Справа № 2а-4253/10/1270
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2010-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Захарова О.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2010 року справа №2а-4253/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Горбенко К.П., Шишова В.В.

при секретарі Запорожцевій Г.В.

за участі

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 липня 2010 року у справі № 2а-4253/10/1270 за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» «про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені за невиконання 4% нормативу робочих місць у 2009 році на загальну суму 760829,84 грн.», -

ВСТАНОВИЛА:

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» «про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені за невиконання 4% нормативу робочих місць у 2009 році на загальну суму 760829,84 грн.».

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12 липня 2010 року у справі № 2а-4253/10/1270 у задоволенні позову було відмовлено за необґрунтованістю.

Суд першої інстанції встановив, що протягом 2009 року відповідачем у повному обсязі протягом року щомісячно було надано до Луганського міського центру зайнятості інформацію про наявність посад для працевлаштування інвалідів та потреби в працівниках - інвалідах. Відтак, відповідачем вжито усіх необхідних заходів задля працевлаштування інвалідів, тому на нього не може бути покладено адміністративно-господарську відповідальність.

Не погодившись з таким рішенням, Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач не в повному обсязі інформував Луганський міський центр зайнятості про наявність вільних робочих місць та потребу в працівниках-інвалідах. Підтвердженням цього є довідка Луганського міського центру зайнятості №1/03-1030 від 13.05.2010р. крім того, відсутність факту працевлаштування необхідної кількості інвалідів автоматично в силу закону має наслідком застосування адміністративно-господарських санкцій.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до п. 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1434 від 26.09.2002 (із наступними змінами і доповненнями) є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінпраці та підпорядковується йому.

Згідно п. 3 п.4 зазначеного Положення Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені, а також відповідно до п.п. 3 п. 5 Положення має право проводити перевірку підприємств щодо реєстрації, подання ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплати адміністративно-господарських санкцій і пені, цільового використання наданих Фондом коштів.

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів відповідно до п. 9 зазначеного Положення є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів, і діє на підставі Положення про Луганське відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів як територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів, у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 КАС України, є суб'єктом владних повноважень, а спори за участю цих органів та юридичних осіб щодо стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць, є публічно - правовими, оскільки виникають за участю суб'єкта владних повноважень, що реалізує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції, та відповідають визначенню «адміністративної справи».

Відповідач зареєстрований в якості юридичної особи, яка використовує найману працю, та має зобов'язання перед Фондом по забезпеченню працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць.

Відповідно до ст.7 Закону № 875-ХІІ законодавство про соціальну захищеність інвалідів в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 18 Закону № 875-ХІІ).

Згідно ч.3 ст. 18-1 Закону № 875-ХІІ державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Судом встановлено, що згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 рік (Т.1 а.с.8), складеного відповідачем, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становила 6826 працівників, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» становить 273 особи, з них протягом року на підприємстві працювало 243 інваліда.

Позивачем були нараховані адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2009 році у розмірі - 750473,40 грн. (Т.1 а.с.7).

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем ця сума адміністративно-господарських санкцій була нарахована, оскільки відповідачем у встановлений ст. 20 Закону №875-ХП строк (до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу) сплачена не була, що дає підстави для нарахування пені відповідно до ст. 20 цього Закону і п.4 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року №70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»), що обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за кожний календарний день прострочення.

Згідно поданих позивачем розрахунків (Т.1 а.с.7), сума пені, яку має сплатити відповідач, становить 10356,14 грн.

Статтею 19 Закону № 875-ХІІ, встановлено, що для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік, у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ст. 19 Закону № 875-ХІІ, відповідачу встановлений норматив робочих місць інвалідів у кількості 273 працівників. На протязі 2009 року на підприємстві працювало 243 інваліда. Кількість робочих місць не зайнятих інвалідами становить 30 осіб (Розрахунок суми позову, Т.1 а.с.7).

За змістом ч.3 ст. 19 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Згідно ч.1 ст. 18 вищевказаного Закону забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 875-ХІІ (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо реалізації інвалідами права на трудову зайнятість» від 23.02.2006) підприємства зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування Інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених норм законодавства та матеріалів справи дає підстави для висновку про те, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати та працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вживав заходи, передбачені чинним законодавством, по забезпеченню працевлаштування інвалідів, тому на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування й відсутність інвалідів, які бажають працевлаштуватися.

