Справа № 2-а-26/10
Суддя: Синиця Л. П.
Дата ухвалення: 2010-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 2-а-26/10
провадження № -
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2010 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі : головуючого судді Синиці Л. П., при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про відновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання неправомірною бездіяльність посадових осіб ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області в частині не нарахування та невиплати щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни» за 2006-2008роки, зобовязання нарахувати та виплатити допомогу в сумі 3891,90грн., -

в с т а н о в и в :

15.01.2010р. ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить відновити пропущений строк для звернення до суду, визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області в частині не нарахування та невиплати щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни» за 2006-2008роки, зобовязати нарахувати та виплатити допомогу в сумі 3891,90грн..

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що, вона відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004р. є дитиною війни, і згідно ст. 6 даного Закону, з першого січня 2006р. їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2006 - 2007 роках дана допомога не виплачувалась взагалі, а у 2008р. виплачувалась у неповному розмірі. Верховна Рада України своїм Законом №3235-ІУ від 20.12.2005р. «Про Державний бюджет України на 2006рік» стаття 77, стаття 100 та Законом України №489-У від 19.12.2006р. «Про державний бюджет України на 2007рік» стаття 71 пункт 12, призупинила дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». З 01.01.2008р. положення ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» були врегульовані шляхом внесення змін до неї ЗУ «Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно яких (підпункт 2 пункту 41 розділу ІІ) дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачувалось підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін …», у розмірі : з 01 січня 479,00грн., з 01 квітня 481,00грн., з 01 липня - 482,00грн., з 01 жовтня 498,00грн.. Однак, Конституційний Суд України своїми рішеннями №6-рп/2007 від 09.07.2007р., №10-рп/2008 від 22.05.2008р. визнав такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення, що призупиняли дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ч.2 ст. 3 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії «дітям війни» встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені, або скасовані іншими нормативно правовими актами. Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті інших, або нових законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод. Рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України. Розмір підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» становить 30% мінімальної пенсії за віком, при цьому, мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становив : з 01 січня 350,00грн., з 01 квітня 359,00грн., з 01 жовтня 366,00грн.. За Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складав : з 01 січня 380,00грн., з 01 квітня 406,00грн., з 01 жовтня 411,0грн.. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складав : з 01 січня 470,00грн., з 1 квітня 481,00грн., з 1 липня 482,00грн., з 1 жовтня 498,00грн.. Отже, сума невиплаченої державної соціальної допомоги за 20062008 роки з відрахуванням виплачених 10% відповідно до розрахунків становить 3891,90грн., яку, і слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Городищенському районі. Керуючись вищезазначеними рішеннями Конституційного Суду України й чинним законодавством, та звернувшись до Пенсійного фонду України в Городищенському районі, як органу владних повноважень, із заявою про здійснення виплати у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2006-2008роки, отримала відмову, яка є незаконною, бо грубо порушує положення Основного закону України, і в цьому полягає бездіяльність ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Городищенському районі.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявилась надавши заяву про слухання справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення та пояснила, що ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачає підвищення пенсії дітям війни на 30% мінімальної пенсії за віком, і за ст. 7 даного Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітям війни здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Бюджет Пенсійного фонду щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України, і кошти на збільшення підвищення дітям війни не виділялися, тому у органів Пенсійного фонду не було і на даний час немає законних підстав для збільшення цієї виплати. Та вказала, що у 2006р., 2007р. роках соціальна допомога «дітям війни» взагалі не нараховувалась і не виплачувалась, бо в Законі України «Про державний бюджет на 2007 рік» зазначалось, що виплата щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни» яка передбачена в розмірі 50% розміру надбавки, передбаченої учасникам війни, нараховується, за умови, що людина, яка має статус «дитина війни» за життя визнана інвалідом. З 01.01.2008р. питання виплати підвищень до пенсії дітям війни законодавчо врегульовано Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (пп.2 п.41 розділу ІІ) та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530 згідно з якими дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, та підвищувалась на 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому, дітям війни, щомісячно, з 01.01.2008р. виплачувалась надбавка у розмірі 47,00грн., з 01.04.2008р. 48,10грн., з 01.07.2008р. 48,20грн., з 01.10.2008р. 49,80грн.. Крім того, визначення мінімального розміру пенсії за віком, що наведено в статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для обчислення розмірів пенсії, призначених за цим Законом.

Суд, розглянувши позов у межах заявлених позовних вимог, вислухавши представника відповідача ОСОБА_4, врахувавши думку позивача ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи, вважає, що даний адміністративний позов є частково обґрунтованим та такий, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, при цьому, пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін ст., ст. 99, 100 КАС України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову ст. 71 КАС України, і якщо особа, яка бере участь без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно до вимог Конституції України (ч.2 ст.19), органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи мають право вчиняти дії та приймати рішення виключно в межах наданих їм повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.

Пенсійний Фонд України діє на підставі положення «Про Пенсійний Фонд України», затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002р. за №121/2001, і є центральним органом виконавчої влади, на яке покладено обовязок щодо : призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування виплат пенсій, та здійснює свої повноваження на підставі п.15 вказаного положення через створенні в установленому порядку його територіальні управління, по ефективному використанню коштів Пенсійного Фонду України. Згідно з п.п. 7 п.2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. за №8-2, управління відповідно до покладених на них завдань, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства.

Конституційний Суд України в Рішенні від 03.10.1997р. №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному, і з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей» № 2195ІV від 18.11.2004р., котрий набрав чинності з 01.01.2006р., дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей».

