Справа № 821/997/15-а
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/997/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Прокурора міста Херсона до Херсонської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення,

встановив:

Прокурор міста Херсона (далі - Прокурор) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Херсонської міської ради (далі - відповідач), у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення від 28.11.2014 року №1629 "Про затвердження Порядку встановлення земельного сервітуту з метою будівництва інженерних споруд на земельних ділянках, що належать територіальній громаді міста Херсона, але право власності на які за територіальною громадою в установленому законодавством порядку не зареєстровано".

Вказані вимоги Прокурор обґрунтував тим, що відповідно до статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" оскаржуване рішення Херсонської міської ради є регуляторним актом, проте в порушення вимог ст.ст. 7-9, 13, 34-36 вказаного Закону не було розроблено та не опубліковано у встановленому порядку аналіз регуляторного впливу, а також не опубліковано повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акту та сам проект оскаржуваного рішення, що є підставою для визнання його протиправним та нечинним з моменту його прийняття.

Відповідач письмових пояснення щодо предмету спору суду не надав, при цьому, в судовому засіданні, яке відбулось 16.06.2015 р., усно заперечив проти задоволення адміністративного позову, оскільки вважає, що оскаржуване рішення Херсонської міської ради не є регуляторним актом.

Ухвалою суду від 26.06.2015 р. залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (далі - третя особа, ПАТ " ЕК" Херсонобленерго").

Третя особа не надала суду будь-яких пояснень щодо предмету спору.

Прокурор, відповідач та третя особа в судове засідання, призначене на 16.07.2015 р., не прибули, при цьому надали до суду, заяви про розгляд справи без участі їх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши в сукупності надані докази, суд вказує про наступне.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування регулюються ст. 171 КАС України.

Відповідно до ч. 3 цієї статті у разі відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта суд зобов'язує відповідача опублікувати оголошення про це у виданні, у якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Ухвалами суду від 03.04.2015 р. відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження, призначено справу до розгляду на 28.04.2015 р. та зобов'язано відповідача - Херсонську міську раду, відповідно до пунктів 3, 4, 5 ст.171 КАС України, не пізніше ніж за сім днів до судового розгляду опублікувати оголошення про оскарження рішення від 28.11.2014 року №1629 у виданні, в якому це рішення було або мало бути офіційно оприлюднено та надати суду докази опублікування такого оголошення.

Проте, суд вказує, що лише після прийняття судом ухвал від 28.04.2015 р., 21.05.2015 р. відповідачем 05.06.2015 р. було залучено до матеріалів справи газету Херсонської міської ради "Херсонській вісник" від 04.06.2015 р. № 22 з публікацією оголошення про оскарження рішення Херсонської міської ради від 28.11.2014 року №1629.

Згідно ст. ст. 19, 140 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Спеціальним законом, який визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування є Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон України №280/97-ВР).

Згідно статей 6, 10 цього Закону первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста, у містах з районним поділом територіальні громади районів у містах діють як суб'єкти права власності. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 59 Закону України №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ст. 26 вказаного Закону України виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання земельних відносин.

Статтею 12 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. №2768-III встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтями 123 -124 цього Кодексу встановлено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, а саме зазначено, що надання здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за заявою особи.

Право користування чужим майном (сервітут), у відповідності до ст.ст. 400 - 403 ЦК України, які узгоджуються з нормами статей 98-101, 123-124 ЗК України, може бути встановлено щодо земельної ділянки на підставі договору між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням XXXVIII сесії Херсонської міської ради VI скликання №1629 від 28.11.2014 р. "Про затвердження Порядку встановлення земельного сервітуту з метою будівництва інженерних споруд на земельних ділянках, що належать територіальній громаді міста Херсона, але право власності на які за територіальною громадою в установленому законодавством порядку не зареєстровано" затверджено Порядок встановлення земельного сервітуту з метою будівництва інженерних споруд на земельних ділянках, що належать територіальній громаді міста Херсона, але право власності на які за територіальною громадою в установленому законодавством порядку не зареєстровано та вказано Департаменту містобудування та землекористування міської ради при звернені фізичних та/або юридичних осіб, котрі мають намір виконати роботи з прокладення інженерних споруд на земельних ділянках, що належать територіальній громаді міста Херсона, але право власності на які за територіальною громадою в установленому законодавством порядку не зареєстровано, керуватись даним Порядком.

