Справа № 2-а-5/10-0407
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2010-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 червня 2010 року. Справа № 2-а-5/10

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

прокурора Селецького А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Вільногірську, Дніпропетровської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції, Дніпропетровської області, Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 18.01.2008 року, та уточненням до нього від 08.04.2008 року, позивач прохає: - визнати неправомірною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, у вигляді ненадання позивачу відповіді на її заяву від 21.11.2007 року стосовно невиконання виконавчого провадження по стягненню на її користь 13 035 грн. з ОСОБА_5 та ОСОБА_6; - стягнути на користь позивача з Відділу державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, з відповідного рахунку в Головному управлінні державного казначейства України в Дніпропетровській області, для відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 21 листопада 2007 року, позивач звернулась до ВДВС Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області з письмовою заявою, в якій прохала, згідно Закону України «Про звернення громадян», розглянути її питання та надати їй письмову відповідь в встановлений законом строк, відносно того, чому на цей час не виконується вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 червня 1998 року, відносно засуджених - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в частині цивільного позову, згідно до якого з вказаних осіб на її користь було стягнуто 13 035 гривень.

До цього, 28 липня 1998 року нею була подана заява до відповідача про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист № 1-109, виданий на виконання вироку Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 червня 1998 року, згідно до яких відповідач відкрив виконавче провадження.

Підтвердженням того, що відповідач дійсно отримав письмову заяву від 21 листопада 2007 року, є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення від 26.11.2007 року.

Таким чином з 26.11.2007 року, у відповідача згідно до Закону України «Про звернення громадян» виникло зобовязання розглядати її заяву та надати їй письмову відповідь на неї.

Однак, станом на 17.01.08 року, ніяких повідомлень від відповідача на її заяву від 21.11.07 року не надійшло, що в свою чергу є порушенням з боку відповідача норм Конституції України та Закону України «Про звернення громадян», а тому бездіяльність відповідача є неправомірною виходячи з наступного.

Згідно до ст. 1 ЗУ «Про звернення громадян» - громадяни України, мають право на звернення до органів державної влади та місцевого самоврядування, з заявами та скаргами, щодо реалізації прав та свобод.

Згідно до ст. 18 ЗУ «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся з заявою чи скаргою до органів державної влади або місцевого самоврядування, має право на отримання письмової відповіді, про результати перевірки заяви чи скарги.

Згідно до ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян», органи державної влади та місцевого самоврядування зобовязані, обєктивно, всебічно та своєчасно, перевірити заяви чи скарги, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги, і суть прийнятого рішення.

Згідно до ст. 24 ЗУ «Про звернення громадян», особи, винні в порушенні ЗУ «Про звернення громадян» несуть цивільну, адміністративну, кримінальну відповідальність. Таким чином, відповідач порушив ч.2 ст. 19 Конституції України, згідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому як Законом України «Про звернення громадян» відповідачу не надане право не розглядати заяви громадян та не надавати відповіді на ці заяви.

Вище вказаними протиправними діями відповідача у вигляді ігнорування її звернення, їй спричинена моральна шкода яка виражена у наступному.

Оскільки відповідач порушив її права передбачені Законом України «Про звернення громадян», вона зазнала душевні страждання, а також змушена змінити свій звичайний уклад життя звертаючись за допомогою до адвокатів, для того, щоби захистити своє порушене право.

Згідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про звернення громадян», громадянину за його вимогою, може бути відшкодована моральна шкода, спричинена неправомірними діями органу чи посадової особи.

Згідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо її самої.

Грошова компенсація, яка може компенсувати її моральні страждання, дорівнює 5000 гривень.

Оскільки згідно до пункту 21 постанови Пленуму ВСУ від 26.12.03 р. № 14 «про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при розгляді позовів фізичних і юридичних осіб про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень ст. 11 Закону № 202/98-ВР, ст. 86 Закону № 606-XIV і враховувати, що в таких справах відповідачами можуть бути відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України, нею залучено до справи в якості відповідача Головне управління державного казначейства України в Дніпропетровській області.

Згідно до ч. 2 ст. 19 КАС України, адміністративні справи з підстав оскарження дій або бездіяльності субєкту владних повноважень, розглядаються за місцем проживання позивача.

