Справа № 2а-320/10/0970
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2010-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2010 р. Справа № 2a-320/10/0970

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Гундяка В.Д.,

при секретарі Лавринович Т.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Івано-Франківську справу за позовом Державної податкової інспекції в Богородчанському районі до Богородчанського районного споживчого товариства про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2010 року Державна податкова інспекція в Богородчанському районі звернулася в суд з адміністративним позовом до Богородчанського районного споживчого товариства про стягнення податкового боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом по сплаті податкових платежів з податку на додану вартість, податку на прибуток та земельного податку.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі, яка знаходиться у провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду, за позовом Богородчанського районного споживчого товариства до Державної податкової інспекції в Богородчанському районі про скасування податкових повідомлень-рішень згідно яких і було проведено нарахування податкового боргу. Судом дане клопотання залишено без задоволення, оскільки з наданого представником позивача рішення по справі за №2а-1725/09/0970 від 02.12.2009 року, яке набрало законної сили 18.12.2009 року, вбачається, що відповідачем вже було оскаржено податкове повідомлення-рішення, яке є підставою для звернення до суду з даним позовом, в задоволенні позову відмовлено. Таким чином податкове зобовязання відповідно до вищевказаного податкового повідомлення-рішення є узгодженим, а повторне оскарження відповідного податкового повідомлення-рішення, на переконання суду, не перешкоджає розгляду справи по суті. Представником відповідача також було заявлено клопотання про відкладення судового розгляду для ознайомлення з матеріалами справи та забезпечення можливості прибуття в судове засідання іншого представника. В задоволенні даного клопотання судом відмовлено, оскільки залучення та вибір представника є диспозитивним правом сторони, на яке ні суд, ні інша сторона по справі вплинути не може, тому відповідальність за реалізацію даного права повністю покладається на відповідача. Крім того, як вбачається з матеріалів справи копія позовної заяви разом з додатками отримані відповідачем своєчасно, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. За таких обставин суд розцінює дане клопотання, як таке, що не підлягає до задоволення, оскільки подане відповідачем в порушення вимог ч.2 ст.49 КАС України з метою безпідставного збільшення строків розгляду адміністративної справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що підставою звернення до суду з позовом є несплата відповідачем податкових зобовязань по орендній платі за користування земельною ділянкою, по податку на додану вартість та податку на прибуток.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що нарахування податкових зобовязань на його думку проведено неправомірно. Органи ДПС діяли з порушенням чинного законодавства, податкове зобовязання нараховано у звязку з протиправним завищенням оцінки активів, тому позов не може бути задоволений. Крім того зазначив, що постанова по справі за №2а-1725/09/0970 на його погляд судом не може бути взята до уваги при вирішенні даної справи, оскільки не є належним доказом.

Вислухавши представників сторін, дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію та довідки Головного управління статистики в Івано-Франківській області 04.06.1997 року відповідач зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій, як юридична особа з організаційно-правовою формою споживче товариство, у встановленому порядку взятий на податковий облік, а отже є платником податків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.9 ЗУ «Про систему оподаткування»платники податків зобовязані подавати до державних податкових органів відповідно до законів декларації, повязані з обчисленням і сплатою податків.

Судом встановлено, що відповідачем подано до Державної податкової інспекції в Богородчанському районі декларацію з податку на прибуток підприємства за №18393 від 09.11.2009 року та податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за №1811 від 02.02.2009 року, якими самостійно донараховано податок на прибуток та орендна плата за землю.

Також встановлено, що Державною податковою інспекцією в Богородчанському районі проведено планову виїзну перевірку Богородчанського районного споживчого товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 року по 30.09.2008 року.

