Справа № 2а-1462/10/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2010-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2010 р. Справа № 2a-1462/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Шварговському Д.Д.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: прокурора Тисменицького району в інтересах держави в особі державної податкової інспекції в Тисменицькому районі, вул. Галицька, 15,м. Тисмениця, Івано-Франківська область,77400

до відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, вул. В.Стуса, 5/42, м. Бурштин, Галицький район, Івано-Франківська область,77111

про стягнення заборгованості з орендної плати за земельні ділянки за рахунок активів відповідача в сумі 7588,31 грн.,-

в с т а н о в и в:

19.04.2010 року прокурор Тисменицького району в інтересах держави в особі державної податкової інспекції в Тисменицькому районі звернувся в суд з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення за рахунок активів відповідача заборгованості в сумі 7588,31грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом по сплаті земельного податку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Наданим правом на подання заперечення не скористався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що позов підставний і належний до задоволення виходячи із слідуючих підстав.

Згідно ст. 2 Закону України «Про плату за землю», із змінами та доповненнями, передбачено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно ст. 14 Закону України «Про плату за землю»платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2009 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 подано до ДПІ в Тисменицькому районі податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2009 рік. Згідно даної декларації нараховано орендну плату за землю на 2009 рік згідно з договором оренди в розмірі - 16789,48 грн., по 1399,12грн., щомісячно. 29.01.2010 року відповідачем подано до ДПІ в Тисменицькому районі податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2010 рік. Згідно даної декларації нараховано орендну плату за землю на 2010 рік згідно з договором оренди в розмірі - 17780,02 грн., по 1481,67грн., щомісячно.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про плату за землю»податкове зобовязання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Однак, відповідач вимоги ст. 17 вищевказаного Закону належним чином не виконував, сплативши тільки частину задекларованої суми орендної плати за землю. Тому станом на 29.03.2010 року за відповідачем рахується борг по сплаті орендної плати за землю, задекларованої відповідачем в поданій 20.01.2009 року податковій декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2009 рік в сумі - 3076,92грн. та в поданій 29.01.2010 року податковій декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2010 рік в сумі 1481,67грн.

Відповідно до пп. 5.3.1 ст. 5 Закону України № 2181 від 21.12.2000 року платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Узгоджена сума податкового зобовязання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків ( п.п.5.4.1. п.5.4.ст.5 Закону).

Податковим боргом у розумінні п.п.1.3. ст.1 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному або судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Крім того як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки про стан розрахунків з бюджетом станом на 24.03.2010 року, за відповідачем рахується заборгованість по сплаті штрафних санкцій за невчасну сплату платежу застосованих відповідно до ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Згідно п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 Закону України № 2181 у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов»язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов»язаний сплатити штраф.

Відповідно до п.п.3.1.1. ст. З вказаного Закону, активи платників податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкових зобовязань виключно за рішенням суду. Активами платника податків в розумінні п.п.1.7 ст.1 вказаного Закону є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній особі за правом власності або повного господарського відання (п.1.7. ст.1 Закону) Податкове зобовязання - це зобовязання платника податків сплатити до бюджетів та державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимоги позивача обгрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст.ст. 158 - 163, 167 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути за рахунок активів фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 в дохід державного бюджету України заборгованість по орендній платі за земельні ділянки в сумі - 7588 (сім тисяч п"ятсот вісімдесят вісім) гривень 31 грн.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 26.05.2010 року.