Справа № 826/20531/14
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 липня 2015 року м. Київ К/800/33415/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - громадянина Узбекистану ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року у справі за позовом громадянина Узбекистану ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від 3 листопада 2014 року № 579-14 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, зобов'язати відповідача повторно розглянути його заяву про визнання особою біженцем або такою, що потребує додаткового захисту.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, в якій позивач, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, є необґрунтовані. Відповідно до пунктів 1, 13 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2011 року № 3671-VI "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", біженцем визнається особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

Судами попередніх інстанцій не встановлено, що доводи позивача стосовно переслідування його є реальними.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - громадянина Узбекистану ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року у справі за позовом громадянина Узбекистану ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець