Справа № 554/4278/15-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 р.Справа № 554/4278/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Пянової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Октябрьського району м. Полтави на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 05.05.2015р. по справі № 554/4278/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України Октябрьського району м. Полтави

про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

03.04.2015 року, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району м. Полтави (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд:

- визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії з моменту призначення (28.09.2011 р.) з врахуванням в заробіток (дохід) усіх отриманих нею сум виплат , з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування (з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації) незалежно від того чи ввійшли вони до структури заробітної плати, протиправними;

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію з 28.09.2011 року з врахуванням в заробіток (дохід) усіх отриманих нею сум виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування (з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації), які включені в «Інші виплати» відповідно довідки про складові заробітної плати від 19.01.2015 року, виданої Полтавською митницею ДФС, що була подана нею для призначення пенсії відповідно до вимог законодавства України.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.05.2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсії позивачу з урахуванням нарахованих та виплачених сум індексації заробітної плати та матеріальної допомоги.

Зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплачувати позивача пенсію, з врахуванням в заробіток (дохід) усіх отриманих нею сум виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації), які включені в «Інші виплати», відповідно довідки про складові заробітної плати від 19.01.2015 року, виданої Полтавською митницею ДФС, виходячи з вимог Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній станом на 28.09.2011 року), починаючи з 03.10.2014 року, з урахуванням фактично отриманих сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 05.05.2015 року та винести рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції, в частині задоволення позовної заяви не відповідає нормам чинного законодавства, полягає в порушеннях та неповному дослідженні судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, які регулюють дані правовідносини.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач з 28.09.2011 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

При призначенні позивачеві пенсії державного службовця, відповідачем для обрахунку заробітної плати, яка враховується для обчислення розміру пенсії, не було включено сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації), які включені в «Інші виплати» відповідно довідки про складові заробітної плати від 19.01.2015 року.

16.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням "Інших виплат", визначених у довідці про заробітну плату за період з 01.09.2006 року по 31.08.2011 року.

Листом відповідача від 03.03.2015 року було відмовлено позивачеві в перерахунку пенсії, посилаючись на те, що "Інші виплати", визначені у довідці про заробітну плату, не є складовими частинами заробітної плати державного службовця і тому не враховуються при визначенні заробітної плати для обчислення розміру пенсії.

Не погодившись з відмовою пенсійного органу позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції на підставі такого.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" пенсія державним службовцям призначається із суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищевказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч.2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до цих положень матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати входять до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим же Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Наведена правова позиція була висловлена Верховним Судом в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13 відповідно) прийнятих в порядку перегляду судового рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Статтею 244-2 КАС України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Враховуючи, що на виплачені мені суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та щомісячної індексації заробітної плати нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, вважаю неправомірною відмову Відповідача здійснити перерахунок моєї пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з включенням до заробітної плати, з якої нарахована пенсія, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законами України «Про державну службу», «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення», з порушенням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивачем було неправомірно та необґрунтовано включено до позовної заяви період, з якого відповідач повинен був здійснити перерахунок, а саме з дати призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу» , тобто з 28.11.2011 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з положеннями ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом (03.04.2015 року), шестимісячний строк на звернення до суду з позовом (03.10.2015 року) та період, за який позивач просить суд захистити його права (з 28.09.2011 року), колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції, було обґрунтовано залишено без розгляду позовні вимоги з 28.09.2011 року до 03.10.2014 року у звязку з пропущенням строків звернення до адміністративного суду. Отже, права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку, починаючи з 03.10.2014 року.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 05.05.2015 року по справі №554/4278/15-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача по справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Октябрьського району м. Полтави залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 05.05.2015р. по справі №554/4278/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4