Справа № 2а/2508/2342/11
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2508/2342/11 Головуючий у 1-й інстанції: Іванюк Т.І. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання нарахування і виплати додаткової пенсії, підвищення до неї та грошової допомоги,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації (далі - УПСЗН Козелецької РДА), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУПФУ в Чернігівській області) про визнання протиправними дій щодо не здійснення нарахування і виплати щомісячної грошової допомоги в розмірі 30% від мінімальної заробітної плати, додаткової пенсії у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком і підвищення до неї в розмірі 1 мінімальної заробітної плати відповідно до ст.ст. 37, 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язання здійснити такі виплати.

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 травня 2011 року позов задоволено частково. Визнано незаконними дії УПСЗН Козелецької РДА та ГУПФУ в Чернігівській області щодо не здійснення нарахування і виплати позивачу щомісячної грошової допомоги, додаткової пенсії і підвищення до неї в розмірі, відповідно до ст.ст. 37,39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано ГУПФУ в Чернігівській області здійснити позивачу нарахування та виплату додаткової пенсії і підвищення до неї в розмірі, відповідно до ст.ст. 39,51 цього Закону, а УПСЗН Козелецької РДА зобов'язано здійснити нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги в розмірі, відповідно до ст. 37 цього Закону, за період з 30.09.2010 р. по 23.05.2011 р., з врахуванням вже проведених виплат.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2014 року апеляційну скаргу УПСЗН Козелецької РДА залишено без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 травня 2011 року - без змін.

В свою чергу, на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 травня 2011 ГУПФУ в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині щодо виплат згідно ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та в цій частині ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 183-2 КАС України, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивач належить до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесені до 4 категорії, отримує пенсію за віком та постійно проживає на території, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991 №106 віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю і є непрацюючим пенсіонером.

Згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в чинній редакції на час виникнення спірних правовідносин) пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема у зоні посиленого радіоекологічного контролю підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті, а відповідно до неї в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 51 цього Закону особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія, заподіяна за шкоду здоров'ю, визначається у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якого мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність, а розмір мінімальної заробітної плати для осіб щорічно встановлюється Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

Всупереч ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» належні позивачу виплати здійснювались ГУПФУ в Чернігівській області в розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28 травня 2008 року №530.

Проте, з огляду на загальні засади пріорітетності законів над підзаконними актами Закон України має вищу юридичну силу в порівняні з постановою Кабінету Міністрів України, а тому колегія суддів вважає, що відповідач неправомірно здійснював належні позивачу виплати в меншому розмірі ніж це встановлено ст.ст. 39,51 вказаного Закону.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 183-2, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 травня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.