08.04.2008 року позивачка подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначила, що згідно п.8 ст. 37 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», у 2008 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України, спрямовуються відповідно на здійснення витрат, повязаних з організацією і проведенням виконавчих дій, виплату винагороди державним виконавцям (за рахунок джерел, визначених п.7 ст.7 цього Закону).

Згідно до ч.1 ст.25 Бюджетного кодексу України, державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийнято державним органом, що відповідно до Закону має право на його застосування.

В судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву та її обґрунтування підтримали в повному обсязі.

Додатково представник позивача, посилаючись на Конституцію України, ЗУ «Про звернення громадян», Кодекс адміністративного судочинства України, ЦК України, пояснив, що відповідач надав до суду копії відповідей, які надавалися, начебто, позивачу, але в цих відповідях дати зазначені різні і адреси зазначені різні, а саме: одна відповідь від 05.12.07 року № Ф-9, на імя позивача на дві адреси: смт. Просяна, вул. Коцюбинського, 7, Покровського району, Дніпропетровської області, і м. Вільногірськ, вул. Привокзальна, 4-а, Дніпропетровської області; друга відповідь на імя позивача від 06.12.07 р. № Ф-9 на одну адресу: смт. Просяна, вул. Коцюбинського, 7, Покровського району, Дніпропетровської області. В своєму листі до ВДВС позивач зазначила свою адресу лише: м. Вільногірськ, вул. Привокзальна,4-а, Дніпропетровської області. Представник відповідача не надав реєстр поштових відправлень, де було б видно, що таке відправлення було здійснено. Враховуючи ці обставини він вважає, що ВДВС відповідь на листа позивача своєчасно не надали. Коли відповідач відправив листа з відповіддю звичайною поштою 20.03.08 року, то цей лист був отриманий позивачем. Внаслідок ненадання своєчасної відповіді позивачу, відповідачем були порушені її права, передбачені ЗУ «Про звернення громадян», а також завдано моральної шкоди, оскільки були спричинені душевні страждання. Для відшкодування моральної шкоди позивачеві, на його користь з відповідача слід стягнути 5000 грн., що буде відповідати вимогам розумності і справедливості, відповідно до ст. 23 ЦК України. Відповідач не довів в судовому засіданні того факту, що відповідь на звернення позивача була направлена вчасно.

Із додаткових пояснень Позивача витікає, що з приводу виконання вироку суду в частині стягнення грошових коштів, вона неодноразово по телефону зверталася до начальника ВДВС Покровського РУЮ ОСОБА_7. Письмово звернулася вперше 21.11.2007 року, але відповідь отримала лише після подачі позову до суду. Бездіяльністю відповідача їй були спричинені душевні страждання, в лікарню вона не зверталася. Вона вірить, що відповіді готувалися, але чим підтверджується факт їх відправлення.

Представник відповідача - Відділу державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції, Дніпропетровської області, в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, підтримав письмові заперечення на позов, та пояснив, що відповідь на звернення ОСОБА_1 була надана вчасно, про що свідчать дані про реєстрацію надходження звернення та реєстрація надання відповіді на звернення в журналі реєстрації звернень громадян, який вівся в ВДВС Покровського РУЮ в 2007 році, витяги з якого долучено до справи і оригінал якого оглядався в судовому засіданні. В номенклатурі справ ВДВС в 2007 році не було передбачено обовязкового ведення реєстру поштових відправлень і такий реєстр не вівся. З 2008 року такий реєстр є обовязковим. Згідно ЗУ «Про звернення громадян» реєстрація звернень та відповідей на них здійснюється з допомогою окремого журналу реєстрації звернень громадян. Інших реєстраційних документів для реєстрації звернень громадян та реєстрації відповідей на них законом і інструкціями не передбачено. Внаслідок якої події позивач не отримала відповідь по пошті, невідомо, але згідно того ж закону та інструкцій з виконання ЗУ «Про звернення громадян» та з діловодства, та ЗУ «Про виконавче провадження», не передбачено, щоб відповідь надавалася заказними листами з повідомленням про вручення, кошти на це не виділяються. Тому всі відповіді надаються простим поштовим відправленням. Щодо зазначення різних дат в двох копіях відповідей, то ця помилка могла виникнути тільки під час підготовки та надання відповіді, що виконував колишній працівник ВДВС ОСОБА_7, який отримав лист на виконання 26.11.07 року і надав відповідь, згідно журналу реєстрації звернень громадян, 06.12.07 року вих. № Ф-9. В звязку з тим, що позивач протягом довгого часу більше 4 років письмово не зверталася до ВДВС і письмово не повідомляла про зміну своєї адреси свого місця проживання, то і відповіді давалися за двома адресами. Прокуратурою Покровського району 17.11.2008 року відмовлено в порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_7 за відсутністю складу злочину стосовно фальсифікації відповіді на звернення ОСОБА_1, перевірка торкалася і дат, зазначених у відповідях. Даних про службове підроблення встановлено не було. 28.11.2008 року виконавчий лист було повернено ОСОБА_1 в звязку з неможливістю виконання, оскільки боржники були оголошені в розшук, майна у них не було. До цього часу позивач не зверталася з повторною заявою про примусове виконання рішення суду.

