Справа № 0417/2-а-4677/2011
Суддя: Слюсар Л. П.
Дата ухвалення: 2011-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 0417/2-а-4677/2011
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,

при секретарі Шевченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 фонду України, Управління ОСОБА_2 фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про захист честі, гідності та ділової репутації ( на неправомірні дії посадових осіб ОСОБА_2 фонду України), -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в серпні 2010 року звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 фонду України, Управління ОСОБА_2 фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про захист честі, гідності та ділової репутації ( на неправомірні дії посадових осіб ОСОБА_2 фонду України). В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені. В позовній заяві, уточненій позовній заяві і в ході судового засідання позивачка в обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 13 січня 2011 року набрало законної сили рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2010 року за позовною заявою ОСОБА_2 фонду України до неї про відшкодування шкоди, яка було оскаржено в апеляційному порядку. Дане судове рішення було виконане нею в повному обсязі. Однак до теперішнього часу не зясовані причини, які викликали дану спірну ситуацію і Угода між ОСОБА_2 фондом України та Державним агентством соціального страхування Латвійської Республіки про порядок переказу і виплати пенсій на сьогоднішній день не виконана. На думку ОСОБА_2 фонду України, нею не було своєчасно надано до Управління ОСОБА_2 фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська копії свідоцтва про смерть батька - ОСОБА_3. Це твердження ОСОБА_2 фонду України вона вважає наклепом на неї та не відповідає дійсності, чим порочить її честь, гідність та ділову репутацію. Вказала, що про смерть свого батька вона своєчасно повідомила підрозділ ОСОБА_2 фонду України - Управління ОСОБА_2 фонду України в Індустріальному районі міста Дніпропетровська, але отримавши таку інформацію відповідний працівник зазначеного управління не виконав свої обовязки і в 3-денний строк не повідомив про смерть ОСОБА_3 Управлінню пенсійного забезпечення та регіональному управлінню. Вона після поховання батька надала необхідну інформацію до Державного агентства соціального страхування Латвії телефонним звязком про смерть батька. В телефонній розмові працівник відділу повідомив про те, що з боку Латвії буде надана допомога на поховання відповідно до п.9 ст.3 ратифікованої між державами Угоди. Відповідно до вимог ст..6,7 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб її мати ОСОБА_4 скористалася правом отримати пенсію свого чоловіка. Для цього вона відразу після смерті свого чоловіка звернулася із заявою до Управління ОСОБА_2 фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська та надала усі додаткові документи, в тому числі Свідоцтво про смерть ОСОБА_3 Отже управління ОСОБА_2 фонду в Індустріальному районі м. Дніпропетровська було двічі повідомлено про смерть ОСОБА_3 У жовтні 2010 року її матір зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Управління ОСОБА_2 фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська звернулася до ОСОБА_2 фонду України, а їй було рекомендовано знову звернутися до територіального управління, що суперечить вимогам ст.7 Закону України Про звернення громадян, якою забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржують ся. Вважає, що з боку посадових осіб управління ОСОБА_2 фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська її матері була завдана матеріальна шкода на суму, яку виплачує Латвія близьким померлого на його поховання, тому вона вимагає виплатити цю допомогу в судовому порядку. Також незрозуміло чому з неї стягнено переплату в розмірі 15495,65 грн., а не 14829,31 грн., сума в розмірі 666,34 грн. підлягає поверненню. Своїми діями ОСОБА_2 фонду України приніс моральну шкоду, яка нею оцінена в розмірі 1000 грн. Просила суд: визнати дії посадових осіб ОСОБА_2 фонду України та Управління ОСОБА_2 фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська незаконними; зобовязати ОСОБА_2 фонд України виплатити допомогу на поховання ОСОБА_3; зобовязати ОСОБА_2 фонд України виплати надмірно сплачену суму в розмірі 666,34 грн.; зобовязати ОСОБА_2 фонд України відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та покласти судові витрати на відповідачів.

