Справа № 2а-7626/09/1370
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2010-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2010 р. № 2а-7626/09/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Лемеха Л.Я.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом

ФОП ОСОБА_1
до ТУ Головавтотрансінспекції у Л/о
про про визнання акту недійсним ,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв"язку України про скасування постанови Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області №69951 від 06.10.2009 р. про застосування фінансових санкцій в сумі 1700 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є приватним підприємцем, займається торгівельною діяльністю, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи- підприємця від 04 08 2008 року та Патентом від 13. 01 2009 року , виданим ДП1 у Самбірському районі. 29. 09. 2009 року він на власному автомобілі НОМЕР_1 перевозив з місця торгівлі - ринку в місті Самборі до місця проживання в селі Ралівка належний йому товар - цемент. Вказаний товар придбано ним у приватного підприємця ОСОБА_4, що підтверджується Накладною №542 від 19. 09. 2009 року. ОСОБА_4 в свою чергу придбав цемент в підприємства «Миколаївцемент», що підтверджується товаротранспортною накладною №9036471.

Вважає, що фінансові санкції до нього застосовано неправомірно за порушення абз. 3. ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»- надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, а саме, без ліцензії та ліцензійної картки. Оскільки, законом не передбачена наявність ліцензії та ліцензійної картки у випадку вантажних перевезень для власних потреб, просить суд постановити рішення, яким скасувати постанови Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області №69951 від 06.10.2009 р. про застосування фінансових санкцій в сумі 1700 грн.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, надавши пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, мотивуючи тим, що постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства про автомобільний транспорт.

Заслухавши думку сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Ухвалою суду від 14.01.10 за згодою позивача проведено заміну первинного відповідача територіальне управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області на Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв"язку України.

Згідно акту проведення перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №176331 від 29.09.2009 р. Територіальним управлінням Головавтотрансінспекції у Львівській області було проведено перевірку фізичної особа - підприємця ОСОБА_1 , в результаті якої виявлено порушення абз. 3. ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»- надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, а саме, без ліцензії та ліцензійної картки за вчинення якого порушник зобовязаний сплатити штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн.

Під час проведення перевірки позивач надав посадовим особам товаротрансортну накладну від 19.09.09 №9036471, видану ВАТ "Миколаївцемент", з якої вбачається, що одержувач вантажу цементу та платником є суб"єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_4 згідно доручення №95 від 19.09.09, номер договору ПР 09-165/4, номер замовлення 9036471. На накладній проставлені штампи ВАТ "Миколаївцемент".

Акт від 29.09.09 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 підписав та надав пояснення водія про причини порушень, а саме, що "ліцензійна картка буде виготовлена". Тим самим, позивач визнав, що ним допущено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно постанови від №69951 від 06.10.2009 р. про застосування фінансових санкцій вбачається, що на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено фінансові санкції за невиконання абз.3 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.ст.39, 48, 60 Закону України Про автомобільний транспорт не оформлена ліцензійна картка, у розмірі 1700 грн.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Відповідно до п.3 "Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, органами державного контролю на автомобільному транспорті є Головна державна інспекція на автомобільному транспорті, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці ОСОБА_3, м. Києві та м. Севастополі.

Відповідно до статті 39 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документами для регулярних пасажирських перевезень, необхідних водію автобуса є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Частиною 1 статті 34 Закону України Про автомобільний транспорт визначено, що автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів, зокрема забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до п.5 Положення про Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004 року №1190, Головна державна інспекція на автомобільному транспорті (Головавтотрансінспекція) має право: перевіряти додержання суб'єктами господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів, що регулюють організацію перевезення пасажирів і вантажів; розглядати у передбачених законом випадках і порядку справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт суб'єктами господарювання та притягувати до відповідальності винних осіб у порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення; вимагати від посадових осіб підприємств, установ та організацій усунення виявлених порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до п.п. 21, 22 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. У разі відмови уповноваженої особи суб'єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб'єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Статтею 60 Закону України Про автомобільний транспорт передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовується санкція у вигляді штрафу.

Стаття 218 Господарського кодексу України встановлює підстави господарсько правової відповідальності. Так, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно ст. 239 Господарського кодексу України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції як адміністративно-господарський штраф.

Разом з тим суд не бере до уваги покликання позивача на той факт, що він на автомобілі НОМЕР_1 перевозив з місця торгівлі - ринку в місті Самборі до місця проживання в селі Ралівка належний йому товар цемент, а також, що вказаний товар придбано ним у приватного підприємця ОСОБА_4, що підтверджується накладною №542 від 19.09.2009 року ОСОБА_4, в свою чергу придбав цемент в підприємства «Миколаївцемент», що підтверджується товаротранспортною накладною №9036471, оскільки жодними доказами це не підтверджується. Позивач накладну №542 від 19.09.09 посадовим особам, які проводили перевірку не представляв, що підтверджується його поясненнями та підписом (згодою про првопорушення) на акті перевірки.

Вказані обставини щодо наявності в пакеті документів накладної №542 від 19.09.09, що були надані позивачем для перевірки, спростовуюся також показами свідка -- інспектора Територіального управління Головавтотрансінспекції у Львівській області ОСОБА_5 який пояснив, що накладної №542 від 19.09.09 йому надано не було, а тому було складено відповідний акт.

ОСОБА_3 того, ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" дає чітке розмежування наступних понять:

- перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення це перевезення пасажирів легковим автомобілем загального призначення, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу чи на обумовлений термін обслуговування, у якому визначають умови обслуговування, вартість послуги, термін її виконання та інші положення за домовленістю сторін;

- послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 14, 23, 86, 94, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Брильовський Роман Михайлович

Повний текст постанови виготовлено 05.03.2009 р.