Справа № 709/1312/15-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №709/1312/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Калашник С.І. Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Заступника прокурора Чорнобаївського району Черкаської області на постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Прокурора Чорнобаївського району Черкаської області до сільської ради с.Лящівка Чорнобаївського району Черкаської області про зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року, позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до сільської ради с.Лящівка Чорнобаївського району Черкаської області про зобов»язання вчинити певні дії. Просив суд зобов»язати Лящівську сільську раду розглянути на сесії сільської ради питання щодо створення комунального підприємства для обслуговування водогінної системи села Лямівка.

Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Заступник прокурора Чорнобаївського району Черкаської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, до прокуратури Чорнобаївського району Черкаської області неодноразово надходили звернення жителів с.Лящівка Чорнобаївського р-ну Черкаської області з приводу безоплатної передачі об»єктів соціальної сфери у комунальну власність та об»єктів водопостачання села. Особливо погіршилось водопостачання в квітні місяці поточного 2015 року, коли було припинено водопостачання до виховного комплексу ,,Дошкільний начальний заклад-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів,.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що на час подання прокурором позову до суду наявна система водопостачання передана місцевим сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю ,,Лящівка,, с.Лящівка Чорнобаївського р-ну Черкаської області в комунальну власність територіальної громади даного села ,а рішенням сільської ради №46-2/VІ від 01 березня 2015 року утворено склад комісії по обстеженню системи водопостачання та підписано 30.03.2015 року акт прийому передачі даного об»єкта у комунальну власність але рішення сільською радою про створення відповідного підприємства якому б можна було передати в оперативне управління місцевий водогін - ще не виносилось, що на думку прокурора не відповідає вимогам п.9 ,,Порядка безоплатної передачі у комунальну власність об»єктів соціальної сфери, житлового фонду, внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі їх реорганізації та передані на баланс підприємств - правонаступників,,, що свідчить про зволікання сільської ради в цьому напрямку, що в свою чергу негативно позначається на умовах проживання жителів села та,що і спонукало прокурора самостійно звернутися до суду з позовними вимогами про зобов»язання сільську раду с.Лящівка Чорнобаївського району Черкаської області розглянути на сесії сільської ради питання створення комунального підприємства для обслуговування водогінної системи села.

Надаючи правову оцінку матеріалам справи необхідно зазначити наступне.

Згідно ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках,передбачених законом.

Однією із форм представництва визначено звернення до суду з позовами або заявами про захист прав, свобод та інтересів інших суб'єктів. Тобто, прокурор є особливий суб'єкт судового процесу, участь у якому викликана необхідністю виконання конституційної функції представництва інтересів громадянина або держави у випадках,передбачених законом.

Основними завданнями представництва прокурора в суді ,відповідно до законодавства України, слід вважати реальний захист та поновлення прав і законних інтересів громадян, які неспроможні через фізичний чи матеріальний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої права або реалізувати процесуальні повноваження, а також захист інтересів держави, що порушуються або можуть бути порушені внаслідок протиправних діянь фізичних і юридичних осіб.

Змістом ч.2 ст.60 КАС України обумовлено, що при зверненні до суду прокурора з позовом направленим на захист інтересів громадян , він має надати докази про неможливість громадянина самостійно представляти свої інтереси в суді.

Положеннями ст.ст.1 та 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальна громада - це жителі села/тобто люди/, об»єднані постійним місцем проживання, а місцеве самоврядування - право та реальна здатність цих жителів, самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України, а змістом ст.26 п.30 даного закону, питання прийняття рішень щодо створення установ та підприємств комунальної власності, відноситься до виключної компетенції сільської ради .Тобто, при наявності прийняття відповідачем на пленарному засіданні відповідного рішення /позитивного чи негативного/,останнє могло б бути предметом оскарження але в даному ж випадку рішення ще не приймалось, а сам прокурор звертаючись, як він зазначив до суду за захистом інтересів територіальної громади тобто жителів с.Лящівка Чорнобаївського району Черкаської не довів заподіяння відповідачем шкоди інтересам жителям цього села, як і не надав суду відповідних доручень від конкретних жителів на представництво їх інтересів в суді та доказів про те, що дані громадяни в силу якихось причин не можуть самостійно звернутися до суду для захисту своїх прав.