Представник Управління ОСОБА_2 фонду України в Індустріальному районів судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував пенсію на особовий банківський рахунок, як пенсіонер Латвійської республіки. Виплату пенсії в Україні пенсіонерам іноземних держав здійснюють обласні управління ОСОБА_2 фонду України, районні відділи фонду ведуть облік пенсіонерів, яким виплачується пенсія за рахунок коштів іноземної держави, та організують роботу з виявлення обставин ( смерть, зміна місця проживання), які є підставою для припинення виплати пенсій; при виникненні таких обставин відповідальний працівник районного відділу в 3-х денний строк повідомляє про них управлінню пенсійного забезпечення та регіональному управлінню. ОСОБА_3 помер 12.07.2007 року, про його смерть управлінню ОСОБА_2 фонду України в Індустріальному районі стало відомо у лютому 2009 року, тоді ж була припинена виплата пенсії. У період з 01.07.2007 року по 31.12.2008 року на філію Лівобережне відділення Ощадного банку №8420 на рахунок ОСОБА_3 управлінням були переказані зайві кошти у розмірі 15576,09 грн. ОСОБА_1 20.12.2008 року вже після смерті пенсіонера, за припиненою довіреністю було отримано 15500 грн. 00 коп. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2010 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 фонду України до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, позовні вимоги ОСОБА_2 фонду України задоволені та стягнено з ОСОБА_1 безпідставно отримані пенсійні виплати з особового рахунку померлого ОСОБА_3 в сумі 15495 грн. 65 коп. Рішення набрало законної сили, тому вимоги позивачки щодо визнання їх дій незаконними, стягнення надмірно виплаченої суми в розмірі 666 грн.34 коп. та моральної шкоди безпідставні. Щодо заявлених вимог про виплату допомоги на поховання то позивачка не є належним позивачем по справі.

Представник Управління ОСОБА_2 фонду України в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволені позову відмовити.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1, як пенсіонер Латвійської республіки отримував пенсію, що виплачується Державним агентством соціального страхування Латвійської Республіки та переказувалася ОСОБА_2 фондом України на його особовий рахунок в філії Лівобережне відділення Ощадного банку №8420.

Крім того ОСОБА_3, як військовий пенсіонер стояв на обліку в Головному Управлінні ОСОБА_2 фонду України у Дніпропетровській області і отримував пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

12.07.2007 року ОСОБА_3 помер ( а.с.49) і виплата пенсії за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіббула припинена та виплачено дружині померлого ОСОБА_4 допомогу на поховання.

Перерахування же пенсії на рахунок в філію Лівобережне відділення Ощадного банку № 8420, як пенсіонеру Латвійської республіки ОСОБА_3 здійснювалося в період III-IV кварталів 2007 року та за весь період 2008 року та були переказані зайві кошти у розмірі 15 576,09 грн., які на підставі довіреності від 18.03.2006 року були отримані ОСОБА_1 20.12.2008 року в розмірі 15 500 грн. 00 коп.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2010 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 фонду України до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, позовні вимоги ОСОБА_2 фонду України були задоволені: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 фонду України безпідставно отримані пенсійні виплати з особового банківського рахунку померлого ОСОБА_3, в сумі 15 495 грн. 65 коп., витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу 120 грн., а всього 15 615 грн. 65 коп. (пятнадцять тисяч шістсот пятнадцять гривен 65 коп.) ( а.с.91).

Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2010 року Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2010 року залишено без змін. Встановлено, що ОСОБА_2 Фонд України про смерть ОСОБА_3 довідався лише в 2009 році та те, що суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 15495 грн. 65 коп. ( а.с. 92).

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2010 року набрало чинності та виконано в повному обсязі, постанова державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 25.07.2011 року про закінчення виконавчого провадження ( а.с.115-116-117).

Відповідно до ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Отже, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання дій посадових осіб ОСОБА_2 фонду України та Управління ОСОБА_2 фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська та зобовязання виплатити надмірно сплачену суму в розмірі 666 грн. 34 коп. не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Позивачкою в своїй позовній заяві, уточненій позовній заяві, хоча і вказано предмет позовних вимог - захист честі, гідності та ділової репутації, однак фактично, вона просить суд відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 1000 грн. спричинену незаконними діями працівників ПФУ.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Оскільки саме діями ОСОБА_1 було набуте майно без достатньої правової підстави, та вона рішенням суду зобовязана була повернути це майно, що нею було і здійснено, кошти повернені відповідно до квитанцій від 21 липня 2011 року, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Позивачкою заявлено позовну вимогу щодо зобовязання ОСОБА_2 фонду України виплатити допомогу на поховання ОСОБА_3, від Латвійської Республіки, яка не отримана була її матірю в звязку з пропуском строку звернення за даною допомогою, то як вбачається із заявлених вимог, позивачка є неналежним позивачем в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, щодо рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

У випадках, установлених законом, до суду можуть звернутися органи або особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Виходячи із вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивачки в цій частині позову.

Керуючись: ст.ст.55,56 Конституції України, ст. ст.23,1174 ЦК України, ст. ст.6-11,18,21, 71,72, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі протягом 10-ти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст постанови виготовлений 30 грудня 2011 року.

Суддя Л.П. Слюсар