Відповідно до ч. 5, 11, 12 ст. 59 Закону України №280/97-ВР рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

Як вбачається з листа Херсонського міського голови від 13.03.2015 р. за №8-2297-11/12 та листа першого заступника Херсонського міського голови від 19.05.2015 р. за №8-4643-11/2 оскаржуване рішення Херсонської міської ради від 28.11.2014 року № 1629 було оприлюднено на офіційному сайті Херсонської міської ради та її виконавчих органів у розділі "Нормативні акти" - "Проекти рішень міської ради".

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до ст. 8, 20 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-XII прокурор міста Херсона звернувся до Херсонського міського голови з листом від 10.03.2015 р. за № 73/1422вих15 щодо надання на адресу прокуратури міста Херсон вичерпної інформації про наявність аналізу регуляторного впливу та оприлюднення проекту рішення XXXVIII сесії Херсонської міської ради VI скликання №1629 від 28.11.2014 "Про затвердження Порядку встановлення земельного сервітуту з метою будівництва інженерних споруд на земельних ділянках, що належать територіальній громаді міста Херсона, але право власності на які за територіальною громадою в установленому законодавством порядку не зареєстровано" в порядку, передбаченому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Розглянувши вказаний лист прокурора, 13.03.2015 р. Херсонській міський голова листом за №8-2297-11/12 повідомив прокурора міста Херсона, що аналіз регуляторного впливу до зазначеного проекту рішення не додавався та незважаючи на це, зазначений проект рішення оприлюднено на офіційному сайті Херсонської міської ради та її виконавчих органів 20.05.2014 р. у розділі "Публічна інформація", проекти рішень міської ради - XXXV сесія міської ради, повторно при підготовці до XXXVII сесії міської ради та оновлено 17.10.2014 р.

Враховуючи наведене та застосовуючи положення ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" в частині визнання в судовому порядку незаконними актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України та приписи пункту 1 Розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. щодо виконання функції нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави, Прокурор звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним спірним правовідносинам, суд вказує про наступне.

Правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності регулюються Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" (далі - Закон України № 1160-IV).

У статті 1 Закону України №1160-IV визначені наступні поняття, зокрема, -

державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності (далі - державна регуляторна політика) - напрям державної політики, спрямований на вдосконалення правового регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, недопущення прийняття економічно недоцільних та неефективних регуляторних актів, зменшення втручання держави у діяльність суб'єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, що здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України;

регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення прийнято Херсонською міською радою, яка відповідно до ст. 10 Закону України № 280/97-ВР є органом місцевого самоврядування та згідно ст. 1 Закону України №1160-IV є регуляторним органом.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України 1160-IV регуляторний акт - це:

прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

З аналізу вказаної норми права та суті оскарженого рішення вбачається, що рішення суб'єкта владних повноважень за своєю правовою природою є регуляторним актом, оскільки, -

- оскаржуване рішення Херсонської міської ради від 28.11.2014 року № 1629 було оприлюднено на офіційному сайті Херсонської міської ради та її виконавчих органів у розділі "Нормативні акти" - "Проекти рішень міської ради";

- дія оскаржуваного рішення направлена на правове врегулювання порядку відносин Херсонської міської ради з фізичними та/або юридичними особами, котрі мають намір виконати роботи з будівництва інженерних споруд на земельних ділянках, що належать територіальній громаді міста Херсона;

- не має характеру одноразового застосування і стосується не конкретної особи, а не визначеного кола осіб, а саме: встановлення земельного сервітуту передбачає невизначений перелік фізичних та/або юридичних осіб.

Враховуючи викладене, рішення Херсонської міської ради від 28.11.2014 р. №1629 "Про затвердження Порядку встановлення земельного сервітуту з метою будівництва інженерних споруд на земельних ділянках, що належать територіальній громаді міста Херсона, але право власності на які за територіальною громадою в установленому законодавством порядку не зареєстровано" є регуляторним актом, який приймається за процедурою встановленою Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Здійснення державної регуляторної політики органами та посадовими особами місцевого самоврядування регламентовано розділом VI Закону України №1160-IV.