Наявність в матеріалах справи повідомлення на ім»я прокурора, директора НВК за вих..№97 від 18.12.2014 року про неполадки в системі водопостачання не містять даних, що свідчили б про бездіяльність сільської ради з питання водопостачання.

Навпаки, даний документ містить інформацію про відмову місцевого товариства з обмеженою відповідальністю усунути неполадки в системі водопостачання, яка на час звернення директора НВК до прокурора перебувала у власності товариства з обмеженою відповідальністю та містить дані про те, що сільська рада своєчасно включився в вирішення даного питання: -взяв на себе відповідні зобов»язання з цього питання та створив відповідну комісію для прийняття водогону у комунальну власність але не може в даний час завершити процес предачі-прийняття водогону та зареєструвати право власності на дану ситему водопостачання, оскільки колишній власник - СТОВ ,,Лящівка,, відмовляється надати оригінали документів. Факт передання відповідачу по справі лише копій даних документів підтверджено і актом прийняття -передачі об»єктів у комунальну власність.

Відповідно до п.7 «Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об»єктів соціальної сфери, житлового фонду, внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі їх реорганізації та передані на баланс підприємств-правонаступників», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1253 від 13 серпня 2003 року, передача оформлюється актом приймання - передачі за формою згідно з додатком до цього Порядку. Акт складається у чотирьох примірниках та підписується головою і членами комісії. Право власності на об»єкти передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі.

Згідно п.8 вищевказаного порядку, до акта приймання-передачі об»єктів додаються: - витяг з бухгалтерського балансу підприємства, яке передає об»єкти, складеного на останню звітну дату, про перелік об»єктів передачі та їх вартість; - проектно-кошторисна документація; показники розрахунків з підрядними будівельними організаціями та постачальниками виробів, матеріалів і обладнання; характеристика технічного стану об'єктів; - вартість виконаних робіт, перелік непридатних для використання чи експлуатації виробів, конструкцій та матеріалів у разі передачі об'єктів незавершеного будівництва; договори найму (оренди) нежитлових приміщень; - дані інвентаризації на дату реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства.

Посилання прокурора, як на підставу для задоволення позову на п.9 п.№9 «Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об»єктів соціальної сфери, житлового фонду, внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі їх реорганізації та передані на баланс підприємств-правонаступників», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1253 від 13 серпня 2003 року, яким встановлено двотижневий строк для закріплення рішенням сільської ради об»єкта водогону за конкретним підприємством чи організацією є безпідставним, так, як процес передачі-прийняття водогону до кінця не завершений, акт прийняття передачі майна у комунальну власність всіма членами створеної комісії не підписаний через ненадання колишнім власником водогону оригіналів право установчих документів на об»єкти водопостачання.

Доказів про те, що сільська рада не бажає або умисне ухиляється від винесення рішення про створення комунального підприємства прокурором не надано.

У відповідності ж до п.3.5 рекомендацій №37-20-13/284 від 07.04.2000 року Міністерства аргарної політики України, Міністерства фінансів України, Державного комітету будівництва, Архітектури та Житлової політики України, Фонда державного майна України /чинні на час подання позову/, в разі відсутності технічної документації на майно, що передається у комунальну власність, відновлення документації покладається на сторону, що передає дане майно, тобто в даному випадку відновлення документації має покладатись на товариство з обмеженою відповідальністю у власності якого перебували дані об»єкти.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначив, що не відповідає дійсності твердження суду першої інстанції про те, що прокурор, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, не з»явився на судовий розгляд справи та клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату від нього не надходило.

Проте, як вбачається з журналу судового засідання (А.с.77) та з постанови (А.с. 78-82), прокурор не брав участі у судовому засіданні, але у вступній частині судового рішення вказаний прокурор Степанок О.В.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що з журналу судового засідання та апеляційної скарги видно, що 18.06.2015 року, прокурор-позивач участі в справі не приймав, дана постанова ухвалена за відсутності останнього.

Відповідно до ч.1 п.2 статті 128 КАС України, суд відкладає розгляд справи в разі: неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції допустив процесуальне правопорушення, але колегія вважає, що це не потягло за собою неправильності чи незаконності рішення, оскільки, прокурор при апеляційному розгляді не надав доказів, які б спростовували докази викладені у постанові.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Чорнобаївського району Черкаської області - залишити без задоволення, а постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 04 серпня 2015 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 03 серпня 2015 року.

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.