Справа № 817/2640/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" липня 2015 р. м. Київ К/800/61279/13

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого -Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

при секретарі судового засідання Міщенко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Складське господарство»

на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 року

у справі № 817/2640/13-а

за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Складське господарство»

до Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області

про визнання нечинною податкової вимоги,

встановив:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Складське господарство звернулось до суду з адміністративним позовом до Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання нечинною податкової вимоги, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 29.08.2013 року позов задоволено. Визнано бездіяльність Кузнецовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області щодо невчинення дій спрямованих на зарахування надміру сплачених ДП НАЕК «Енергоатом» за ВП «Складське господарство» сум з податку на прибуток (код платежу - 11020100 «Податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності») на погашення суми податкового боргу з податку на прибуток (код платежу -11023100 «Авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності») нарахованих ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Складське господарство» станом на 11.07.2013 року - протиправною. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 12.07.2013 року № 3-00. Зобов'язано Кузнецовську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Рівненській області здійснити коригування даних в картці особового рахунку ДП НАЕК «Енергоатом» шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу за авансовим внеском з податку на прибуток станом на 11.07.2013 року.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29.08.2013 року скасовано та прийнято нову постанову про відмову у позові.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції , посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник позивача касаційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

В грудні 2012 року ДП НАЕК «Енергоатом» згідно платіжного доручення від 28.12.2012 року № 7441 сплачено податок на прибуток у сумі 3 535 415, 00 грн. з призначенням платежу «авансова сплата податку за січень-вересень 2013 року по відокремленому підрозділу «Складське господарство».

Вважаючи, що станом на кінець грудня 2012 року у позивача існувала переплата суми податку на прибуток за 2012 рік по відокремленому підрозділу «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом» звернулось до податкового органу з заявою про зарахування такої суми переплати у рахунок зарахування авансових внесків, що будуть нараховані за звітні поточні періоди 2013 року.

Відповідно до зазначеної заяви, крім прохання зарахування існуючої переплати у рахунок авансових внесків з податку на прибуток за 2013 рік, позивач просив у разі неможливості здійснення зарахування зазначеної переплати повернути на поточний рахунок ДП НАЕК «Енергоатом» суму такої переплати в повному розмірі.

В червні 2013 року позивач знову звернувся до податкового органу з проханням зарахувати переплату з податку на прибуток 2012 року в рахунок авансових внесків з податку на прибуток за 2013 рік, а в разі неможливості здійснення зарахування зазначеної переплати повернути на поточний рахунок ДП НАЕК «Енергоатом» суму такої переплати в повному розмірі.

На вищезазначені заяви позивача податковий орган надіслав на адресу ДП НАЕК «Енергоатом» лист від 27.06.2013 року №1141/15-135, яким фактично відмовлено у проведенні такого зарахування.

Таким чином, у зв'язку із відмовою податкового органу у проведенні зарахування переплати з податку на прибуток за 2012 рік у рахунок авансових внесків з податку на прибуток за 2013 рік ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Складське господарство» станом на 11.07.2013 року у позивача рахується податковий борг за узгодженим грошовим зобов'язанням на загальну суму 85 414, 82 грн.

12.07.2013 року відповідачем сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу форми «Ю» № 3-00, яка є предметом оскарження у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок про те, що в спірних правовідносинах податковий орган припустився протиправної бездіяльності та не дотримався вимог закону, що призвело до порушення прав та інтересів позивача.

Суд апеляційної інстанції, не погодившись із такими висновками суду першої інстанції, скасував постанову та прийняв рішення про відмову у позові, в якому зазначив, що відповідачем правомірно та обґрунтовано винесено податкову вимогу, оскільки належними та допустимими доказами у справі підтверджено, що позивачем сплачено авансові внески з податку на прибуток за період січень-вересень 2013 року, а тому сплата грошового зобов'язання у такому вигляді не є надміру сплаченою сумою податку на прибуток.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи таке.

Відповідно до п.п. 14.1.115 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Підпунктом 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України визначено платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 підрозділу 4 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку у розмірі 1/9 податку на прибуток, нарахованого у податковій звітності за дев'ять місяців 2012 року, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Згідно із п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є, зокрема, суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена, зокрема, за рахунок помилково надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Пунктом 43.4 ст. 43 Податкового кодексу України визначено, що платник податків подає заяву, зокрема, на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету.

Отже в силу приписів вищенаведених норм, встановлено можливість погашення грошового зобов'язання за рахунок наявної переплати без визначення будь-яких застережень щодо випадків, за яких податковий орган може відмовитися від сплати платником податків грошового зобов'язання за рахунок наявної у нього переплати. А реалізація такої можливості здійснюється шляхом подання відповідної заяви платником податків з правом визначити джерело сплати грошових зобов'язань, якому кореспондує обов'язок податкового органу здійснити відповідне зарахування.

Позивач, як платник податку, вправі розпоряджатися власними коштами, зокрема шляхом звернення до податкового органу з заявою про здійснення заліку податкових зобов'язань. Не здійснення відповідачем такого заліку, при наявності відповідної переплати, порушує право позивача на розпорядження коштами.

Оскільки відповідач не зарахував надмірно сплачені грошові кошти (суму переплати, яка є достатньою для заліку), внаслідок чого і не здійснив покладені на нього положеннями статей 17, 43, 87 Податкового кодексу України обов'язки, суди дійшли обґрунтованого висновку, що не проведення відповідачем заліку надмірно сплачених коштів є протиправною бездіяльністю.

З огляду на те, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що призвела до безпідставного незарахування надміру сплачених сум з податку на прибуток (код платежу - 11020100 «Податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності») на погашення суми податкового боргу з податку на прибуток (код платежу -11023100 «Авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності»), це призвело до прийняття оскаржуваної вимоги, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, висновок суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні позову є помилковим.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Отже, прийняте апеляційним судом рішення у справі підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції - залишенню в силі відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Складське господарство» задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 року у справі № 817/2640/13-а скасувати.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29.08.2013 року у справі № 817/2640/13-а залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук