Справа № 2-а/819/90/13
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2013-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/819/90/13

"07" лютого 2013 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Подлісній І.М.

при секретарі судового засідання Субтельній Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремінь" до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 08 жовтня 2012 року №, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кремінь" звернулось до адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення - рішення. № від 08 жовтня 2012 року, яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 6 462 грн.50 коп., посилаючись на те, що податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам закону, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

В суді представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Кремінь" позовні вимоги підтримав, просила їх задовольнити, податкове повідомлення - рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби № від 08 жовтня 2012 року скасувати.

Представник відповідача Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, з'ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами вважає, що вказаний позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Тернопільською ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремінь» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з контрагентом: TOB «Добробуд-05» за період з 01.08.2011 року по 31.08.2011 року. Результати якої оформлено Актом від 21.09.2012 року № 3982/22-10/22605005.

Зі змісту акту вбачається, що проведеною перевіркою ТзОВ «Кремінь» не встановлено реальність поставки товару та використання його у господарській діяльності і зроблено висновок, що в порушення п. 198,1 п. 198,3 п. 198,6 ст.198 п. 201,1 ст.201 Податкового кодексу України, підприємством занижено податок на додану вартість за серпень 2011 року на суму 5 170 грн.

За результатами розгляду Акта перевірки Тернопільською ОДПІ і прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.10.2012 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 6 462 грн.50 коп. в т.ч. нараховано 5 170 грн. ПДВ та нараховані штрафні санкцій на суму 1 292,50 грн.

Встановлюючи порушення ч 5 ст.203, ч 1,2 ст.215, ст.,216 ЦК України в частині не додержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків працівниками податкового органу безпідставно не взято до аги надані їм документи, а саме:

1. Договір № 7 від 01 серпня 2011 року;

2. Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії АОІ № 22103 7;

3. Рахунок фактура № 587 від 25 серпня 2011 року;

4. Видаткові накладні №587 від 25 серпня 2011 року;

5. Податкова накладна від 25.08.2011 року № 2508001;

6. Платіжне доручення № 152 від 25 серпня 2011 року;

7. Подорожній лист вантажного автомобіля № 85 від 25 серпня 2011 року зі штампом випускаючого лікаря;

8. Сертифікат якості підприємства виробника з зазначеним номером партії та об'єму випуску;

9. Первинні документи матеріального обліку по зберіганню мастики ТзОВ «Кремінь»;

10. Свідоцтво №100022574 про реєстрацію платника податку на додану вартість;

11. Довідка про взяття на облік платника податків №39824/29-215 від 21.06.2011 року.

Судом встановлено, що господарська операція з придбання позиваем 5 т. мастики бітумної носила реальний характер, а отримана згідно представлених документів мастика була використана ТзОВ «Кремінь» при виконанні капітального ремонту покрівлі комунального закладу ЗОШ І - 111 ст.. В. Березовиці Тернопільської районної ради Тернопільської області площею 854 кв. м.

Роботи проводились у відповідності з Договором № 11 на виконання робіт по капітальному ремонту покрівлі від 26 липня 2011 року. По факту виконаних робіт складено Акт приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2011 року підписаний і завірений печатками двох сторін.

Вказаний правочин носить реальний характер та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Помилковим також є висновок податкового органу про те, що правочини, укладені позивачем з ТзОВ «Добробут - 05», є недійсними в силу своєї нікчемності (ст.215 ЦК України), як такі, що порушують вимоги ст.228 ЦК України.

Відповідно до ст.215 ЦК України нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Так, ст. 203 Цивільного кодексу України, на які робиться посилання працівниками податкового органу при визначенні правочинів нікчемними, визначають лише загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Щодо нікчемного правочину, то його визначення дається ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, відповідно до якої нікчемним правочином є недійсний правочин, недійсність якого встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Отже, основною умовою, яка визначає недійсний правочин нікчемним є те, що таким правочином вважається лише той правочин, недійсність якого встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо).

Щодо інших правочинів, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо), то вказаний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Отже, правочин укладений між TOB «Кремінь» та TOB «Добробуд - 05» не віднесено законом до нікчемних правочинів, тому, він є оспорюваним і відповідно може бути визнаний недійсним лише в судовому порядку. При цьому, вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні.

Відповідне положення підтверджено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Отже, відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.

Судом встановлено, чого не заперечив в суді представник відповідача судового рішення щодо правочину укладений між TOB «Кремінь» та TOB «Добробуд - 05» немає.

Вищенаведене спростовує висновки податкового органу про нікчемність укладеного між TOB «Кремінь» та TOB «Добробуд - 05» 01.08.2011 року договору № 7 купівлі - продажу будівельних матеріалів.

Зважаючи на вищенаведене, висновки податкового органу про порушення, виявлені при проведенні перевірки ТОВ «Кремінь» є помилковими,, оскільки зроблені в результаті невірного тлумачення податковим органом норм податкового законодавства, а тому висновки, викладені в акті перевірки не відповідають дійсності.

При цьому суд враховує те, що навіть за наявності ознак нікчемності правочину податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

Крім того сам по собі факт невірного заповнення позивачем податкової накладної не є підставою для відмови у включенні її до складу податкового кредиту, оскільки допущені порушення є формальними.

За вказаних обставин висновок податкового органу про порушення, п. 198.1 , п.198.3., п. 198.6. ст.198 п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України є помилковим.

Вищевказане свідчить про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 08 жовтня 2012 року, яке відповідно є протиправним і підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд приходить до переконання, що вимоги позивача є підставними, належно обґрунтованими, а Тернопільська ОДПІ, як суб'єкт владних повноважень, заперечуючи проти адміністративного позову, не довела правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 08 жовтня 2012 року, яке відповідно є протиправним і підлягає скасуванню, а адміністративний позов задоволенню.

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Податкове повідомлення рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби № від 08 жовтня 2012 року - скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Подлісна І.М.