Справа № 2а-2220/10/0470
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2011-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2010 р. Справа № 2а-2220/10/0470

головуючого судді Потолової Г.В.

при секретарі Іванова І.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-Одеса»до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка-Одеса»звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 06.07.2009р., №/1 від 03.09.2009р., №/2 від 11.11.2009р., №/3 від 20.01.2010р., якими позивачу нараховані податкові зобовязання у розмірі 367621грн.50коп., в тому числі з податку на прибуток за основним платежем на суму 245081грн.00коп., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 122540грн.50коп.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог стверджує, що винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення необґрунтовані та прийняті без достатніх підстав, а вимоги про сплату нарахованого податкового зобов'язання неправомірними. Просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце проведення сповіщений належно, заперечень проти позовних вимог не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка-Одеса» (), зареєстроване Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 14.11.2001р. 20.12.2007 р. зареєстровані зміни місцезнаходження юридичної адреси ТОВ «Ніка-Одеса»: м.Запоріжжя, вул..Димитрова, 52 та 20.01.2008р. ДПІ у Суворівському районі м.Одеси були передані за новим місцезнаходженням до ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя. 05.05.2009р. Виконавчим комітетом Запорізької міської ради зареєстровані зміни місцезнаходження юридичної адреси ТОВ «Ніка-Одеса»: 49130, м.Дніпропетровськ, вул..Березинська,80, та термін перебування на обліку в ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя продовжено до кінця року.

Отже, позивач належним чином зареєстрований, як юридична особа, а тому на нього поширюється дія законів та інших нормативно-правових актів, які регулюють здійснення підприємницької діяльності в Україні.

На підставі направлень від 01.06.2009р. №300434, від 16.06.2009р. №300471 фахівцями податкового органу, згідно із ч.1-5 ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу України»та відповідно плану-графіку проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-Одеса»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2007р. по 31.03.2009р. відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами перевірки складено акт від 25.06.2009р. №73/23-5/31769086, в якому ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя прийшла до висновків про порушення ТОВ «Ніка-Одеса»:

- п.4.1 ст.4, п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку

підприємств», а саме, підприємством занижено податок на прибуток у розмірі 245081грн.00коп. в тому числі за відповідні податкові звітні періоди: І півріччя 2008 року у сумі 245081грн.00коп.; ІІІ квартали 2008 року у сумі 245081грн.00коп., 2008 рік у сумі 245081грн.00коп.;

- ст.1, ст.3, п.п.4.2 ст.4, ст.8, пп.6.3.2 п.6.3 ст.6, п.17.2 ст.17, п.19.2 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», п.4 Порядку надання документів та їх склад при застосуванні податкової соціальної пільги, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 26.12.2003р. №2035, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб у розмірі 992грн.43коп., а також нарахована пеня у розмірі 155грн.17коп.

На підставі акту перевірки від 25.06.2009р. №73/23-5/31769086 прийняте податкове повідомлення-рішення №/0, згідно якого до позивача застосовано податкове зобовязання у сумі 367621грн.50коп., в тому числі 245081грн.00коп. за основним платежем та 122540грн.50коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.55).

Із зазначеним рішенням позивач не погодився, у зв'язку з чим звернувся із запереченнями на акт від 25.06.2009р. №73/23-5/31769086, які розглянуто та надано відповідь про те, що висновки викладені в зазначеному акті перевірки відповідають вимогам чинного законодавства.

07.07.2009р. не погоджуючись з висновками податкового органу та прийнятим рішенням позивач звернувся зі скаргою до державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя (а.с.62-64). 01.09.2009 року скаргу ТОВ «Ніка-Одеса»розглянуто та за результатами розгляду ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя прийнято рішення про залишення її без задоволення (а.с.65-67).

03.09.2009 року ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя прийняте податкове повідомлення-рішення №/1, згідно якого до позивача застосовано податкове зобовязання у сумі 367621грн.50коп., в тому числі 245081грн.00коп. за основним платежем та 122540грн.50коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.68).

Позивач не погодився із зазначеними рішеннями, у зв'язку з чим звернувся зі скаргою про перегляд спірних податкових повідомлень-рішень до Державної податкової адміністрації у Запорізькій області (а.с.69-71). 05.11.2009 року повторну скаргу ТОВ «Ніка-Одеса»розглянуто та за результатами розгляду прийнято рішення про залишення її без задоволення (а.с.72-76).

