Справа № 2а-4118/10/1270
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2010-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пляшкова К. О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2010 року справа №2а-4118/10/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Сіваченка І.В.

суддів Дяченко С.П., Шишова О.О.

при секретарі Запорожцевій Г.В.

за участі

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2010 року у справі № 2а-4118/10/1270 за позовом Приватного підприємства «ІСТ-ОІЛ Луганськ» до Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську «про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії», -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську «про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії».

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2010 року у справі № 2а-4118/10/1270 позов було задоволено у повному обсязі, а саме: визнано протиправними ди Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську щодо неприйняття у приватного підприємства «ІСТ-ОІЛ Луганськ» уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2009 року, жовтень 2009 року, листопад 2009 року, грудень 2009 року та зобов'язано Ленінську міжрайонну державну податкову інспекцію у м. Луганську прийняти та вважати поданою податкову звітність приватного підприємства «ІСТ-ОІЛ Луганськ», а саме: уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2009 року, жовтень 2009 року, листопад 2009 року, грудень 2009 року; та занести вказані в цих деклараціях (уточнюючих розрахунках) показники (дані) до електронних баз даних податкової звітності, в тому числі, до картки особового рахунку приватного підприємства «ІСТ-ОІЛ Луганськ».

Суд першої інстанції встановив відсутність у відповідача правових підстав для невизнання уточнюючих розрахунків як податкових декларацій.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, та винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно п.п. 5.1 п. 5 «Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість», затвердженого Наказом ДПА України 30.05.1997 року № 166 (у редакції наказу від 15.06.2005 року № 213) і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.2005 року за № 702/10982, у спеціальному полі для відміток про тип декларації (рядки 011-013 податкової декларації) у другій колонці вказується позначка (х) у рядку спеціального поля, яка відповідає типу декларації.

У додатках 5 «Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», наданих поштою 04.02.2010 року уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість за вересень, жовтень, листопад та грудень 2009 року у спеціальному полі для відміток, проставлені дві позначки (х) «Звітній» та «Уточнюючий», що суперечить Порядку заповнення декларації.

Тобто, згідно з п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України про внесення змін до Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перд бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року у редакції Закону України № 550-ІУ від 20.02.2003 року «Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена всупереч правилам, заначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація.

В судовому засіданні предстанвикі позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, понятгя податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету, є Закон України «Про податок на додану вартість». Відповідно до п.1.3 даного Закону платник податку -це особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Статтею 2 Закону визначено, що платником податку є будь-яка особа, яка здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку, підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку, імпортує товари (супутні послуги) в обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті.

Приватне підприємство «ІСТ-ОІЛ Луганськ» має статус юридичної особи та зареєстроване виконавчим комітетом Луганської міської ради 15.06.2007 за № 1 013451, що підтверджується свідоцтвом та довідкою з ЄДРПОУ (а.с.8, 9).

27.06.2007 ПП «ІСТ-ОІЛ Луганськ» взято на податковий облік у Ленінській МДШ та зареєстровано платником податку на додану вартість, про що видане свідоцтво №100049399 (а.с.10).

02.02.2010 ПП «ІСТ-ОІЛ Луганськ» у зв'язку з самостійно виявленими помилками, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, відповідно до п.17.2 ст.17 Закону України від 21.12.2000 № 2181 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» (далі - Закон № 2181) засобами поштового зв'язку (цінним листом) надіслані уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2009 року, жовтень 2009 року, листопад 2009 року, грудень 2009 року, з додатком № 5 до них (а.с.26-27, 48-55).

Уточнюючі розрахунки отримані відповідачем 4 лютого 2010 року, про що свідчить підпис посадової особи відповідача на почтовому повідомлені (а.с.25).

Відомості, зазначені в уточнюючих розрахунках не були занесені до картки особового рахунку ПП «ІСТ-ОІЛ Луганськ» та до електронних баз податкової звітності.

Як стверджує позивач, не отримавши жодних повідомлень щодо невизнання вказаних декларацій податковим органом як податкових декларацій, позивач 28.04.2010 засобами поштового зв'язку (цінним листом) надіслав повторно уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2009 року, жовтень 2009 року, листопад 2009 року, грудень 2009 року, з додатком № 5 до них (а.с.28-30, 40-47).

Уточнюючі розрахунки отримані відповідачем 18 травня 2010 року, про що свідчить підпис посадової особи відповідача на почтовому повідомлені (а.с.28).

Знову ж таки відомості, зазначені в уточнюючих розрахунках не були занесені до картки особового рахунку ПП «ІСТ-ОІЛ Луганськ» та до електронних баз податкової звітності.

Позивач стверджує, що причини невизнання уточнюючих розрахунків за період вересня-грудня 2009 року як податкових декларацій не повідомлені контролюючим органом платнику податків.

Відповідно до п.п.4.1.2 ст.4 Закону № 2181, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Аналогічні вимоги до обов'язкового прийняття податкової звітності встановлені п.4.2 Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України, затверджених Наказом ДПА України №827 від 31.12.2008.

Також, п.4.3 Методичних рекомендацій встановлено, що податкова звітність має бути: надана адресату звітності за формами встановленого зразка, що діють на момент подання документа, з обов'язковими додатками; повністю заповненою, а саме: наявні обов'язкові реквізити та відмітка про подані додатки, значення показників, що не заповнюються через відсутність інформації, мають бути прокреслені; документи податкової звітності, що подаються на паперових носіях, мають бути заповнені чорнилом, пастою кулькових ручок, за допомогою друкарських машинок, принтерів, засобів механізації або інших засобів, які забезпечують збереження записів протягом установленого терміну зберігання звітності; без підчисток, помарок, малопомітних виправлень; підписана відповідними посадовими особами, скріплена печаткою платника податків.

