Справа № П/811/712/15
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П/811/712/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2015 року

справа № П/811/712/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Прокопчук Т.С. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Вікторія – Феліз” до Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015р. товариства з обмеженою відповідальністю “Вікторія – Феліз” звернулось до суду з адміністративним позовом до Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21 січня 2015 року, якими збільшено суми грошових зобов’язань з податку на додану вартість на 882223 грн. та накладено штрафну санкцію – 441112 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 р. адміністративний позов задоволено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивачем наданні первинні документи, які підтверджують факт здійснення господарської операції. На час укладання та виконання спірних угод сторони були у належному порядку зареєстровані платниками ПДВ та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців.

Також податковим органом не доведено належними та допустимими доказами, що укладення договорів не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов’язків та те, що договори укладено без мети настання реальних наслідків

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з’ясування судом обставин справи, просив постанову суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи з 19 по 29 грудня 2014 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку діяльності ТОВ “Вікторія – Феліз” з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП «Нодіс Інтертрейд» за серпень-вересень 2014 року.

Під час перевірки податковим органом досліджували первинні документи бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

За її результатом складено акт, з виявленими порушеннями.

Так, податковим органом зроблено висновок, що правочини, котрі уклало ТОВ “Вікторія – Феліз” з ПП «Нодіс Інтертрейд», є недійсними (нікчемними), так як не спрямовувався на настання реальних наслідків, які обумовлювалися ними.

На думку податкового органу, доказом є акт про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача.

На підставі акту відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 21 січня 2015 року, якими позивачу збільшено суми грошових зобов’язань з податку на додану вартість на 882223 грн. та накладено штрафні санкції – 441112 грн.

27 листопада 2014 року ДПІ у Києво-Святошенському районі ГУ Міндоходів у Київській області складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Нодіс Інтертрейд» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків .

Згідно із п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно із п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ “Вікторія – Феліз” у січні 2014 року одержало ліцензію на проведення господарської діяльності, яка пов’язана із створенням об’єктів архітектури.

01 жовтня 2012 року, 01 січня та 01 квітня 2013 року ТОВ “Вікторія – Феліз” (підрядник) та ПАТ “МТС Україна” (замовник) уклали договори про проведення будівельно-монтажних робіт

17 липня, 04 серпня 2014 року ТОВ “Вікторія – Феліз” (підрядник) та ПАТ “Укртелеком” (замовник) уклали договір про проведення будівельно-монтажних робіт.

03 березня 2014 року ТОВ “Вікторія – Феліз” (підрядник) та ТОВ “СП Династия” (замовник) уклали договір про проведення будівельно робіт .

ТОВ “Вікторія – Феліз” залучило до проведення цих робіт ПП «Нодіс Інтертрейд»

01, 11, 14, 21-23, 25, 27-28, 30-31 липня, 04-06, 12, 14, 18, 26-27, 29, 31, серпня, 01-05, 07-08, 19-20 вересня 2014 року ТОВ “Вікторія – Феліз” та ПП «Нодіс Інтертрейд» уклали договори будівництва об’єктів та договір про надання послуг з комплексно-геодезичного вишукування забудованих території.

За умовами договорів вартість робіт становила 4411115 грн. (з врахуванням податку на додану вартість 882223 грн.).

Підприємство виконало будівельні роботи і надало послуги, що підтверджується податковими накладними та актами приймання – передачі виконаних робіт. ТОВ “Вікторія – Феліз” розрахувалось з ПП «Нодіс Інтертрейд» за виконанні роботи у безготівковій формі.Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість у відповідних звітних періодах (серпень та вересень 2014 року).

На підтвердження виконання умов договорів позивачем надано рахунки-фактури, акти здачі виконаних (наданих) автотранспортних послуг, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, виписки по особовому рахунку. На момент укладання договорів контрагенти позивача зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту перевірки №2/11-23-22-02/31146326 від 12.01.2014 року, підставою для нарахування ТОВ“Вікторія – Феліз” податку на додану вартість та винесення податкового повідомлення –рішення стало виключно наявність у відповідача податкової інформації «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Нодіс Інтертрейд» щодо підтвердження господарських відносин із постачальниками ПП «Люмін Інтер Трейд», ПП «Степ ОПТ Торг» та контрагентами покупця за період з 01.06.2014 по 31.08.2014»від 29.10.2014 №614/10-13-22-01/39214784 та Податкової інформації «Щодо спектру фінансово-господарської діяльності ПП«Нодіс Інтертрейд» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами – постачальниками та з контрагентами –покупцями за період з 01.09.2014 по 30.11.2014» від 16.12.2014 №1/10-13-22-05/3921478.

Однак, постановою Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року по справі №810/7065/14 визнано протиправними дії ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області щодо проведення зустрічної звірки ПП «Нодіс Інтертрейд», за результатами якої складено Податкову інформацію «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «НОДІС ІНТЕРТРЕЙД» щодо підтвердження господарських відносин із постачальниками ПП «Люмін Інтер Трейд» , ПП «Степ ОПТ Торг» та визнано протиправним дії ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області щодо проведення зустрічної звірки ПП «Нодіс Інтертрейд», за результатами якої складено Податкову інформацію «Щодо спектру фінансово-господарської діяльності ПП «НОДІС ІНТЕРТРЕЙД» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами - постачальниками та з контрагентами - покупцями за період з 01.09.2014 по 30.11.2014» від 16.12.2014 №1/10-13-22-05/39214784.

Окрім того, в ході розгляду справи №810/7065/14 Київським окружним адміністративним судом, було досліджено копії первинних документів, договорів, укладених з контрагентами –постачальниками та покупцями, судом здійснено висновок, що дослідженні документи, підтверджують факт здійснення ПП «НОДІС ІНТЕРТРЕЙД» господарської діяльності.

Таким чином, судом першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінка яким дана з дотриманням ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, зроблений правильний висновок про недоведеність відповідачем, на якого в силу норми частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається обов'язок доказування, правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень. Так, судом першої інстанції встановлено, що матеріалами справи підтверджується реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Посилання податкового органу на акти про неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів, як на підставу визнання правочинів недійсними, є необґрунтованим та не може бути доказом на спростування факту реального виконання господарських операцій, оскільки такі обставини в даному випадку необхідно встановити, враховуючи відповідні первинні документи та інші докази в сукупності, як це випливає з приписів ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказана обставина не є безумовною підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки норма частини четвертої ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України поширюється лише на особу, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову. Тому обов'язковими є лише обставини щодо безпосередньо цієї особи (засудженого (виправданого) або притягнутого (не притягнутого) до відповідальності), а не щодо інших осіб.

Частина 1 статті 71 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що відповідач не довів обґрунтованість висновків щодо відсутності господарських операцій позивача, та, відповідно, обгрунтрованість винесених ним податкових повідомлень-рішень, що згідно норм Кодексу адміністративного судочинства є підставою для скасування названих рішень судом.

Оскільки доводи відповідача спростовуються викладеним вище, а рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та є вірним по суті, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування названого рішення та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Кіровоградській області – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 р. – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: О.М. Лукманова