Представник відповідача - Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що підтримує думку представника ВДВС.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що, на його думку, в задоволенні позову слід відмовити, оскільки відповідь на звернення ОСОБА_1 бала надана, оскільки законом не передбачено, щоб відповідь надавалася заказним листом з повідомленням про вручення; прокуратурою Покровського району відмовлено в порушенні кримінальної справи у відношенні виконавця за відсутністю факту фальсифікації відповіді; згідно ст. 11-1 ЗУ «Про виконавче провадження» сторона виконавчого провадження повинна повідомляти ВДВС про зміну місця проживання; реєстрація поштових відправлень передбачена в ВДВС лише з 2008 року. За цих обставин неможливо довести, що відповідач не надав, а позивач не отримала відповіді на своє звернення.

Із показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є знайомими позивача, витікає, що їм відомо зі слів ОСОБА_1 про загибель її сина і про те, що вона звернулась з заявою до виконавчої служби з приводу стягнення відшкодування моральної шкоди. Винні особи уже відбули покарання, а моральну шкоду не відшкодували. ОСОБА_1 звернулася до виконавчої служби в письмовій формі, але відповіді не отримала. Після чого звернулася до суду. Вона переживала, що їй не надали відповіді, вживала сердечні та заспокійливі таблетки.

Враховуючи пояснення позивача та її представника, представників відповідачів, та висновок прокурора, та всі матеріали справи, суд вважає, що між сторонами: субєктом владних повноважень органом державної виконавчої влади та фізичною особою громадянкою України, виник спір за фактом звернення громадянки в письмовій формі з заявою до органу державної влади на підставі ст. 3 ЗУ «Про звернення громадян» та неотримання громадянкою від цього державного органу наданої відповіді на звернення за відсутності вини державного органу. Суд вважає встановленими наступні факти, та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії листа від 21.11.2007 року за підписом ОСОБА_1 на адресу ВДВС Покровського РУЮ, Дніпропетровської області, виконаного на одній сторінці, зазначено адресу відправника: м. Вільногірськ, вул. Привокзальна, б. 4-а, Дніпропетровської області. Згідно змісту листа, повідомляється про винесення вироку 15.07.1998 року Покровським районним судом, Дніпропетровської області у відношенні ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які засуджені за злочини, наслідком яких явилася смерть сина заявниці ОСОБА_10 Заявниця прохає повідомити її в установлений ЗУ «Про звернення громадян» строк в письмовій формі, на якій стадії перебуває виконавче провадження з стягнення з зазначених осіб на її користь 13035 грн. Заявниця попереджає, що у випадку не отримання відповіді на цю заяву, або формальну відповідь, вона звернеться в суд з адміністративним позовом . (а.с.7)

Згідно поштового повідомлення про вручення, поштове відправлення було отримане уповноваженою особою ВДВС Покровського РУЮ, Дніпропетровської області, 26.11.2007 року.(а.с.8)

Згідно відзиву на позов ОСОБА_1 в. о. начальника ВДВС Покровського РУЮ, Дніпропетровської області, ОСОБА_11, від 20.03.08 року вих. № 3448/1, повідомляється про хід виконання виконавчих листів, про відсутність повідомлень про зміну адреси місця проживання стягувача ОСОБА_1, про надання відповіді на її звернення 05.12.2007 р. (а.с.30-32).

