Справа № 2а-6813/11/1370
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2011-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2011 р. № 2а-6813/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючої - судді Мричко Н.І.,

Судді Гулика А.Г.

Судді Кузьмича С.М.

за участю секретаря судового засідання Якимець О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Південьзахіделектромережбуд»до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова про визнання протиправними податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Відкрите акціонерне товариство «Південьзахіделектромережбуд»(надалі ВАТ Південьзахіделектромережбуд»звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова, в якому просить визнати протиправним податкове повідомлення-рішення від №000148232 від 08.06.2011р.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що податки та збори, їх ставки та податкові пільги не можуть змінюватись протягом бюджетного року, в свою чергу, норми законодавства, що зобовязують позивача сплачувати авансовий внесок з податку на прибуток з суми дивідендів набрали чинності 30.04.2011р., тому вони не можуть застосовуватись до відносин, що виникли у 2009р. Зазначає також про те, що відповідно до законодавства акціонерні товариства до приведення у відповідність з нормами Закону України «Про акціонерні товариства»статуту та інших внутрішніх положень акціонерного товариства мають керуватися у своїй діяльності з 30.04.2009р. по 30.04.2011р. Законом України «Про господарські товариства». Крім того, зазначає про те, що п.7.8. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»не привязує сплату авансових платежів до будь-яких граничних термінів виплати дивідендів, а лише до факту їх виплати. Необхідною умовою виплати дивідендів є прийняття підприємством емітентом корпоративних прав рішення про виплату дивідендів.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Свої заперечення обґрунтовує тим, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»та Законом України «Про деякі питання організації бюджетного процесу у 2010 році»були внесені зміни до Закону України «Про акціонерні товариства». В цьому Законі визначено на період з 30.04.2010р. по 31.12.2010р. виплата дивідендів здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку, у строк не пізніше 6 місяців після закінчення звітного року. Виплата дивідендів здійснюється господарським товариством з чистого прибутку у звітному році та/або нерозподіленого прибутку в розмірі не менше 30 відсотків. Таким чином, на думку відповідача, вказаним Законом змінено порядок виплати дивідендів, згідно з яким виключено норму, яка надавала право акціонерним товариствам виплачувати лише обсяг дивідендів, який встановлено рішенням загальних зборів. Тому, позивач зобовязаний був нарахувати і виплатити авансовий внесок з податку на прибуток підприємств у відповідному розмірі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково пояснив, що відповідно до п.4.1.4. Податкового кодексу України передбачена презумпція правомірності рішень платника податків, відповідно до якої, якщо норма закону чи іншого нормативно правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу. У звязку з цим просить суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених в запереченні. Додатково пояснив, що позивачем не нараховувались та не сплачувались до бюджету авансові внески з податку на прибуток підприємства з суми дивідендів за 2009р.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити повністю з наступних підстав.

ВАТ «Південьзахіделектромережбуд», що знаходиться за адресою м. Львів, вул.3елена,151, зареєстровано виконавчим комітетом Львівської міської ради від 15.11.1994 за № 3002246 код за . Позивач взятий на податковий облік в органах державної податкової служби : 25.11.1994р. та перебуває на обліку в ДПІ у Сихівському районі м.Львова. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 23.11.2007 №100079116, виданого ДПІ у Сихівському районі м. Львова, індивідуальний податковий номер - 64, позивач був зареєстрований платником ПДВ з 26.09.1997 по 24.05.2011р.

На підставі направлень від 21 квітня 2011 року за №227 , від 21 квітня 2011 року за №230, від 21.04.2011р. №229, від 21.04.2011р. №228, від 21.04.2011р. за №231, від 21.04.2011р. за №232, виданих ДПІ у Сихівському районі м. Львова відповідно до підпункту 20.1.1 п.20.1 ст.20, ст.77 Податкового кодексу України та згідно з планом-графіком проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання ДПІ у Сихівському районі м. Львова, проведена планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ВАТ "Південьзахіделектромережбуд" (код ЄДРПОУ- 00114086), з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2009р. по 31.12.2010р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009р. по 31.12.2010р.

За результатами проведення перевірки відповідачем складено Акт від 31.05.2011р. №1025/23-209/00114086 про результати планової виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2009р. по 31.12.2010р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009р. по 31.12.2010р. (надалі Акт перевірки). Згідно зі вказаним Актом перевірки встановлено порушення позивачем пп.7.8.2 п.7.8 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»з урахуванням вимог ст.. 30 Закону України «Про акціонерні товариства» в частині несплати авансового внеску з податку на прибуток з суми дивідендів за 2009р. в сумі 236 475 грн.

На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №000148232 від 08.06.2011р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 295 594 грн., з яких 236475,00 грн. основний платіж, 59119,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»від 27.04.2010р. № 2154-VІ та Закону України «Про деякі питання організації бюджетного процесу у 2010 року»від 03.12.2010 № 2774-VІ були внесені зміни до Закону України «Про акціонерні товариства»від 17.09.2008р. №514-VІ. Зміст внесених полягає в наступному. Як передбачено ч.1 ст. З0 Закону України «Про акціонерні товариства»від 17.09.2008р. №514-VІ (із змінами і доповненнями внесеними Законом України від 27.04.10 № 2154-VІ та Законом України від 03.12.2010 № 2774-VІ) визначено, що дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.2 ст. З0 Закону України «Про акціонерні товариства»від 17.09.2008р. № №514-VІ (із змінами і доповненнями внесеними Законом України від 27.04.10 № 2154- VІ та Законом України від 03.12.2010 № 2774-VІ) на період з 30.04.2010р. по 31.12.2010р. встановлено, що виплата дивідендів здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або -нерозподіленого прибутку, у строк не пізніше шести місяців після закінчення звітного року. Виплата дивідендів здійснюється господарським товариством з чистого прибутку у звітному році та/або нерозподіленого прибутку в розмірі не менше 30 відсотків. Розмір виплати дивідендів може бути збільшений за рішенням загальних зборів акціонерного товариства. У разі відсутності або недостатності чистого прибутку звітного року та нерозподіленого прибутку минулих років виплата дивідендів за привілейованими акціями здійснюється за рахунок резервного капіталу товариства.