11.11.2009 року ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя прийняте податкове повідомлення-рішення №/2, згідно якого до позивача застосовано податкове зобовязання у сумі 367621грн.50коп., в тому числі 245081грн.00коп. за основним платежем та 122540грн.50коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.77).

12.11.2009 року позивач звернувся до Державної податкової адміністрації України зі скаргою, яку було розглянуто та 13.01.2010р. прийнято рішення про залишення скарги без задоволення.

20.01.2010 року ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя прийняте податкове повідомлення-рішення №/3, згідно якого до позивача застосовано податкове зобовязання у сумі 367621грн.50коп., в тому числі 245081грн.00коп. за основним платежем та 122540грн.50коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.86).

Не погоджуючись з рішеннями податкового органу позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно абз. «г»пп.4.4.2 п.4.4 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»не може бути притягнутим до відповідальності платник податків, який діяв відповідно до наданого йому розяснення в листі ДПА України від 14.12.2004р. №625/4/15-1110 «щодо оподаткування операцій оперативного лізингу»за змістом якого у випадку, якщо лізингодавець (орендодавець) отримує лізинговий платіж від лізингоотримувача (орендаря) за строк, що перевищує звітний період (тобто лізинговий платіж сплачується у вигляді попереднього платежу (авансу) згідно з умовами договору), то до складу валового доходу лізингодавця (орендодавця) включається сума, що відповідає нарахованому лізинговому платежу за датою, встановленою у договорі.

Так, позивач зазначає, що на підставі укладеного 12.06.2008р. попереднього договору щодо укладення договору оренди між ТОВ «Ніка-Одеса»(Орендодавець) та ЗАТ «Нова лінія»(Орендар) та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі №5580, на думку податкового органу, отримані у якості гарантійного платежу, згідно п.14 попереднього договору, грошові кошти у сумі 980322грн.53коп. без ПДВ позивач повинен був включити до складу валових доходів у ІІ кварталі 2009 року.

Позивач посилається, що предметом попереднього договору, згідно чинним законодавством України, є виключно зобовязання сторін в майбутньому укласти основний договір, тобто договір оренди, а тому на думку позивача попередній договір не передбачає, і не може передбачати відвантаження товарів (робіт, послуг) і відповідно їх оплату. Отже, ТОВ «Ніка-Одеса»стверджує, що до коштів. Отриманих за попереднім договором, не можуть застосовуватись положення пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки вказані кошти не є коштами оплату товарів (робіт, послуг). Натомість вказана норма регулює виключно збільшення валових доходів у разі відвантаження (передачу) товарів (робіт, послуг) або у разі їх попередньої оплати, чого не відбувається за попереднім договором.

Позивач звертає увагу суду на те, що до гарантійних платежів, отриманих за попереднім договором оренди, повинні застосовуватись положення пп. 7.9.1 п.7.9 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»в якому вказано, що з урахуванням особливостей, встановлених цим законом, не включаються до валового доходу і не підлягають оподаткуванню кошти або майно, залучені платником податку у звязку з залученням платником майна на підставі договору концесії, комісії, консигнації, довірчого управління, схову (відповідного зберігання), а також згідно з іншими цивільно-правовими договорами, що не передбачають передачі права власності на таке майно, з урахуванням положень пп. 7.9.6 зазначеного пункту.

Тобто, позивач вважає, що висновок відповідача в акті перевірки від 25.06.2009р. №73/23-5/31769086 зроблений на підставі невірного тлумачення податковою інспекцією змісту вказаної норми матеріального права. Та додає, що ТОВ «Ніка-Одеса» за Попереднім договором оренди отримало грошові кошти як гарантійний платіж не у власність, а у володіння з метою забезпечення зобовязань ЗАТ «Нова лінія»по укладенню основного договору оренди і не повинно їх включати до складу валового доходу в період їх отримання.

