Справа № 805/1487/15-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2015-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/1487/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 р. Справа № 805/1487/15-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області до Відділу Державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції про визнання бездіяльності противоправною та зобов’язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області (далі – Управління) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції (далі – ВДВС) про визнання бездіяльності противоправною та зобов’язання вчинити певні дії.

Позивач зазначає, що в порушення вимог діючого законодавства України, відповідачем не встановлено майновий стан боржника в повному обсязі, останні запити до податкових органів та земельних ресурсів зроблено ще у вересні 2011 року, до МРЕВ та БТІ – у квітні 2013 року, а запити боржникові взагалі не направлялись. Також, позивач вказує, що запити до обліково – реєстраційних установ не поновлюються та державним виконавцем не відстежується відкриття нових рахунків боржником, не відстежується рух грошових коштів на відкритих розрахункових рахунках, про які відомо відповідачу.

Управління 31.05.2010 року, 16.06.2010 року, 10.12.2010 року, 13.04.2011 року, 09.12.2013 року направило клопотання про здійснення виконавчих дій, відповідно Закону України «Про виконавче провадження», але відповідачем зазначене клопотання не розглянуто.

Отже, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність ВДВС при виконанні вищевказаних виконавчих документів та зобов’язати останнього здійснити усі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо повного та фактичного виконання виконавчих документів про стягнення з КСП «ДОНБАС» заборгованості.

Представник позивача до судового засідання не з’явився, був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача до судового засідання не з’явився, був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

З наявних у справі письмових доказів судом встановлено, що постановою ВДВС від 28.07.2011 року відкрито виконавче провадження про стягнення з КСП «Донбас» на користь Управління заборгованості у розмірі 7431, 41 грн.

Крім того, постановою ВДВС від 31.01.2011 року відкрито виконавче провадження № 24143496 про стягнення з КСП «Донбас» на користь Управління заборгованності по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених за списком № 2 за період з вересня 2009 року по березень 2010 року включно в сумі 8970,88 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, з моменту відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем були проведені наступні виконавчі дії.

Так, 27.10.2011 року державним виконавцем на адресу БТІ у Волноваському районні направлено вимогу, щодо надання копій технічної документації на об’єкти нерухомого майна боржника, а 18.11.2011 року державним виконавцем прийнято постанову про призначення експерта, суб’єкта оціночної діяльності - суб’єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Згідно листа № 507 від 28.05.2012 року ПП ЦП «Юстиція» прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна були призначенні на 28.05.2012 року.

Згідно листа № 510 від 18.06.2012 року ПП ЦП «Юстиція» торги з реалізації майна боржника не відбулися, у зв’язку з відсутністю купівельного попиту.

Проведення прилюдних торгів вдруге були призначенні на 24.07.2012 року, але торги не відбулися, у зв’язку із відсутністю купівельного попиту (лист № 794 від 24.07.2012 року).

Згідно листа № 926 від 20.08.2012 року ПП ЦП «Юстиція» торги з реалізації майна боржника не відбулися, у зв’язку з відсутністю купівельного попиту.

24.08.2012 року на адресу стягувача державним виконавцем спрямовано лист, щодо вирішення питання про залишення за собою нереалізованого майна, а саме: адміністративна будівля за адресою вул.. Леніна 60 с. Петрівське; нежитлова будівля, пилорама за адресою : вул.. Мельника 31А с. Петрівське.

Проте, згідно листа Управління встановлено, що залишити за собою нереалізоване майно стягувач не бажає, оскільки потрібні грошові кошти, а не нерухоме майно та запропонував здійснити виконавчі дії за рахунок іншого нерухомого майна.

28.02.2013 року державним виконавцем здійснено виїзд за місцем знаходження майна боржника та при проведенні виконавчих дій складено акт опису та арешту майна, згідно якого складено опис нежитлової будівлі, склад № 1, склад №2, склад №3 вул. Мельника 31Б с. Петрівське.

Згідно вищезазначеного акту, описане майно буде передано для реалізації не раніше 28.04.2013 року.

14.03.2013 року та 15.04.2013 року державний виконавець звернувся до Волноваського БТІ з вимогою про надання копій технічної документації на нерухомі об’єкти боржника, а саме: нежитлова будівля, склад № 1, склад №2, склад №3 вул. Мельника 31Б с. Петрівське.

Згідно відповіді Волноваського БТІ від 18.04.2013 року вбачається, що надати копії технічної документації не є можливим, у зв’язку з тим, що про виготовлення документів власник майна ніколи не звертався та дана документація не виготовлялася.

15.05.2013 року до ВДВС надійшла відповідь КП «Волноваське бюро технічної інвентаризації» в якій зазначено, що КП «Волноваське бюро технічної інвентаризації» працює на повному господарському розрахунку, тому не має можливості виконувати роботу без оплати або чекати про плату виконавчих робіт (наданих послуг) після реалізації нерухомих об’єктів.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірне рішення відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, у відповідності до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (із змінами та доповненнями) (далі – Закон № 606), у відповідності до преамбули якого цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 Закону № 606 встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статей 6, 11 Закону № 606, п. 2.1. Інструкції № 512 державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ст. 25 Закону № 606, у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 27 Закону № 606, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 2 ст. 30 Закону № 606 встановлено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

У відповідності до ст. 32 Закону № 606 заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно із ст. 52 Закону № 606, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

У відповідності до ч. 1 ст. 55 Закону № 606, державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Згідно із п. 1.5. Інструкції № 512 під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

При виконанні в примусовому порядку виконавчих документів про стягнення сум коштів, що перевищують три мінімальні розміри заробітної плати, державний виконавець у першу чергу перевіряє наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів, а також перевіряє майновий стан боржника (п. 7.2. Інструкції № 512).

Отже з дня відкриття зведеного виконавчого провадження 07.10.2011 року в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не перевірено наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів.

Крім того, державним виконавцем не вчинено заходи щодо розшуку, в тому числі шляхом виходу на місце знаходження майна, що належить боржнику, і на яке може бути звернуто стягнення відповідно до законодавства, не обмежуючись тільки тим, щодо якого були направлені запити до відповідних установ, в тому числі вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності.

Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» надано право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Проте, відповідач не звертався до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника.

Отже встановлений шестимісячний строк здійснення виконавчого провадження, який згідно з ч. 2 ст. 30 Закону № 606 обчислюється з 07.10.2011 року, сплинув 07 квітня 2012 року.

Таким чином, суд зазначає, що державний виконавець не скористався всіма правами, передбаченими ч. 3 ст. 11 Закону № 606, а саме: п.п. 4, 6, 10,18.

Отже, не вчинення вищевказаних дій свідчить про те, що відповідач допустив бездіяльність, що призвело до невиконання передбаченого ст. 11, ч. 2 ст. 30 Закону № 606-XIV обов'язку вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, обов’язку провести виконавчі дії протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що відповідачем не було здійснено необхідних заходів передбачених Законом щодо своєчасного і повного виконання вищевказаних виконавчих листів Донецького окружного адміністративного суду, а також не було прийнято, у повному обсязі, відповідних заходів з їх примусового виконання у встановлений Законом строк.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 КАС України, і може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 КАС України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Тарасенко І.М.