Справа № К/9991/55206/11-С
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2015 р. м. Київ К/9991/55206/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Кобилянського М.Г.,

Кочана В.М.,

провівши у порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи

за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення витрат,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4) звернувся до суду з позовом до Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Відділення Фонду) про зобов'язання відшкодувати витрати з виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах, виплачених бухгалтеру ОСОБА_5 в сумі 25 742,32 гривні.

Посилаючись на те, що Законом України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (далі - Закон № 2240-ІІІ) встановлений обов'язок Фонду здійснити відшкодування ФОП ОСОБА_4 як страхувальнику, зазначених витрат, і на відмову відповідача відшкодувати такі витрати, просив позов задовольнити.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 8 червня 2011 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності вагітності та пологах в сумі 25 742,32 гривні.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2011 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги ФОП ОСОБА_4 посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухваленої ним постанови та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченні на касаційну скаргу Відділення Фонду просить залишити без змін рішення апеляційного суду, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про відсутність підстав для відмови ФОП ОСОБА_4 у відшкодуванні виплаченої допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах, виплачених бухгалтеру ОСОБА_5, оскільки жодних доказів порушення трудового законодавства при визначенні та виплаті посадового окладу бухгалтеру ОСОБА_5 не має, а тому і відсутні підстави вважати, що такі виплати були завищеними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку, посилаючись на завищення посадового окладу бухгалтера ОСОБА_5 та його невідповідність вимогам статті 96 Кодексу законів про працю України в частині диференціації заробітної плати. Крім цього, зазначив, що ОСОБА_5 прийнята на роботу на посаду бухгалтера без відповідної освіти за 27 днів перед настанням страхового випадку по вагітності та пологам.

Колегія суддів не погоджується з висновком апеляційного суду, оскільки він не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є платником страхових внесків та перебуває на обліку у відповідача.

3 грудня 2010 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено трудовий договір, відповідно до якого останню прийнято на посаду бухгалтера безстроково, за згодою сторін та встановлено розмір заробітної плати в сумі 7 000 гривень на місяць. 8 грудня 2010 року зазначений договір зареєстровано в Горлівському міському центрі зайнятості.

19 січня 2011 року ФОП ОСОБА_4 складено та подано до Відділення Фонду звіт за формою Ф4-ФСС з ТВП за 12 місяців 2010 року із заявленою до відшкодування суми сплаченої допомоги з тимчасової втрати працездатності у розмірі 25 726,23 гривні, з яких 913,05 гривень - допомога по тимчасовій непрацездатності та 24 813,18 гривень - допомога по вагітності та пологах.

На підставі листків непрацездатності від 20 грудня 2010 року (Серія АВЖ № 680524) та 30 грудня 2010 року (Серія АВЖ № 680726), протоколу засідання комісії, ОСОБА_5 нарахована і виплачена допомога по вагітності та пологах у сумі 29 584,58 гривні.

За результатами перевірки проведеної 19 січня 2011 року Відділенням Фонду щодо повноти нарахування, і своєчасної сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та обґрунтованості їх витрачання за період з 1 лютого 2007 року по 1 січня 2011 року, не встановлено порушень з боку позивача строків сплати страхових внесків до фонду за найманих працівників. Однак, Відділення Фонду не відшкодувало позивачу витрати з виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах, виплачених бухгалтеру ОСОБА_5 в сумі 25 742,32 гривні, посилаючись на те, що заробітна плата останньої є необґрунтовано високою, і встановлена лише з метою отримання допомоги по вагітності та пологах у збільшених розмірах.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначено Законом № 2240-ІІІ та Інструкцією про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду, затвердженою постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26 червня 2001 року № 16 (далі - Інструкція).

Частиною першою статті 38 Закону № 2240-ІІІ встановлено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами.

Відповідно до статті 50 Закону N 2240-III матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових внесків.

Страхувальник щокварталу звітує перед виконавчою дирекцією відділення Фонду про компенсування витрат Фонду на виплату матеріального забезпечення застрахованим особам.

Відповідно до підпункту 6.7. пункту 6 Інструкції страхувальники, зазначені у пунктах 2.1 та 2.2 цієї Інструкції, здійснюють витрати на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах, при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на поховання.

Вказані витрати страхувальники-роботодавці здійснюють в рахунок коштів Фонду з відповідним врахуванням проведених витрат при сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

За правилами підпункту 6.9. пункту 6 Інструкції (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) якщо витрати, проведені страхувальником-роботодавцем, за звітний квартал перевищують нараховану суму страхових внесків та інших платежів, то різниця між сумою витрат і сумою страхових внесків зараховується в рахунок сплати наступного кварталу.

Якщо ж витрати не можуть бути покриті страховими внесками і в наступному кварталі, то сума перевищення, з урахуванням очікуваного результату в наступному кварталі, відшкодовується страхувальнику-роботодавцю органом Фонду після одержання від нього звіту за формою Ф4-ФСС з ТВП за минулий квартал.

З огляду на наведене, Законом № 2240-III встановлений обов'язок Відділення Фонду сплачувати допомогу по вагітності та пологам, а у випадку, якщо фактично ці витрати виплачені роботодавцем - відшкодовувати останньому їх розмір.

При цьому, Закон № 2240-ІІІ не пов'язує спірне відшкодування з періодом страхового стажу, а лише визначає порядок виплати страхувальником сум таких виплат застрахованому, в тому числі в залежності від відпрацьованого стажу.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу і на те, що спір за своєю суттю не стосується співвідношення посадових окладів у відповідності з тарифно-кваліфікаційним довідником по кожній з посад, а зводиться до оскарження страхувальником невідшкодованих спірних витрат, виплачених застрахованому у відповідності з вимогами Закону № 2240-ІІІ. Відтак, висновок апеляційного суду про недотримання позивачем вимог Кодексу законів про працю України щодо забезпечення рівності трудових прав в частині диференціації заробітної плати є помилковим.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За перевіркою матеріалів справи встановлено, що Відділення Фонду не стверджує про порушення позивачем порядку нарахування та виплати спірних витрат, а лише припускає їх умисне завищення. При цьому, належних та допустимих доказів таким твердженням відповідач суду не надав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлюючи в судовому рішенні наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для відмови позивачу у відшкодуванні понесених витрат з виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах, виплачених бухгалтеру ОСОБА_5 в сумі 25 742,32 гривень.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність законних підстав для відмови позивачу у відшкодуванні понесених витрат з виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, вагітності та пологах, виплачених бухгалтеру ОСОБА_5 в сумі 25 742,32 гривень. Оскільки ж законом передбачений обов'язок Відділення Фонду сплачувати допомогу по вагітності та пологам, а у випадку, якщо фактично ці витрати виплачені роботодавцем відшкодовувати останньому їх розмір, то суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав належну оцінку доказам, зібраним по справі, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, то його законне і обґрунтоване рішення було скасовано апеляційним судом безпідставно.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 220-1, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2011 року скасувати.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 8 червня 2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

М.Г. Кобилянський

В.М. Кочан