Згідно приписів ст.ст. 31, 33, 34, 35 Закону України №1160-IV, зокрема -

- при здійсненні державної регуляторної політики міські ради можуть створювати у своєму складі постійні комісії з питань реалізації державної регуляторної політики або можуть покладати ці повноваження на одну з існуючих постійних комісій відповідної ради (далі - відповідальна постійна комісія);

- кожен проект регуляторного акта, що внесений на розгляд до сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради, подається до відповідальної постійної комісії для вивчення та надання висновків про відповідність проекту регуляторного акта вимогам статей 4 та 8 цього Закону;

- у разі внесення на розгляд сесії ради проекту регуляторного акта без аналізу регуляторного впливу відповідальна постійна комісія приймає рішення про направлення проекту регуляторного акта на доопрацювання органу чи особі, яка внесла цей проект;

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даних спірних правовідносинах регуляторним органом, на якого покладено виконання повноважень щодо організаційного забезпечення здійснення державної регуляторної політики є Херсонська міська рада та її органи в особі відповідальної постійної комісії.

При цьому, судом встановлено, що суб'єктом подання оскаржуваного рішення Херсонської міської ради від 28.11.2014 р. за №1629, виступив депутат міської ради VI скликання Сафронов І.М., який був попереджений листами міського голови від 18.08.2014 №Д/з 3-4-161 та від 15.10.2015 №Д/з 3-4- 236 про ознаки регуляторного акта та зауваження юридичного управління міської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11.07.2002 р. №93-IV депутат місцевої ради має право, серед іншого, 6) вносити на розгляд ради та її органів проекти рішень з питань, що належать до їх відання, поправки до них.

Як встановлено судом та не заперечувалось відповідачем у листах Херсонського міського голови від 13.03.2015 р. за №8-2297-11/12 та листа першого заступника Херсонського міського голови від 19.05.2015 р. за №8-4643-11/2 оскаржуване рішення Херсонської міської ради від 28.11.2014 р. №1629 про те, що 28.11.2014 р. під час пленарного засідання сесії міської ради, депутат міської ради VI скликання Сафронов І.М. запропонував включити до порядку денного XXXVIII сесії міської ради проект рішення "Про затвердження Порядку з встановлення земельного сервітуту з метою будівництва інженерних споруд на земельних ділянках, що належать територіальній громаді міста Херсона, але право власності на які за територіальною громадою в установленому законодавством порядку не зареєстровано", за результатами голосування, цей проект рішення внесено до порядку денного та прийнято. Зазначений проект рішення завізовано начальником юридичного управління Безлюдним B.C. із зауваженнями.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону аналіз регуляторного впливу - документ, який містить обґрунтування необхідності державного регулювання шляхом прийняття регуляторного акта, аналіз впливу, який справлятиме регуляторний акт на ринкове середовище, забезпечення прав та інтересів суб'єктів господарювання, громадян та держави, а також обґрунтування відповідності проекту регуляторного акта принципам державної регуляторної політики.

Крім того, ст. 55 Регламенту Херсонської міської ради VI скликання , затвердженого рішенням Херсонської міської ради від 25.11.2010 р. за №10 передбачено, що пропозиції щодо питань та проектів рішень на розгляд міської ради вносяться серед інших, депутатами.

Частинами 1 та 2 ст. 8 вищевказаного Закону України передбачено, що "стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу. Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій".

Як вбачається з листа Херсонського міського голови від 13.03.2015 р. за №8-2297-11/12 та листа першого заступника Херсонського міського голови від 19.05.2015 р. за №8-4643-11/2, адресованих прокурору, відповідач визнав, що при розгляді даного рішення, як проекту регуляторного акту, був відсутній аналіз регуляторного впливу.

При цьому, суд вказує, що відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України №1160-IV у разі внесення на розгляд сесії ради проекту регуляторного акта без аналізу регуляторного впливу відповідальна постійна комісія приймає рішення про направлення проекту регуляторного акта на доопрацювання органу чи особі, яка внесла цей проект.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у складі Херсонської міської ради діє постійна комісія міської ради з питань комунальної власності, регуляторної політики, інвестицій, енергозбереження та охорони навколишнього середовища, до повноважень якої, відповідно до глави 2.8 розділу 2 Положення про постійні комісії міської ради VI скликання, затвердженого рішенням міської ради від 25.11.2010 № 8 (зі змінами), входить розгляд питань стосовно дотримання суб'єктами подання проектів регуляторних актів, що вносяться на розгляд міської ради, вимог, передбачених Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", щодо їх підготовки.

Зі змісту листа першого заступника Херсонського міського голови від 19.05.2015 р. за №8-4643-11/2 та витягу з протоколу №115 від 20.05.2014 р. "Висновки та рекомендації" встановлено, що постійна комісія міської ради з питань комунальної власності, регуляторної політики, інвестицій, енергозбереження та охорони навколишнього середовища при попередньому розгляді проектів рішення "Про затвердження Порядку встановлення земельного сервітуту з метою будівництва інженерних споруд на земельних ділянках, що належать територіальній громаді міста Херсона, але право власності на які за територіальною громадою в установленому законодавством порядку не зареєстровано" рекомендувала департаменту містобудування та землекористування, юридичному управлінню опрацювати зазначений проект рішення та внести його на розгляд чергової сесії міської ради.