Про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів роботодавці повідомляють територіальні відділення Фонду соціального захисту інвалідів згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження форми звітності N 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів" та Інструкцію щодо заповнення форми звітності N 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів" від 10.02.2007 N 42 щороку до 1 березня, наступного після звітного періоду, подається або надсилається рекомендованим листом за місцем їх державної реєстрації відділенню Фонду.

Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 рік Форми №10-ПІ наданий відповідачем до Луганського обласного відділення фонду соціального захисту (Т.1 а.с.8).

Водночас, про наявність вакантних місць роботодавці повинні повідомляти центри зайнятості, направляючи звітність у формі N 3-ПН згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005 року N 420.

Так, протягом 2009 року відповідачем до Луганського міського центру зайнятості щомісячно подавались звіти про наявність вакансій на підприємстві, як це передбачено Формою № 3-ПН.

Зазначені звіти представником відповідача з відміткою про отримання Луганським міським центром зайнятості за станом на 23.01.2009, 27.02.2009, 30.03.2009, 27.04.2009, 28.05.2009, 25.06.2009, 29.07.2009, 28.08.2009, 28.09.2009, 28.10.2009, 27.11.2009, 28.12.2009 щодо працевлаштування інвалідів, з зазначенням необхідних характеристик, були надані під час судового розгляду (Т.1 а.с.21-100).

Таким чином, відповідач своєчасно подавав необхідні звіти до Фонду та міського центру зайнятості, що не заперечив представник позивача у судовому засіданні.

Крім того, структурними підрозділами відповідача за власною ініціативою здійснювалось інформування протягом 2009 року про наявність робочих місць для працевлаштування інвалідів управління праці та соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації (Т.1 а.с.103-181), управління праці та соціального захисту населення Жовтневої міської ради м. Луганська (Т.2 а.с.1-28), управління праці та соціального захисту населення м. Алчевська Луганської області (Т.2 а.с.32-33, 38-39), управління праці та соціального захисту населення м. Стаханова Луганської області (Т.2 а.с.34-37), управління праці та соціального захисту населення м. Краснодон Луганської області (Т.2 а.с.40-41, 49-56, 60-62), управління праці та соціального захисту населення Свердловської міської ради (Т.2 а.с.42-48, 57-59), управління праці та соціального захисту населення м. Антрацит Луганської області (Т.2 а.с.63-71), управління праці та соціального захисту населення м. Ровеньки Луганської області (Т.2 а.с.72-77), управління праці та соціального захисту населення м. Лисичанськ Луганської області (Т.2 а.с.78-83, 99), управління праці та соціального захисту населення Попаснянського району (Т.2 а.с.84-90,102), управління праці та соціального захисту населення Кремінського району (Т.2 а.с.92-96,100), управління праці та соціального захисту населення Білокуракинського району (Т.2 а.с.105-106), управління праці та соціального захисту населення Міловського району (Т.2 а.с.107-114), управління праці та соціального захисту населення Новоайдарського району (Т.2 а.с.115-124), управління праці та соціального захисту населення Новопсковського району (Т.2 а.с.125-133), управління праці та соціального захисту населення Станично-Луганського району (Т.2 а.с.134-155), управління праці та соціального захисту населення в Старобільському районі (Т.2 а.с.156-167).

Відповідач також публікував оголошення у засобах масової інформації про наявність вільних вакансій для працевлаштування інвалідів (Т.3 а.с.1-87), приймав участь у ярмарках вакансій (Т.3 а.с.88-89).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач вимоги закону щодо створення робочих місць для інвалідів виконав та прийняв заходи щодо їх працевлаштування.

Фактів необґрунтованої відмови відповідача у працевлаштуванні направлених на вакантні посади інвалідів не встановлено.

Заявлені до стягнення санкції є адміністративно - господарськими, відтак на них розповсюджуються загальні засади відповідальності учасників господарських відносин, визначені у статтях 216-218, 238, 241 Господарського кодексу України, системний аналіз яких посвідчує підставу сплати за наявності складу правопорушення, склад якого, у межах спірних правовідносин позивачем не доведений.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць у 2009 році є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

В повному обсязі ухвала виготовлена 13.09.2010 року.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 липня 2010 року у справі № 2а-4253/10/1270 за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» «про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені за невиконання 4% нормативу робочих місць у 2009 році на загальну суму 760829,84 грн.» залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: К.П.Горбенко

ОСОБА_3