Справа № 265/3649/15-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шиян В.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2015 р. справа №265/3649/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О. , Чебанова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 червня 2015 року у справі № 265/3649/15-а за позовом ОСОБА_2 до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області про скасування постанов державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2015 позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (далі - Відділ) про скасування постанов державного виконавця від 21 квітня 2015 року, 29 квітня 2015 року, 14 квітня 2015 року за виконавчим провадження серії ВП № 47293832.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 червня 2015 року у цій справі відмовлено у відкритті провадження, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено, що оскільки державним виконавцем постанови були винесені під час виконання не рішення суду, а іншого органу, а саме, постанови Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області серії АА № 227109 від 10.03.2015 року про накладення адміністративного стягнення, позов про скасування постанов державного виконавця повинен розглядатися виключно в порядку адміністративного судочинства, як це визначено в частині пятій статті 82 Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-ХІV) та статей 18, 181 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) України.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі, місцевий суд, пославшись на положення статті 383 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, вирішив, що цю справу слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

З цим не може погодитися судова колегія, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових або актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно частини першої статті 181 КАС України (яка є спеціальною нормою по відношенню до загальних норм ст.ст. 3 і 17 КАС України), учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує постанову відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також постанови відповідача про стягнення штрафу, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Як стверджує позивачка, згадане виконавче провадження відкрито не на підставі прийнятого в порядку ЦПК України судового рішення, а у звязку з винесенням Маріупольською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Донецькій області постанови серії АА № 227109 від 10.03.2015 року про накладення адміністративного стягнення.

В матеріалах справи відсутні будь-які судові рішення, прийняті за правилами ЦПК України.

Згідно з приписами пункту 2 постанови Пленуму Вищого адміністративного Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (викладеної в новій редакції Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2012 року № 5), суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону № 606-ХІV, крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження. Частиною четвертою статті 82 Закону № 606-ХІV встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні. У розумінні статті 8 Закону № 606-ХІV сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. При цьому судам слід ураховувати, що до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби належать також їх представники за законом чи договором. Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників. Справи за позовами про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) належать до справ адміністративної юрисдикції незалежно від субєкта звернення до суду (частина пята статті 82 Закону № 606-ХІV.

Відтак, у місцевого суду були відсутні підстави для прийняття оскаржуваної ухвали, а такий спір відноситься до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, ухвала судді про відмову у відкритті провадження прийнята з порушенням процесуального законодавства, що тягне за собою її скасування, а справу слід направити до суду першої інстанції для продовження розгляду - вирішення питання про відкриття провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.195-196, п.3 ч.1 ст.199, ч.4 ст.202, п.3 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 червня 2015 року у справі № 265/3649/15-а за позовом ОСОБА_2 до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області про скасування постанов державного виконавця - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

ОСОБА_3