Проте, суд відмічає, що в порушення вищевказаних правових норм постійною комісією міської ради з питань комунальної власності, регуляторної політики, інвестицій, енергозбереження та охорони навколишнього середовища не було прийнято рішення щодо направлення проекту регуляторного акта на доопрацювання депутату міської ради VI скликання Сафронову І.М., як суб'єкту, який вніс цей проект регуляторного акта на розгляд сесії міської ради.

Згідно зі ст. 9 Закону України №1160-IV кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб. Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.

Статтею 9 цього Закону також визначено, що про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.

Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта повинно містити: стислий виклад змісту проекту; поштову та електронну, за її наявності, адресу розробника проекту та інших органів, до яких відповідно до цього Закону або за ініціативою розробника надсилаються зауваження та пропозиції; інформацію про спосіб оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу (назва друкованого засобу масової інформації та/або адреса сторінки в мережі Інтернет, де опубліковано чи розміщено проект регуляторного акта та аналіз регуляторного впливу, або інформація про інший спосіб оприлюднення, передбачений частиною п'ятою статті 13 цього Закону); інформацію про строк, протягом якого приймаються зауваження та пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань; інформацію про спосіб надання фізичними та юридичними особами, їх об'єднаннями зауважень та пропозицій.

Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.

Усі зауваження і пропозиції щодо проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов'язковому розгляду розробником цього проекту. За результатами цього розгляду розробник проекту регуляторного акта повністю чи частково враховує одержані зауваження і пропозиції або мотивовано їх відхиляє.

Оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій не може бути перешкодою для проведення громадських слухань та будь-яких інших форм відкритих обговорень цього проекту регуляторного акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України №1160-IV повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.

Згідно зі ст. 6 Закону України №1160-IV громадяни, суб'єкти господарювання, їх об'єднання та наукові установи, а також консультативно-дорадчі органи, що створені при органах державної влади та органах місцевого самоврядування і представляють інтереси громадян та суб'єктів господарювання, мають право:

- подавати до регуляторних органів пропозиції про необхідність підготовки проектів регуляторних актів, а також про необхідність їх перегляду;

- у випадках, передбачених законодавством, брати участь у розробці проектів регуляторних актів;

- подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь - у відкритих обговореннях питань, пов'язаних з регуляторною діяльністю;

- бути залученими регуляторними органами до підготовки аналізів регуляторного впливу, експертних висновків щодо регуляторного впливу та виконання заходів з відстеження результативності регуляторних актів;

- самостійно готувати аналіз регуляторного впливу проектів регуляторних актів, розроблених регуляторними органами, відстежувати результативність регуляторних актів, подавати за наслідками цієї діяльності зауваження та пропозиції регуляторним органам або органам, які відповідно до цього Закону на підставі аналізу звітів про відстеження результативності регуляторних актів приймають рішення про необхідність їх перегляду;

- одержувати від регуляторних органів у відповідь на звернення, подані у встановленому законом порядку, інформацію щодо їх регуляторної діяльності.

Таким чином, оприлюднення проекту регуляторного акту у спосіб та у строки, що визначені ст. 9, 13 вказаного Закону передбачає за мету забезпечення прав громадян щодо особистої участі в прийнятті регуляторного акту.

Як встановлено судом з листа Херсонського міського голови від 13.03.2015 р. за №8-2297-11/12, адресованого Прокурору, що зазначений проект рішення оприлюднено на офіційному сайті Херсонської міської ради та її виконавчих органів 20.05.2014 р. у розділі "Публічна інформація", проекти рішень міської ради - XXXV сесія міської ради, повторно при підготовці до XXXVII сесії міської ради та оновлено 17.10.2014 р.

У відповідності до ч. 1 ст. 36 того ж Закону "регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення Херсонської міської ради від 28.11.2014 року №1629 "Про затвердження Порядку встановлення земельного сервітуту з метою будівництва інженерних споруд на земельних ділянках, що належать територіальній громаді міста Херсона, але право власності на які за територіальною громадою в установленому законодавством порядку не зареєстровано" прийнято за відсутності аналізу регуляторного впливу, однак воно було розміщено на офіційному сайті Херсонської міської ради та її виконавчих органів в мережі Інтернет.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 36 Закону України №1160-IV орган місцевого самоврядування повинен скасувати або зупинити дію регуляторного акту, якщо він прийнятий без аналізу регуляторного впливу, або проект регуляторного акту не був оприлюднений.