Згідно листа ВДВС Покровського РУЮ, Дніпропетровської області, від 05.12.07 р. вих. № Ф-9, за підписом в. о. начальника ВДВС Покровського РУЮ ОСОБА_7, на імя ОСОБА_1 зазначено дві адреси: смт. Просяна, вул. Коцюбинського, 7, Покровського району, Дніпропетровської області, і м. Вільногірськ, вул. Привокзальна, 4-а, Дніпропетровської області. В листі на двох аркушах докладно повідомляється про хід виконання виконавчих документів по стягненню з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошових коштів на користь ОСОБА_1 (а.с.33-34, 107-108).

Згідно повторного листа ВДВС Покровського РУЮ, Дніпропетровської області, від 20.03.08 р. вих. № Ф-9, за підписом в. о. начальника ВДВС Покровського РУЮ, Дніпропетровської області, ОСОБА_11, на імя ОСОБА_1 зазначено дві адреси: смт. Просяна, вул. Коцюбинського, 7, Покровського району, Дніпропетровської області, і м. Вільногірськ, вул. Привокзальна, 4-а, Дніпропетровської області, та докладно викладено хід виконання виконавчих документів по стягненню з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошових коштів на користь ОСОБА_1 (а.с.35-36, 53-54).

Згідно листа ВДВС Покровського РУЮ, Дніпропетровської області, від 06.12.07 р. вих. № Ф-9, за підписом в. о. начальника ВДВС Покровського РУЮ ОСОБА_7, на імя ОСОБА_1 зазначено одну адресу: смт. Просяна, вул. Коцюбинського, 7, Покровського району, Дніпропетровської області. В листі на двох аркушах докладно повідомляється про хід виконання виконавчих документів по стягненню з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошових коштів на користь ОСОБА_1 (а.с.90-91).

Згідно витягів з журналу реєстрації звернень громадян, за порядковим номером 9 зазначено надходження звернення від ОСОБА_1 26.11.07 р. вх. № Ф-9, про стягнення боргу з ОСОБА_5 та ОСОБА_12, доручено на виконання ОСОБА_7 26.11.07 р., контрольний строк виконання 06.12.07 р., відмітка 06.12.07 надано відповідь, номер справи за номенклатурою 03-06. (а.с.101-102).

Згідно постанови помічника прокурора Покровського району, Дніпропетровської області, про відмову в порушенні кримінальної справи від 17.11.2008 року, в діях в. о. начальника ВДВС Покровського РУЮ ОСОБА_7 при наданні ним відповіді на звернення ОСОБА_1, даних, які б свідчили про службове підроблення з його боку не встановлено.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України;

- з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо, (неупереджено);

- добросовісно;

- розсудливо;

- з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

- з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

- своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ЗУ «Про виконавче провадження», сторони зобов'язані письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Згідно ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією. За умови авансування стягувачем в порядку, передбаченому цим Законом, витрат на проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися учасникам виконавчого провадження рекомендованими листами.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про звернення громадян» - громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 18 ЗУ «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся з заявою чи скаргою до органів державної влади або місцевого самоврядування, має право на отримання письмової відповіді, про результати перевірки заяви чи скарги, вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян», органи державної влади та місцевого самоврядування зобовязані, обєктивно, всебічно та своєчасно, перевірити заяви чи скарги, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги, і суть прийнятого рішення. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань.

Згідно ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно ст. 24 ЗУ «Про звернення громадян», особи, винні в порушенні ЗУ «Про звернення громадян» несуть цивільну, адміністративну, кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 25 ЗУ «Про звернення громадян», у разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов'язані з поданням і розглядом скарги, обґрунтовані витрати, понесені у зв'язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток. Спори про стягнення витрат розглядаються в судовому порядку. Громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Згідно п.6.1 «Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян у Міністерстві юстиції України, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 18.03.2004 року № 26/5, діловодство, повязане зі зверненнями громадян, ведеться окремо від інших видів діловодства і покладається в органах та установах юстиції на одного із працівників загального відділу (канцелярії, відділу контролю розгляду звернень громадян). Згідно п.п. 3.7 3.9 зазначеної Інструкції не передбачено направлення відповіді на звернення громадян заказним листом з повідомленням чи без повідомлення про вручення поштового відправлення.