За результатами перевірки відповідачем складено акт за №88/23/01753167 від 18.02.2009 року. На підставі вказаного акту, Державною податковою інспекцією в Богородчанському районі рішенням за №/1 від 30.03.2009 року донараховано податок на додану вартість в сумі 353 967 грн., з якої 235 978 грн. - основного платежу, та 117 989 грн. - штрафних санкцій. Дане рішення було оскаржено Богородчанським районним споживчим товариством до суду. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.12.2009 року по справі 2а-1725/09/0970 про скасування вищевказаного рішення в задоволенні позову відмовлено. За таких обставин підставність виникнення податкового зобовязання з податку на додану вартість згідно зазначеного податкового повідомлення-рішення доказуванню не підлягає згідно ч.2 ст.72 КАС України. Крім того податковими повідомленнями - рішеннями за №/0 та за №/0 від 25.11.2009 донараховано штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобовязання в сумі 188,68грн. та 143,31 грн. відповідно.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність та взаємний звязок суд погоджується з підставністю виникнення та розміром податкового боргу, заявленого до стягнення.

Відповідно до п.17.3 ст.17 ЗУ «Про порядок погашень зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених даною статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

Згідно з пп. 5.2.1. п.5.2. ст.5 вищевказаного закону податкове зобовязання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до п.4.2 та 4.3 ст. 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, крім випадків оскарження відповідного рішення у встановлений законом строк.

Таким чином, так як рішення суду, яким відмовлено в задоволенні позову Богородчанського районного споживчого товариства про оскарження податкового повідомлення-рішення за №/1 від 30.03.2009 року, набрало законної сили 18.12.2009 року, а податкові повідомлення-рішення за №/0 та за №/0 отримані відповідачем 25.11.2009 року та оскаржені не були, податкові зобовязання відповідача, зазначені в адміністративному позові, є узгодженими.

Відповідно до п.5.1 ст.5 ЗУ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами »податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Тому податок на прибуток самостійно визначений відповідачем у декларації за №18393 від 09.11.2009 року у розмірі 355,74 грн. та податкове зобовязання по орендні платі за користування земельною ділянкою визначене у декларації за №1811 від 02.02.2009 року теж вважаються узгодженими.

Узгоджена сума податкового зобовязання, несплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Крім того пп.16.1.1. п.16.1 ст.16 Закону після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. При самостійному нарахуванні суми податкового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання, визначеного цим Законом. Тому позивачем правомірно нараховано пеню за непогашення податкового зобовязання по орендні платі за користування земельною ділянкою в розмірі 39,97 грн.

Таким чином суд вважає підставним виникнення податкової заборгованості Богородчанського районного споживчого товариства перед бюджетом загальна сума якої становить 263 311,69грн.

Відповідно до п.п. 3.1.1 ст.3 вказаного Закону, активи платників податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкових зобовязань виключно за рішенням суду.

Наявність заборгованості підтверджується податковими повідомленнями-рішеннями, деклараціями, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.12.2009 року за №2а-1725/09/0970 та іншими матеріалами справи. Підстав для звільнення відповідача від сплати податкової заборгованості в судовому засіданні не встановлено.

Суд не приймає до уваги міркування представника відповідача щодо неналежності рішення суду, як доказу по справі оскільки як вбачається з описової частини рішення, останнє постановлено при оскаржуванні податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі акту за №88/23/01753167 від 18.02.2009 року, тобто податкових повідомлень-рішень, якими визначені податкові зобовязання Богородчанського районного споживчого товариства, стягнення яких є предметом даного позову.

Суд також залишає без уваги посилання представника відповідача щодо неправомірності дій органів ДПС при визначенні податкового зобовязання з податку на додану вартість, так як дане твердження спростовується вищевказаною постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду по справі за №2а-1725/09/0970.

Таким чином доводи відповідача наявність податкової недоїмки та її розмір не спростовують, доказів сплати заборгованості, яка є предметом позову в даній справі, відповідач суду не представив. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі ст.67 Конституції України, ст.ст.3, 5, 17 ЗУ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.3 ст.160, ст.162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути за рахунок активів Богородчанського районного споживчого товариства в дохід держави 263 311 (двісті шістдесят три тисячі триста одинадцять) грн. 69 коп. податкового боргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення встановлених ст.186 КАСУ строків подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги, якщо таку заяву чи скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі заяви про її апеляційне оскарження, після чого протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя: Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 13.04.2010 року.