Справа № 2-а-897/10
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2012-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2012 р. Справа № 29280/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Олендера І.Я.

суддів: Каралюса В.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2010 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про зобовязання провести нарахування підвищення до пенсії як дитині війни,-

встановила:

В листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про зобовязання здійснити нарахування щомісячного підвищення до пенсії за січень-жовтень 2010 року включно, зазначивши, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено виплату такої у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Незважаючи на це, відповідач її не виплачує.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2010 року позов задоволено. Позовні вимоги за період з 01.01.2009 року по 24.05.2010 року включно залишено без розгляду. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області провести нарахування та виплату позивачу із 25 травня 2010 року по 31 жовтня 2010 року включно одноразово, а починаючи із 01 листопада 2010 року щомісячно до припинення права позивача на таке, підвищення пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з дотриманням вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що встановлений ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може використовуватися для обчислення надбавок або підвищень інших пенсій; приписами Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено проведення фінансування з Державного бюджету України, а не з коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 183-2 КАС України, якщо рішення прийняте в порядку скороченого провадження апеляційні скарги, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач належить до категорії громадян, на яких поширюються державні соціальні гарантії дітей війни, а тому він має право на встановлене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії, оскільки дія статті не зупинялась, а тому вимоги за задоволений період є підставними, з врахуванням рішення Конституційного суду України від 22.05.2008р.

Безспірно встановлено, що позивач є дитиною війни та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) мав право на отримання підвищення виплачуваної йому пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що при зверненні до суду позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст.99 КАС України та не наведено поважних причин його пропуску.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу нарахування та виплати недоплаченого підвищення до пенсії за 2010 рік, колегія суддів вважає, що такі підлягають задоволенню, так як Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік» дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей» не зупинено. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік» розміри державних соціальних гарантій на 2010 роки, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Таким чином, відповідач у 2010 році, повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Саме тому суд першої інстанції зобовязав відповідача провести нарахування і виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» починаючи з за період з 25 травня 2010 року по 31 жовтня 2010 року та починаючи з 01 листопада 2010 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст.183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14 грудня 2010 року у справі № 2-а-897/10/0706 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий : Олендер І.Я.

Судді : Каралюс В.М.

ОСОБА_2