Всі вказані вимоги у зазначеному вище пункті Методичних рекомендацій були додержані ПП «ІСТ-ОІЛ Луганськ».

Також, відповідно до п.17.2 ст.17 Закону № 2181, платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з цього податку.

Відповідно до п.4.4. Порядку ДПА України № 166, якщо платник самостійно виявив помилки, що містяться у раніаіе поданій ним податковій декларації, то такий платник зобов'язаний подати в порядку, установленому для подання декларацій з податку на додану вартість (без урахування граничного терміну подання, але з урахуванням строків давності, встановлених статтею 15 Закону N2181) уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (далі - уточнюючий розрахунок). Одним уточнюючим розрахунком може виправлено помилки лише однієї раніше поданої декларації. Такий спосіб самостійного виправлення платником помилки може бути застосований у разі виправлення у декларації звітного (податкового) періоду помилок лише однієї раніше поданої декларації.

Відповідно до п.п.4.4.1 п.4.4 Порядку ДПА України № 166, у разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку чи декларації, до якої включені уточнені показники, повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Підпункт 4.4.3 вказаного Порядку встановлює, що у разі виправлення помилки, допущеної у податковій декларації, поданій за формою, затвердженою наказом ДПА України від 30.05.97 № 166, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.07.1997 за № 250/2054 (у редакції наказів ДПА України від 15.06.05 N 213 та від 17.03.08 N 159), зі змінами, уточнюючий розрахунок подається за формою, визначеною у додатку 5.

ПП «ІСТ-ОІЛ Луганськ» скористалось встановленим правом на подання уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2009 року, жовтень 2009 року, листопад 2009 року, грудень 2009 року, при цьому позивачем були додержані всі вимоги як до форми уточнюючого розрахунку, так і до порядку його заповнення.

Статтею 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначено, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

Доводи апеляційної скаргим відповідача про порушення позивачем при надісланні уточнюючих розрахунків п.п.5.1 п.5 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість як на підставу невизнання контролюючим органом цих уточнюючих розрахунків як податкову декларації, судом визнаються необгрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п.4.5 Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України, затверджених Наказом ДПА України № 827 від 31.12.2008, якщо надана органу ДПС платником податків податкова звітність заповнена ним з порушенням правил, зазначених у затвердженому порядку заповнення, то вона може бути не визнана таким органом ДПС як податкова декларація, а саме:

1) у ній не зазначено обов'язкових реквізитів або не проставлено прочерк у показниках, які не заповнюються;

2) її не підписано відповідними посадовими особами (факсиміле не дозволяється);

3) не скріплено печаткою платника податків;

4) відсутні обов'язкові додатки до податкової звітності, передбачені порядком заповнення відповідної звітності;

5) неможливо прочитати текст або цифри внаслідок пошкодження (наприклад, документи, залиті чорнилом або іншою рідиною, потерті);

6) наявні порвані аркуші, підчищення, помарки, виправлення, дописки і закреслювання;

6) подана ксерокопія звітних документів;

7) звітність з податку на додану вартість, подана неплатником ПДВ.

У таких випадках працівники структурного підрозділу ОДПС, до функцій якого належить приймання податкової звітності, в усній формі попереджають платника податків про виявлені недоліки і право невизнання органом ДПС такої податкової звітності відповідно до норм Закону N 2181.

Якщо платник податків наполягає на прийнятті звітності, то звітність приймається, реєструється та разом зі службовою запискою передається до галузевого підрозділу для подальшого зберігання у звітній частині особової справи платника податків. На примірнику, що залишається у платника податків, проставляється штамп "ОТРИМАНО, попереджено про можливість невизнання" (зразок штампа наведено у додатку 1 до Методичних рекомендацій).

Структурним підрозділом ОДПС, до функцій якого належить приймання податкової звітності у триденний термін від дня отримання звітності (але не пізніше наступного дня від граничного строку подання), надсилається платнику податків повідомлення про невизнання ОДПС податкової звітності як податкової декларації із зазначенням підстав неприйняття та пропозицією надати нову податкову декларацію, оформлену належним чином (пп. 4.1.3 п. 4.1 ст. 4 Закону N2181).

У судовому засіданні встановлено, що уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2009 року, жовтень 2009 року, листопад 2009 року, грудень 2009 року відповідачем не визнані як податкова декларація у зв'язку з тим, що ці розрахунки містять позначки «Звітний» та «Уточнюючий» одночасно.

Разом з тим, суд зазначає, що оглядом оригіналу примірника уточнюючих розрахунків, що знаходяться у позивача та копії яких долучено до матеріалів справи (а.с.40-55) встановлено, що уточнюючі розрахунки складено та заповнено на комп'ютері, не комп'ютерним набором зроблено тільки підписи керівника та головного бухгалтера, а також печатку платника податку. Суд зауважує, що у цих розрахунках наявна тільки позначка «Уточнюючий», яку також виконано на комп'ютері.

Оглядом оригіналів примірників уточнюючих розрахунків, що знаходяться у відповідача і копію яких також долучено до матеріалів справи (а.с.77-84) встановлено, що вони дійсно містять позначки «Звітний» та «Уточнюючий» одночасно. Проте ці позначки виконано рукописно, а не на комп'ютері.

З огляду на викладене, суд критично оцінює примірники уточнюючих розрахунків, наданих представником відповідача.

Більш того, оскільки Розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів є додатком до Уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, очевидний вид Розшифровки як уточнюючого, а не звітного.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

В повному обсязі ухвала виготовлена 18.10.2010 року.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 3 вересня 2010 року у справі № 2а-4118/10/1270 за позовом Приватного підприємства «ІСТ-ОІЛ Луганськ» до Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську «про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії» залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: С.П.Дяченко

ОСОБА_4