Пунктом 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України від 19.01.2006р. № 3367-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006рік» вказаний пункт ст. 77 виключено та статтю 110 викладено в такій редакції : «Установити, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей», запроваджується з 01.01.2006р., а статтею 6 у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету», і Закон набрав чинності 02.04.2006р.. Однак, Кабінетом Міністрів України протягом 2006р. будь-які рішення на виконання вимог статті 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» не приймалися.

Таким чином, у 2006 році пільги дітям війни, що передбачені статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей», запроваджено не було, і у позивача даного права не виникало, тому в цій частині позовної вимоги, слід відмовити. Закони України «Про Державний бюджет на 2006рік» від 20.12.2005р. та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006рік» від 19.01.2006р. неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.

Відповідно до Закону України № 489V від 19.12.2006р. «Про Державний бюджет України на 2007рік» (ст. 71 пункт 12) зупинено дію положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей», та ст. 111 цього Закону, встановлено, що у 2007р. підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 ЗУ № 2195 ІV від 18.11.2004р., і виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007р. № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) положення ЗУ № 489V від 19.12.2006р., яким зупинено дію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» та положення п. 3 ст. 71 ЗУ № 489V від 19.12.2006р. визнано такими, що не відповідають Конституції України, тобто визнано неконституційними. Таким чином, із 01 січня по 09 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягають приписи статті 111 Закону України від 19.12.2006р. № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007рік», як такі, що прийняті пізніше в часі, у звязку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей». І після прийняття Конституційним Судом України вказаного Рішення, знову почали діяти положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей», тобто, з часу прийняття цього Рішення, відновлено право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Право позивача на отримання підвищення до пенсії, що передбачене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей», субєкт владних повноважень порушив з 09.07.2007р. до 31.12.2007р., оскільки, дія Закону «Про Державний бюджет України на 2007рік» закінчується 31 грудня 2007р.. Ст. 152 Конституції України, зазначає, що закони, інші правові акти або окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107- VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та статтю 6 цього Закону викладено в такій редакції : «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів». Однак, Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України» від 22.05.2008р. положення пункту 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. щодо несення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Таким чином, із 01 січня по 22 травня 2008 року застосуванню підлягали приписи Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а з 22 травня 2008 року - стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей», як така, що поновила свою дію у часі, і з цієї дати особа із статусом дитина війни має право на підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, та повинна була застосовуватись до позивача.

При визначені розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей», відповідачу, слід, застосовувати розмір мінімальної пенсії за віком, який дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність ч. 1 ст. 28 Закону України ««Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058- ІV, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімуму» від 15.07.1999р. №966-14 прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» затверджено на 2007 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 380,00грн., з 1 квітня 406,00грн., з 1 жовтня 411,00грн.. Статтею 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" на 2008 рік затверджено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 470,00грн., з 1 квітня 481,00грн., з 1 липня 482,00грн., з 1 жовтня 498,00грн..

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи позивач ОСОБА_2 народилася 02.10.1934 році та відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195ІV від 18.11.2004р. набула статус дитини війни, а тому за ст. 6 даного Закону має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідач ОСОБА_3 Пенсійного фонду в Городищенському районі Черкаської області не здійснював зазначені виплати у 2006-2007роках, посилаючись на відсутність у нього відповідних коштів та на невизначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни. З 01.01.2008р. відповідач почав позивачу виплачувати підвищення до пенсії у розмірі 10% мінімальної пенсії за віком. Отже, позивачем недоотримано допомоги з 9 липня по 31 грудня 2007р.; з 22 травня по 31 грудня 2008р. .

З огляду на вищевикладене, вбачається, що управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону №2195-ІV від 18.11.2004р. і здійснити позивачу відповідні нарахування (за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але у порушення вимог вказаної статті відповідач таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни, як і на не визначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни, суд, до уваги не бере.

Керуючись вищенаведеним та Конституцією України, Законом України «Про соціальних захист дітей війни» №2195-ІV від 18.11.2004р., Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік», ст. 110 Закону України «Про внесення змін до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006рік» за № 3367 - ІV від 19.01.2006р., Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2008рік», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Положенням «Про Пенсійний Фонд України», затвердженим Указом Президента України від 01.03.2002р. за №121/2001, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. за №8-2, Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.1997р. №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України), Законом України «Про прожитковий мінімуму» від 15.07.1999р. №966-14, ухвалою Конституційного Суду України у справі № 2-25/2009р. «про відмову у відкриті конституційного провадження за конституційним подання Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення терміна (словосполучення) «мінімальна пенсія за віком», що міститься у статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тлумачення терміна (словосполучення) «мінімальний розмір пенсії за віком», використаного в частині першій ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», ст. ст. 6, 17, 71, 99, 100, 159, 160, 163, 181, 185, 186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про відновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання неправомірною бездіяльність посадових осіб ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області в частині не нарахування та невиплати щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни» за 2006-2008роки, зобовязання нарахувати та виплатити допомогу в сумі 3891,90грн. - задоволити частково.

Визнати бездіяльність ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області щодо не нарахування та не проведення виплати щомісячної соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» протиправною.

Зобовязати ОСОБА_3 пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування») та провести відповідні виплати з 09 липня 2007р. по 31 грудня 2007р.; з 22 травня 2008р. по 31 грудня 2008р. з урахуванням сум, виплачених в цей період.

Стягнути з Державного бюджету України судовий збір на користь ОСОБА_2 у сумі 3 (три) грн. 00 коп. .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Городищенський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя ОСОБА_5