Таким чином, підлягають скасуванню прийняті за результатами перевірки податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя якими необґрунтовано позивачу нараховані податкове зобовязання у розмірі 367621грн.50коп., в тому числі з податку на прибуток за основним платежем на суму 245081грн.00коп., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 122540грн.50коп.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Пунктом 4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

У відповідності до п.п.7.9.1 п.7.9 ст.7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств передбачено, що з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом, не включаються до валового доходу і не підлягають оподаткуванню кошти або майно, залучені платником податку у зв'язку з: отриманням платником податку фінансових кредитів від інших осіб-кредиторів, а також поверненням основної суми фінансових кредитів, наданих платником податку іншим особам-дебіторам, отриманням частини консолідованої іпотечної заборгованості власниками іпотечних сертифікатів участі, заміною однієї частки консолідованої іпотечної заборгованості на іншу; залученням платником податку коштів або майна в довірче управління, коштів у депозит (вклад), у тому числі шляхом випуску ощадних (депозитних) сертифікатів (іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю), або на інші строкові чи довірчі рахунки, в тому числі шляхом емісії (випуску) облігацій, а також поверненням платнику податку коштів або майна з довірчого управління, а також основної суми депозиту (вкладу), в тому числі шляхом погашення (викупу) ощадних (депозитних) сертифікатів (іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю), або з інших строкових чи довірчих рахунків, відкритих іншими особами на користь такого платника податку, в тому числі шляхом погашення облігацій; залученням платником податку майна на підставі договору концесії, комісії, консигнації, довірчого управління, схову (відповідального зберігання), а також згідно з іншими цивільно-правовими договорами, що не передбачають передачі права власності на таке майно, з урахуванням положень підпункту 7.9.6 цього пункту

Згідно пп.7.9.6 п.7.9 ст.7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств передбачено, що Оподаткування операцій лізингу (оренди) здійснюється у такому порядку: передання майна в оперативний лізинг (оренду) не змінює податкових зобов'язань орендодавця та орендаря. При цьому орендодавець збільшує суму валових доходів, а орендар збільшує суму валових витрат на суму нарахованого лізингового платежу за наслідками податкового періоду, в якому здійснюється таке нарахування. У такому ж порядку здійснюється оподаткування операцій з оренди землі та жилих приміщень; передання майна у фінансовий лізинг (оренду) для цілей оподаткування прирівнюється до його продажу в момент такої передачі

За приписами пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Статтею 635 Цивільного кодексу України, передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Зі ст. 182 Господарського кодексу України зазначено, що за попереднім договором суб'єкт господарювання зобов'язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором. Попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору. До укладення попередніх договорів не застосовується загальний порядок укладення господарських договорів.

Таким чином, оформлення попереднього договору щодо укладення договору оренди, та не включення по ньому отриманих грошових коштів до валових доходів ІІ кварталу 2008 року з боку позивача є правомірним.

Аргументи відповідача у акті перевірки про порушення товариством норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»суд вважає таким, що не підтверджується фактичними обставинами справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що спірні рішення відповідача не відповідають нормам податкового законодавства, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

Таким чином, відповідачем не додержано встановленого законодавством порядку визначення податкових зобов'язань, що свідчить про протиправність оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Зі змісту пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платника податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»вбачається, що обов'язок щодо слати штрафу за цією нормою Закону у платника податків виникає виключно за умови самостійного донарахування контролюючим органом суми податкового зобов'язання за підставами, викладеними у підпункті «б»підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, тобто у разі, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях, що згідно матеріалів справи не підтверджується.

Отже, в даному випадку застосування відповідачем штрафних санкцій на підставі пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок по гашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»до позивача є необґрунтованим та безпідставним.

Отже, стаття 19 Конституції України зобовязує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

З матеріалів справи та наданих представником позивача у судовому засіданні пояснень вбачається, що субєкт владних повноважень (відповідач) діяв по відношенню до позивача не на підставі та не у межах повноважень і способу, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач проти позову не заперечував чим, на думку суду, підтвердив доводи позивача.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи протиправність дій та рішення відповідача, а також те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України, відповідних доказів суду не надано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України повернути з Державного бюджету позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Ніка-Одеса»судові витрати у розмірі 3грн. 40коп., сплачені меморальним ордером №38В21/21 від 11.02.2010р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-Одеса»до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя №/0 від 06.07.2009р. (№/1 від 03.09.2009р., №/2 від 11.11.2009р., №/3 від 20.01.2010р.) якими позивачу нараховані податкові зобовязання у розмірі 367621грн.50коп., в тому числі з податку на прибуток за основним платежем на суму 245081грн.00коп., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 122540грн.50коп.

Стягнути з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-Одеса» (49130, м.Дніпропетровськ, вул.Березинська, 80) 3грн. 40коп. (три грн. 40коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі виготовлений 14.04.2010 р.

Суддя (підпис) Г.В. Потолова