Справа № 809/350/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2015 р. Справа № 809/350/15

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 52735,59 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

26.01.2015 року Державна податкова інспекція у Надвірнянському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 52735,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не погашено грошових зобов'язань по штрафних (фінансових) санкціях з податку на доходи з фізичних осіб, визначених податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 18.06.2014 року.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши 28.07.2015 року до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача в судовому засіданні. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, явку представника не забезпечила, хоча була належним чином повідомлено про дату й час проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення під розписку 22.07.2015 року мамі відповідача судової повістки. Таким чином, згідно частини 4 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України судова повістка вважається врученою відповідачу.

Згідно вимог ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, відповідно до норм частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, а також відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративного позову в порядку письмового провадження, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований, а тому його належить задовольнити з огляду на таке.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що 16.06.2014 року позивачем за наслідками проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманих доходів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, складено акт № 271-09-17-, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 18.06.2014 року, яким відповідачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 52735,59 грн., в тому числі за основним платежем на суму 42052,47 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 10683,12 грн. (а.с. 8-10, 12).

Податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.06.2014 року було вручено відповідачу під розписку 18.06.2014 року, про що свідчить копія корінця вказаного податкового повідмолення-рішення (а.с. 12).

Приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідачем відповідно до вимог статті 56 Податкового кодексу України не була порушена процедура адміністративного оскарження податкових зобов'язань, визначених вказаним податковим повідомленням-рішенням, не оскаржено його до суду. Доказів протилежного, відповідачем згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України суду не подано, а судом самостійно таких обставин не встановлено. Зокрема, ні в автоматизованій системі діловодства суду, ні в Єдиному державному реєстрі судових рішень, розміщеному на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за адресою: http://reyestr.court.gov.ua/, відсутні судові рішення з яких би вбачався факт оскарження податкового повідомлення-рішення № № НОМЕР_1 від 18.06.2014 року.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що грошові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 52735,59 грн. є узгодженими, та є податковим боргом відповідача. Доказів протилежного суду відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України відповідачем не подано.

Відповідно до норми підпункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу вимог пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підставі пункту 59.4 статті 59 Кодексу надіслано відповідачу на адресу місця проживання, яка вказана в позовній заяві, і за якою відповідачем отримувалися судові повістки в цій адміністративній справі, податкову вимогу форми "Ф" за № 747-25 від 04.07.2014 року на суму 52735,59 грн., про що свідчить конверт та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з відміткою установи зв'язку УДППЗ «Укрпошта» про неможливість вручення даного листа адресату з причин: «за закінченням терміну зберігання». За таких обставин, з огляду на положення пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, вказана податкова вимога вважається надісланою (врученою) платнику - відповідачу у справі (а.с.6).

Докази повної оплати чи погашення відповідачем в інший спосіб спірної суми податкового боргу у матеріалах справи відсутні. Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, відповідач суду відповідно до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надав. Натомість податковий борг відповідача підтверджується витягом з облікової картки платника податку - відповідача та розрахунком штрафних санкцій.

Право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу передбачене підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 52735,59 грн. є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1) в дохід державного та місцевих бюджетів в порядку, передбаченому Бюджетним кодексом України, податковий борг з податку на доходи з фізичних осіб в сумі 52735 (п`ятдесят дві тисячі сімсот тридцять п`ять) гривень 59 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ Боршовський Т.І.

Постанова в повному обсязі складена 28.07.2015 року.