У разі виявлення будь-якої з цих обставин орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів для припинення виявлених порушень, у тому числі відповідно до закону скасувати або зупинити дію регуляторного акта, прийнятого з порушеннями.

Суд вказує, що рішення органу місцевого самоврядування спрямоване на правове регулювання господарських відносин і адміністративних відносин між регуляторним органом та іншими суб'єктами господарювання, а тому це рішення є регуляторним актом, стосовно якого Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" визначено чітку процедуру його прийняття, недотримання якої тягне за собою його недійсність.

З огляду на викладене, суд, враховуючи критерії правомірності, які пред'являються до рішень суб'єкта владних повноважень та які визначені ч. 3 ст. 2 КАС України, вважає, що відповідач при прийняті оскарженого рішення (регуляторного акта), діяв не у спосіб, що передбачений Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

При цьому, відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував, що оскаржуване рішення Херсонської міської ради було прийнято з урахуванням документів, яки б підтверджували законність, правильність, обґрунтованість його прийняття.

За змістом статті 1 Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-XII "Про прокуратуру", чинного на момент звернення до суду з вказаним позовом (далі - Закон №1789-XII), прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами.

Статею 19 цього Закону визначено, що предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є, зокрема, відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам.

Перевірка виконання законів проводиться за заявами та іншими повідомленнями про порушення законності, що вимагають прокурорського реагування, а за наявності приводів - також з власної ініціативи прокурора. Прокуратура не підміняє органи відомчого управління та контролю і не втручається у господарську діяльність, якщо така діяльність не суперечить чинному законодавству.

За приписами частин 1, 2 статті 21 Закону України №1789-XII перевірки проводяться за письмовими зверненнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, фізичних та юридичних осіб, а також за власною ініціативою прокурора. При цьому перевірки за заявами фізичних чи юридичних осіб, зверненнями та запитами депутатів усіх рівнів, крім заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, проводяться лише у разі їх попереднього розгляду компетентними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами або неприйняття ними у встановлені строки рішень з цих питань.

У разі якщо захист прав і свобод людини і громадянина та інтересів держави згідно із законом є компетенцією відповідних органів державного нагляду (контролю), перевірки проводяться з обов'язковим наданням оцінки щодо законності їх діяльності. У зв'язку з бездіяльністю уповноваженого органу державного нагляду (контролю) або відсутністю такого органу вживаються відповідні заходи прокурорського реагування, спрямовані на забезпечення захисту прав і свобод людини і громадянина, інтересів держави.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене та враховуючи, що в ході розгляду даної справи судом встановлено протиправну бездіяльність Херсонської міської ради, як органу місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, при реалізації покладених на неї діючим законодавством повноважень у здійсненні державної регуляторної політики відповідно до Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", тому суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог Прокурора в повному обсязі.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що нормативно-правовий акт, у разі оскарження його у судовому порядку, втрачає чинність з дати набрання відповідним рішенням суду законної сили або з іншого визначеного судом моменту після прийняття так такого акта (п. 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 р.).

В ході розгляду даної справи від Прокурора отримано інформацію щодо реалізації Херсонською міською радою оскаржуваного рішення, про що свідчить рішення від 31.03.2015 р. № 1806 "Про дозвіл ПАТ " Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" на складання проекту відведення земельної ділянки для укладання договору сервітуту" та підтверджує виникнення правовідносин на підставі оскаржуваного нормативно-правовий акт. При цьому, суд вказує, що в ході розгляду справи сторонами не було надано до заяв про доцільність збереження вказаних правовідносин.

Частиною 11 ст. 171 КАС України визначено, що резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 122, 159-163,171 КАС України, суд -

постановив:

Визнати незаконним та нечинним рішення Херсонської міської ради від 28.11.2014 року №1629 "Про затвердження Порядку встановлення земельного сервітуту з метою будівництва інженерних споруд на земельних ділянках, що належать територіальній громаді міста Херсона, але право власності на які за територіальною громадою в установленому законодавством порядку не зареєстровано" з моменту його прийняття.

Зобовязати Херсонську міську раду невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому рішення Херсонської міської ради від 28.11.2014 року №1629 було офіційно опубліковано, після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 6.1