Справа № 826/14108/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху

17 липня 2015 року м. Київ № 826/14108/15
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Качур І.А., ознайомившись з позовною заявою

за позовом ОСОБА_1
до Керівника сектору "А" штабу АТО Міністерства оборони України
про скасування наказу від 03.09.2014 № 39 в частині,
ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Керівника сектору "А" штабу АТО Міністерства оборони України, в якому просив:

- скасувати пункту 5 наказу керівника сектору «А» (по стройовій частині) від 03.09.2014 №39 в частині визнання старшого солдата ОСОБА_1 таким, що 03 вересня 2014 року самовільно залишив район виконання завдань;

- зобов`язати керівника сектору «А» штабу АТО Міністерства оборони України видати наказ про вибуття старшого солдата ОСОБА_1 до місця постійної дислокації 11.09.2014 року та направити витяг з наказу до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно з п.п.3, 5, 6 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, крім іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 106 КАС України, у позовній заяві має зазначатись зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п`ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

В аспекті викладеного, суд звертає увагу на те, що наведена вимога до особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, порушення яких спричинено конкретними рішеннями (діями, бездіяльністю) суб`єкта владних повноважень обумовлена необхідністю здійснення судом під час розгляду справи по суті перевірки оскаржуваних рішень (дій, бездіяльності) на предмет їх відповідності критеріям, визначеним у ч.3 ст.2 КАС України.

Так, згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом четвертим ч.1 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно зі статтею 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Зміст даної норми передбачає зазначення позивачем норм законодавства, які порушені особою, до якої пред`явлено вимоги органом владних повноважень при прийнятті кожного окремого оскаржуваного рішення, вчинення дій (бездіяльності) та подання доказів наявності порушеного права.

Поряд з цим, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно з частиною четвертою статті 105 КАС України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги це конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України).
Разом з тим, відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року №2747-ІV (КАС України) публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Так, до публічної служби у встановлених випадках відноситься державна служба.

За змістом статті 1 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII державна служба - це професійна діяльність осіб, що займають посади в державних органах та їх апараті з метою практичного виконання завдань і функцій держави та одержують зарплату за рахунок державних коштів. Віднесення служби до державної, тобто публічної, можливе, якщо це: професійна діяльність осіб, які її обіймають, здійснюється на основі Конституції, законів та інших нормативно-правових актів, за змістом полягає у виконанні завдань та і функцій держави, оплачується з державних коштів. Відповідно до частини 1 ст. 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу", військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру. Військова служба відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, є публічною.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спірні правовідносини виникли щодо проходження позивачем військової служби.

При цьому, позивач просить скасувати наказ керівника сектору «А» (по стройовій частині) від 03.09.2014р. в частині, в той час як звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва лише 16.07.2015р., тобто позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим, у позовній заяві відсутня як інформація проте коли саме позивачеві стало відомо про існування оспорюваного наказу, так і правове обґрунтування причин пропущення встановленого строку звернення до суду.

Вищевикладені недоліки позовної заяви наразі унеможливлюють вирішення питання щодо відкриття провадження по справі.

Відповідно до ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду: - позовної заяви у приведеної у відповідність вимогам ст. 106 КАС України відповідно до кількості відповідачів у справі шляхом зазначення змісту позовних вимог згідно зі статтею 105 цього Кодексу і викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; - інформації щодо конкретної календарної дати, за якої позивачеві стало відомо про існування спірного наказу; правового обґрунтування причин пропущення встановленого строку звернення до суду з відповідних документальним підтвердженням таких доводів.

Керуючись ст. ст.106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:
1.Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху .

2.Встановити позивачу строк до 27 серпня 2015 року для усунення недоліків позовної заяви.

3.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені п. 1 ч.3 ст. 108 КАСУ.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.А. Качур