Суд вважає встановленими наступні факти: факт звернення позивача до ВДВС Покровського РУЮ, з письмовою заявою від 21.11.2007 року, який взаємно визнається сторонами та підтверджується фактом реєстрації звернення в журналі звернень громадян відповідача; факт отримання звернення відповідальною особою ВДВС Покровського РУЮ для виконання 26.11.2007 року за вх. № Ф-9, що взаємно визнається сторонами та підтверджується фактом реєстрації звернення в журналі звернень громадян відповідача ; факт підготовки та відправлення відповіді на звернення на дві адреси позивача 05 і 06 грудня 2007 року за вихідним № Ф-9 в установлений законом строк в межах 10 днів та в межах бюджетних асигнувань, що підтверджується копіями відповідей та підтверджується фактом реєстрації надання відповіді на звернення позивача в журналі звернень громадян відповідача; факт неотримання направленої відповіді позивачем в установлений законом максимальний строк - 45 днів за невідомих причин, що підтверджується поясненнями позивача та двох свідків, а також відсутністю установленого законом порядку направлення відповіді на звернення громадян поштовим повідомленням про вручення, що, як загально відомо, не виключає втрати поштових відправлень; факт відсутності вини ВДВС Покровського РУЮ в неотриманні відповіді позивачем, що підтверджується всією сукупністю доказів та частково поясненням позивача, що вона визнає, що відповідь готувалася, але немає доказів, що відповідь надсилалася їй; факт отримання відповіді відповідача позивачем на її заяву в березні 2008 року, що взаємно визнається сторонами; факт відсутності офіційного повідомлення позивачем відділу ДВС Покровського РУЮ про зміну своєї адреси, що взаємно визнається сторонами; факт недоведеності заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок, саме, несвоєчасно отриманої відповіді на заяву, що підтверджується всією сукупністю доказів у справі в їх взаємозвязку, достатності і допустимості, суд вбачає, що моральна шкода була завдана позивачу внаслідок тривалого часу неможливості виконати рішення суду на користь позивача за фактом загибелі її сина, доказів погіршення стану здоровя позивача, саме, внаслідок неотримання своєчасно відповіді в ВДВС не надано, причинний звязок між цими подіями не доведений; факт законодавчого установлення можливості відшкодувати моральні збитки, згідно ст. 25 ЗУ «Про звернення громадян», передбачено тільки у випадку заподіяння моральних збитків внаслідок неправомірних дій чи рішень органу чи посадової особи при розгляді скарги, а не, просто, заяви громадянина, згідно ст.3 ЗУ «Про звернення громадян», передбачено звернення в виді : пропозицій, заяв та скарг, відповідно до назви документу та його змісту, позивач звернулася до відповідача саме з заявою, а не скаргою, на думку суду, установлена законом можливість відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконних дій при розгляді ,саме, скарги, а не заяв та пропозицій, відповідає вимогам ст. 56 Конституції України.

Суд приходить до висновку, що відповідач діяв у відповідності до Конституції України та законів, які регулюють правовідносини з питань звернення громадян до органів державної влади з пропозиціями, заявами та скаргами, щодо реалізації прав та свобод, що можливість відшкодування моральної шкоди при розгляді відповідними державними органами чи їх посадовими особами, саме, заяв громадян, ЗУ «Про звернення громадян» не передбачено, що, фактично, спричинення моральної шкоди позивачу тільки внаслідок несвоєчасного отримання відповіді від відповідача, не доведено, суд доходить висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 94 КАС України, і приходить до висновку про покладення на позивача судових витрат в виді судового збору 08.50 грн.

Керуючись ст. ст. 2,7,86,87,94,158-163,167,185,186,254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції, Дніпропетровської області, Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Відмовити у визнанні неправомірною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на її заяву від 21.11.2007 року стосовно невиконання виконавчого провадження по стягненню на її користь 13 035.00 грн. з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до виконавчого листа № 1-109 виданого 28.07.1998 року Покровським районним судом, Дніпропетровської області, на виконання вироку того ж суду від 15.07.1998 р. в частині задоволеного цивільного позову.

Відмовити у стягненні на користь ОСОБА_1 з Відділу державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції, Дніпропетровської області, з відповідного рахунку в Головному управлінні державного казначейства України в Дніпропетровській області, для відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Судові витрати у справі в виді судового збору 08.50 грн. покласти на позивача ОСОБА_1.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом 20 днів, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана в Вільногірський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в строк, установлений для подання заяви про апеляційне оскарження, через Вільногірський міський суд.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.