Справа № 2а-2271/10/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2010-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2010 р. Справа № 2a-2271/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.

за участю секретаря Дутчак Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в Снятинському районі Івано-Франківської до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 551,75 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2010 року Державна податкова інспекція в Снятинському районі Івано-Франківської (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) стягнення заборгованості по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 551,75 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач одержав дохід у вигляді вартості успадкованого майна в розмірі 11035 гривень. Однак, в порушенні пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»не сплатив ставку податку з доходів фізичних осіб від обєкта оподаткування в розмірі 551,75 гривень.

Позивач в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справ без участі представника позивача.

Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що у відповідності до Свідоцтва серії ВМО за №115871 про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_1, не будучи членом сімї спадкодавця першого ступеня споріднення, 06.05.2009 року набув право власності частки нерухомого спадкового майна, згідно якого відповідач одержав дохід у вигляді вартості успадкованого майна в розмірі 11035 гривень.

02.03.2010 року відповідачем, у відповідності до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України за №67 від 21.01.2005 року «Про статті 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», пункту 13.4 статті 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в декларації про доходи, одержані з 01 січня по 31 грудня 2009 року відображено суму нарахованого доходу (рядок 1.2 декларації) в розмірі 11035 гривень, що відповідає вартості успадкованого, за заповітом, майна (а. с. 5). Згідно рядка 16 вказаної декларації відповідачем визначено суму оподатковуваного доходу, з якого слід сплатити податок з доходів фізичних осіб до бюджету за ставкою 5% та у відповідності до рядка 16.16. декларації відповідачем визначено суму податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету з доходів, зазначених у рядку 16 в розмірі 551,75 гривень (а. с. 8).

Закон України "Про систему оподаткування" визначає принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників.

Стаття 4 Закону України "Про систему оподаткування" визначає, що платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 9 Закону України "Про систему оподаткування" платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Згідно частини 1 статті 14 Закону України «Про систему оподаткування»до загальнодержавних податків і зборів (обовязкових платежів) належать податок на доходи фізичних осіб.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України "Про систему оподаткування" платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані: вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Відповідно пункту 2.1. статті 2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» платниками податку є: резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи.

Згідно пункту 1.2. статті 1 вказаного Закону дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Відповідно підпункту 13.2.2. пункту 13.2 статті 13 вказаного Закону об'єкти спадщини оподатковуються: при отриманні спадщини спадкоємцями, що не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, - за ставкою податку, визначеною пунктом 7.2 статті 7 цього Закону, до будь-якого об'єкта спадщини.

Згідно підпункту 1.20.4. пункту 1.20. Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки та батьки її чоловіка або дружини, її чоловік або дружина, діти як такої фізичної особи, так і її чоловіка або дружини, у тому числі усиновлені ними діти. Інші члени сім'ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення.

Згідно пункту 7.2 статі 7 цього Закону ставка податку становить 5 відсотків від об'єкта оподаткування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний, у відповідності пункту 7.2 статі 7, статті 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», сплатити податок з доходів фізичних осіб, в 2009 році до бюджету за ставкою 5%, в розмірі 551,75 гривень, з суми, одержаної від доходів вартості успадкованого майна в розмірі 11035 гривень.

Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Згідно підпункту 1.1. пункту 1 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платники податків - юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

У відповідності до підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім передбачених законом випадків.

Відповідно до пункту 5.1. статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Підпунктом 5.3.1. пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Таким чином, податкові зобовязання відповідача податку з доходів фізичних осіб, які визначені ним самостійно в податковій декларації про доходи, одержані з 01 січня по 31.12.2009 року від 02.03.2009 року є узгодженими та на відповідача покладено обовязок здійснити сплату таких зобовязань у передбачений Законом строк.

Відповідно абзацу 1 пункту 1 статті 8 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»Державна податкова адміністрація України здійснює контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів).

Відповідно до підпункту 6.2.1. пункту 6.2. статті 6 зазначеного Закону передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Судом встановлено, що позивачем відповідно до підпункту 6.2.3. пункту 6.2. статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" було надіслано відповідачу першу податкову вимогу від 16.04.2010 року та другу податкову вимогу від 17.05.2010 року, які відповідач залишив без реагування.

Згідно підпункту 5.4.1. пункту 5.4. Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгоджених податкових зобов'язань в розмірі 551,75 гривень, є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити суму податкового боргу. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпункт 3.1.1 пункт 3.1 статті 3 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлює, що активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, 78315, село Іллінці, Снятинський район, Івано-Франківська область в дохід державного бюджету заборгованості по податку з доходів фізичних осіб за 2009 рік в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 75 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 16.08.2010 року.