Справа № 804/6938/15
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 р. справа № 804/6938/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудника С.В.

при секретарі судового засідання Квасові В.П.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представник відповідача не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 21464551 від 20.05.2015 р., та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

03 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 21464551 від 20.05.2015 року;

- зобов'язати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку літ. А-1 житловою площею 22,6 кв.метрів, загальною площею 47,8 кв.м., вбиральні літ. Г, душ літ. Д, навіс літ. Ж, споруди 1-5, І, земельні ділянки площею 0,1008 га на праві приватної власності на землю, з яких 0,1000 га передано для обслуговування житлового будинку (0,0504 га - кадастровий номер НОМЕР_3 та 0,0496 га - кадастровий номер НОМЕР_4), 0,0008 га ведення особистого підсобного господарства (кадастровий номер НОМЕР_5) та зареєструвати право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0807 га згідно державного акту, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення від 19.04.1999 р. № 719, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем було подано до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області заяву з необхідним переліком документів, необхідних для здійснення державної реєстрації речових прав на житловий будинок та земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1, проте відповідачем було прийнято рішення № 21464551 від 20.05.2015 року про відмову у державній реєстрації права власності. Вказує, що до заяви були додані всі передбачені законом необхідні документи для здійснення державної реєстрації, зокрема, було надано рішення Самарського районного суму м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року по справі № 206/6816/14-ц як документи, який встановлює перехід права власності на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації Вказаним рішенням за позивачем в порядку спадкування за законом визначено право власності на житловий будинок та земельні ділянки, що розташовані за адресою АДРЕСА_1. Отже рішення про відмову у державній реєстрації права власності № 21464551 від 20.05.2015 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2015 року, після усунення недоліків позовної заяви, у відповідності до ухвали суду від 08.06.2015 року, відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач e судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, на адресу суду надав письмові заперечення в обґрунтування яких зазначив, що за розглядом заяви позивача від 16.04.2015 року та поданих до неї документів встановлено, що за доданим до заяви рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року по справі № 206/6816/14-ц визнано право власності за позивачем на земельну ділянку розміром 0,1000 га за адресою АДРЕСА_1, проте відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-015, НВ-015 від 15.05.2015 року це дві окремі земельні ділянки, розмір яких - 0,0496 га та 0,0504 га. Також у рішенні зазначено, що земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення від 19.04.1999 року № 719, а згідно з витягом з ДЗК документом, який є підставною для виникнення права, є свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.01.2008 року. Також вказує, що в описовій частині рішення суду зазначено кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, а відповідно до витягу з ДЗК: НОМЕР_3, НОМЕР_4 та НОМЕР_5. Отже державним реєстратором встановлена невідповідність заявлених прав та поданих документів вимогам законодавства, у зв'язку з чим було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 21464551 від 20.05.2015 року.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статтей 69 - 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що 16.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області із заявою для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, земельні ділянки площею 0,1008 згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення від 19.04.1999 р. № 719, у тому числі 0,1000 га - передано для обслуговування житлового будинку, що складається з земельної ділянки розміром 0,0504 га (кадастровий номер НОМЕР_3) та 0,0496 га ( кадастровий номер НОМЕР_4), та 0,0008 га - для ведення особистого підсобного господарства (кадастровий номер НОМЕР_5).

Під час розгляду вказаної заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відповідачем була встановлена відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), також вказано, що за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року по справі № 206/6816/14-ц визнано право власності на земельну ділянку, однак не визначено її кадастровий номер, у зв'язку з чим зобов'язано позивача надати витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку та зупинено розгляд справи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.04.2015 року.

20.05.2015 року за розглядом поданої заяви та доданих до неї документів Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області прийнято рішення про відмову у державній реєстрації права власності № 21464551.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що за доданим до заяви рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року по справі № 206/6816/14-ц визнано право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку, передану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розміром 0,1000 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1, однак відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-015, НВ-015 від 15.05.2015 року це дві окремі земельні ділянки, розмір яких - 0,0496 га та 0,0504 га. Також у рішенні зазначено, що земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення від 19.04.1999 року № 719, а згідно з витягом з ДЗК документом, який є підставною для виникнення права, є свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.01.2008 року. Крім того, в описовій частині рішення суду зазначено кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, а відповідно до витягу з ДЗК: НОМЕР_3, НОМЕР_4 та НОМЕР_5.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог про скасування рішення Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 21464551 від 20.05.2015 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, Закон України № 1952-IV від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон України № 1952-IV) регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державна реєстрація прав на об'єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об'єкта.

В силу пункту 1 частини 2 статті 9 Закону України № 1952-IV державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Частиною 1 статті 15 Закону України № 1952-IV встановлено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Так, судом встановлено, що не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні, що позивачем для державної реєстрації прав та їх обтяжень до реєстраційної служби було подано заяву з пакетом документів, серед яких:

- рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року по справі № 206/6816/14-ц з відміткою про набрання законної сили від 13.02.2015 року, яким вирішено: визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку літ. А-1 житловою площею 22,6 кв.метрів, загальною площею 47,8 кв.м., вбиральні літ. Г, душ літ. Д, навіс літ. Ж, споруди 1-5, І, земельної ділянки площею 0,1008 га згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення від 19.04.1999 р. № 719, з яких 0,1000 га передано для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0008 га - ведення особистого підсобного господарства; право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0807 га згідно державного акту, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення від 19.04.1999 р. № 719.

- Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 15.05.2015 року відносно земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, площа 0,0504 га, виданий Центром надання адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради;

- Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 15.05.2015 року відносно земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4, площа 0,0496 га, виданий Центром надання адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради;

- Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 15.05.2015 року відносно земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер :09:496:0065, площа 0,0008 га, виданий Центром надання адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради.

Підставами для державної реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до статті 19 Закону України № 1952-IV є: 1) договори, укладені у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видані відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішення судів, що набрали законної сили; 6) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі - Порядок № 868).

Пунктом 36 Порядку № 868 встановлено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до статті 22 Закону України № 1952-IV, у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений ч.5, ч.7 і ч.8 ст.15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

За приписами частини 1 та частини 2 статті 24 Закону України № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених ч. 9 ст. 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених ч. 9 ст. 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно до частини 4 статті 24 Закону України № 1952-IV відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем в якості документу, що є підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень відповідно до статті 19 Закону України, було надано рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року по справі № 206/6816/14-ц з відміткою про набрання законної сили від 13.02.2015 року, з якого чітко вбачається визнання за позивачем права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку літ. А-1 житловою площею 22,6 кв.метрів, загальною площею 47,8 кв.м., вбиральні літ. Г, душ літ. Д, навіс літ. Ж, споруди 1-5, І, земельної ділянки площею 0,1008 га згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення від 19.04.1999 р. № 719, з яких 0,1000 га передано для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0008 га - ведення особистого підсобного господарства; право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0807 га згідно державного акту, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення від 19.04.1999 р. № 719.

Судом встановлено, що додані позивачем витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.05.2015 року надані щодо земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,1008 га (0,1000 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд + 0,0008 га - ведення особистого підсобного господарства) та надані саме відносно нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1, що відповідає резолютивній частині рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року по справі № 206/6816/14-ц.

Суд критично відноситься до доводів відповідача про те, що в описовій частині рішення суду зазначено кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, а відповідно до витягу з ДЗК: НОМЕР_3, НОМЕР_4 та НОМЕР_5, що свідчить, на думку відповідача, про невідповідність заявлених прав та поданих документів вимогам законодавства, оскільки за змістом резолютивної частини рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року по справі № 206/6816/14-ц не визначено право власності за позивачем на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2, а вказано саме адреса домоволодіння та земельної ділянки, а також визначено її площу, відносно якої позивачем були надані витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.05.2015 року.

Суд зазначає, що відповідач не наділений повноваженнями власного тлумачення рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року по справі № 206/6816/14-ц, яке, відображає відомості об'єкта нерухомого майна, зокрема, площу земельних ділянок.

Крім того, рішенням про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.04.2015 року зобов'язано позивача надати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, про яку зазначено рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року по справі № 206/6816/14-ц.

Саме відносно земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, про яку йдеться мова в рішенні Самарського районного суму м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року по справі № 206/6816/14-ц, позивачем і були надані витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.05.2015 року.

З огляду на викладене, за наявності рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року по справі № 206/6816/14-ц, яким визнано право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку літ. А-1 житловою площею 22,6 кв.метрів, загальною площею 47,8 кв.м., вбиральні літ. Г, душ літ. Д, навіс літ. Ж, споруди 1-5, І, земельної ділянки площею 0,1008 га згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення від 19.04.1999 р. № 719, з яких 0,1000 га передано для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0008 га - ведення особистого підсобного господарства; право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0807 га згідно державного акту, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення від 19.04.1999 р. № 719, - відповідач, відмовляючи позивачу в реєстрації права власності, вийшов за межі своїх повноважень, отже рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 21464551 від 20.05.2015 року прийнято необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене, суд зобов'язує Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку літ. А-1 житловою площею 22,6 кв.метрів, загальною площею 47,8 кв.м., вбиральні літ. Г, душ літ. Д, навіс літ. Ж, споруди 1-5, І, земельні ділянки площею 0,1008 га на праві приватної власності на землю, з яких 0,1000 га передано для обслуговування житлового будинку (0,0504 га - кадастровий номер НОМЕР_3 та 0,0496 га - кадастровий номер НОМЕР_4), 0,0008 га - ведення особистого підсобного господарства (кадастровий номер НОМЕР_5) та зареєструвати право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0807 га згідно державного акту, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення від 19.04.1999 р. № 719, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - ОСОБА_1 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 146,16 грн., що документально підтверджується квитанціями № 0.0.397332706.1 від 15.06.2015 року та № 0.0.392878478.1 від 03.06.2015 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 146,16 грн. підлягає поверненню.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 09 липня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 14 липня 2015 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 10, 11, 17, 69 - 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 21464551 від 20.05.2015 р., та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 21464551 від 20.05.2015 р.

Зобов'язати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку літ. А-1 житловою площею 22,6 кв.метрів, загальною площею 47,8 кв.м., вбиральні літ. Г, душ літ. Д, навіс літ. Ж, споруди 1-5, I, земельні ділянки площею 0,1008 га на праві приватної власності на землю, з яких 0,1000 га передано для обслуговування житлового будинку (0,0504 га - кадастровий номер НОМЕР_3 та 0,0496 га - кадастровий номер НОМЕР_4), 0,0008 га - ведення особистого підсобного господарства (кадастровий номер НОМЕР_5) та зареєструвати право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0807 га згідно державного акту, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення від 19.04.1999 р. № 719, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1; індекс 49023, АДРЕСА_2) судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 146,16 грн. (сто сорок шість гривень 16 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 14 липня 2015 року.

Суддя С. В. Прудник