючий ОСОБА_10