Справа № 2а-1515/10/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2010-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2010 р. Справа № 2a-1515/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Шварговському Д.Д.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: прокурора Галицького району в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі, вул. Шевченка, 10, м. Галич, Івано-Франківська область,77100

до відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, вул. В.Стуса, 21/11, м. Бурштин, Галицький район, Івано-Франківська область,77111

про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 9581,41 грн.,-

встановив:

21.04.2010 року прокурор Галицького району в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі звернувся з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 9581,41грн. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач допустив заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Прокурор в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендоване). Наданим правом на подання заперечення не скористався.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підставний і належний до задоволення виходячи із наступних підстав:

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»визначено, що страхувальниками є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 даного Закону Страхувальниками відповідно є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, обєднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, обєднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи субєкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Частина 2 статті 17 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлює обовязки страхувальників, пункт шостий якої передбачає, що страхувальники зобовязані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач є страхувальником, платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, на якого покладені обовязки нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч.6 ст. 20 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення базового звітного періоду, що дорівнює календарному місяцю для даного страхувальника.

Судом встановлено, що відповідачем, в порушення частини 6 статті 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не здійснювалась сплата страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в період з лютого 2009 року по грудень 2009 року, включно, в результаті чого була допущена заборгованість в сумі - 9435,79грн.

Стаття 106 вказаного Закону України встановлює відповідальність страхувальників, частиною 1 якої передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобовязані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Частина 2 вказаної статті Закону передбачає, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Крім того до відповідача рішенням № 438 про застосування фінансових санкцій за неподання розрахунку сум страхових внесків на обов»язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством застосовано фінансові санкцій на загальну суму 340грн.

Частиною 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»визначаються фінансові санкції, які уповноважені застосовувати виконавчі органи Пенсійного фонду до страхувальників, пункт 5 якої передбачає, що за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В передбачений законом термін рішення про застосування фінансових санкцій відповідачем у встановленому порядку не оскаржувалось і нараховані суми таких санкцій, у відповідності до статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та пунктів 9, 10 Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України є узгодженими.

Наявність заборгованості відповідача перед управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі підтверджується розрахунками сум страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за період з лютого 2009 року по грудень 2009року, включно, копією рішення про застосування фінансових санкцій та пені, іншими матеріалами справи.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст.ст. 158 - 163, ст.167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування та штрафних санкцій в сумі 9581 (дев"ять тисяч п"ятсот вісімдесят одна) гривня 41 коп.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 26.05.2010 року.