Справа № 182/3732/15-а(2-а/0182/90/2015)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"29" липня 2015 р. справа № 182/3732/15-а(2-а/0182/90/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:ОСОБА_1, суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року у справі № 182/3732/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області про визнання протиправною відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобоязання здійснити перерахунок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 02.06.2015 року звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, яким просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у проведенні розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від заробітної плати судді у розмірі 19488 грн., починаючи з 17 лютого 2015 року; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 17 лютого 2015 року, із розрахунку 90 відсотків від заробітної плати судді в розмірі 19488 грн. на підставі довідки ДСА України в Дніпропетровській області № Б-с-300 від 17 лютого 2015 року.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_2 в проведені перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % виходячи із заробітної плати судді у розмірі 19488 грн. починаючи з 17 лютого 2015 року.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2, із розрахунку 90 % від заробітної плати в розмірі 19488 грн. на підставі довідки Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області № Б-с-300 від 17 лютого 2015 року, починаючи з 17 лютого 2015 року, з урахуванням виплачених сум.

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження.

Відповідачем на рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач та відповідач надіслали до апеляційного суду клопотання, якими просили розглянути справу без їх участі.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до ст. 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_2 працювала на посаді судді з 22 червня 1987 року по 17 лютого 2015 року, що складає 27 років 7 місяців 25 днів та підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.24-27).

Як вбачається з матеріалів справи, на теперішній час ОСОБА_2 є суддею у відставці.

З 17.02.2015 року ОСОБА_2 було призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 11692 грн. 80 коп. із застосуванням відсотка розрахунку утримання 60 % від заробітку в розмірі 19488 грн.

07 травня 2015 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати розміром 19488 грн., яка вказана в довідці Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області № Б-с-300 від 17 лютого 2015 року (а.с.16).

Листом від 14 травня 2015 року Управлінням Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області позивачці було відмовлено у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від заробітної плати розміром 19488 грн. у звязку з відсутністю правових підстав (а.с.18)

Спірним питанням в даній справі є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у звязку з підвищенням заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді відповідно до ст. 129, 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Правовий статус суддів та гарантії їх незалежності визначені Конституцією України та Законом № 2453, що відповідає частині першій статті 126 Основного Закону України, згідно з якою незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у звязку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу.

Частина третя статті 138 Закону № 2453 до внесених Законом № 3668 змін передбачала: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Таким чином, визначений Законом № 2453 порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання було змінено Законом № 3668, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Частиною пятою статті 138 Закону № 2453 до внесення Законом № 3668 змін передбачалося, що «пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку. Довічне грошове утримання суддям загальної юрисдикції виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів державного бюджету, за винятком суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів, яким грошове утримання виплачується цими судами».

Статтею 2 Закону № 3668 закріплено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону № 2453, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Судова колегія звертає увагу на те, що рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо зміну умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) № 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): частину третю, перше, друге, третє речення частини пятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668VI; статтю 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668VI в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453VІ, абзац другий пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Крім того, вказаним рішенням зазначено порядок його виконання, а саме: підлягають застосуванню частини перша, друга статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668 як такі, що не суперечать Конституції України; частина третя статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, яка суперечить Конституції України‚ не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання»; перше, друге, трете речення частини пятої статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Проте підлягають застосуванню перше речення частини пятої статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку»‚ та четверте речення частини пятої статті 138 Закону № 2453 зі змінами, внесеними Законом № 3668, а саме: «Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України»; дія статті 2 Закону № 3668 не поширюється на Закон № 2453; дія абзацу другого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668 не поширюється на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року у справі № 182/3732/15-а залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року у справі № 182/3732/15-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю.Чумак