Таким чином, Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»від 27.04.2010р. № 2154-VІ виключено із Закону України «Про акціонерні товариства»від 17.09.2008р. №514-VI норму, яка надавала акціонерним товариствам виплачувати дивіденди в розмірі, який встановлено рішенням загальних зборів.

Зазначеним Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»від 2010р. № 2154-VІ, внесені зміни до Закону України «Про господарські товариства»від 1991р. № 1576-ХІІ в частині формування прибутку. Згідно із ст. 15 вказаного Закону прибуток товариства утворюється з надходжень від господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат і витрат на оплату праці. 3 балансового прибутку товариства сплачуються проценти по кредитах банків та по облігаціях, а також вносяться передбачені законодавством України податки та інші платежі до бюджету. Чистий прибуток, одержаний після зазначених розрахунків та сплати обовязкової суми дивідендів, залишається у повному розпорядженні товариства, яке відповідно до установчих документів визначає напрями його використання. В п. д ст. 41 вказаного Закону, зазначено про те, що до компетенції загальних зборів належить затвердження річних результатів діяльності акціонерного товариства, включаючи його дочірні підприємства, затвердження звітів і висновків ревізійної комісії, порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) з урахуванням, передбачених цим та іншими законами, визначення порядку покриття збитків.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про акціонерні товариства»від 17.09.2008р. № 514-VІ (із змінами і доповненнями внесеними Законом від 27.04.10 № 2154-VІ та Законом України від 03.12.2010 № 2774-VІ) встановлено, що до приведення у відповідність із цим Законом закони України, інші нормативно-правові акти діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із пп. 7.8.2. п.7.8 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.1994р. № 334/94-ВР (із змінами і доповненнями) передбачено, що крім випадків, передбачених підпунктом 7.8.5 вказаного пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі ставки, встановленої пунктом 10.1 ст. 10 вказаного Закону, нарахованої на суму дивідендів, призначених для виплати, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок :я до бюджету до/або одночасно із виплатою дивідендів.

Підпунктом 7.8.5. п. 7.8 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.1994р. № 334/94-ВР (із змінами і доповненнями) передбачено, що авансовий внесок, передбачений підпунктом 7.8.2 п.7.8., не справляється у разі виплати дивідендів:

а) у вигляді акцій (часток, паїв), емітованих (випущених) платником податку, який нараховує дивіденди, за умови, що така виплата ніяким чином не змінює пропорцій (часток) участі усіх акціонерів (власників) у статутному фонді емітента, незалежно від того, чи були такі (частки, паї) належним чином зареєстровані (відображені у зміні до статутних документів) чи ні;

б) інститутами спільного інвестування;

в) у межах сум дивідендів, отриманих від юридичних осіб, які перебувають під контролем юридичної особи, яка здійснює виплату, відповідно до пункту 1.26 статті 1 вказаного Закону.

Судом встановлено, що позивач не підпадає під дію 7.8.5 п.7.8 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що, в свою чергу, означає, що позивач повинен був вносити до бюджету авансовий внесок з податку на прибуток у розмірі ставки, встановленої пунктом 10.1 статті 10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». В п.10.1 ст. 10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»передбачено, що прибуток платників податку, включаючи підприємства, засновані на власності окремої фізичної особи, оподатковується за ставкою 25 відсотків до об'єкта оподаткування.

Таким чином, суд виходячи із змісту норм ст. З0 Закону України «Про акціонерні товариства»від 17.09.2008р. №514-VІ (із змінами і доповненнями внесеними Законом України від 27.04.10 № 2154-VІ), Законом України від 03.12.2010 № 2774-VІ ) та п.7.8 ст.7 Закону України «Про оподаткування у підприємств»від 28.12.1994р. №334/94-ВР (із змінами і доповненнями), дійшов висновку, що позивач повинен був в строк до 01.07.2010р. нарахувати і виплатити дивіденди грошовими коштами у розмірі не менше 30% чистого прибутку, отриманого у 2009 році, та/або нерозподіленого прибутку та внести до бюджету авансовий податку на прибуток з суми дивідендів.

Судом встановлено, що згідно з даними Форми №1 «Баланс»за 2009 рік позивача:

- нерозподілений прибуток на початок звітного періоду по ряд. 350 (3) складає 2667,0 тис. грн.;

- нерозподілений прибуток на кінець звітного періоду по ряд 350 (4) складає 5820,0 тис. грн.

Згідно з даними Форми №2 «Звіт про фінансові результати»за 2009 рік прибуток позивача за звітний період (2009 рік) складає 3153,0 тис. грн..

Відповідно до даних бухгалтерського обліку позивача на 01.01.07 року рахується нерозподілений прибуток в сумі 3 789 199,25 грн. станом на 31.12.2008р. сума нерозподілених прибутків становить - 2 667 100,0 грн., станом на 2009 року сума нерозподілених прибутків становить - 5 819 469,57 грн.

Виходячи з цих даних суд вважає, що позивач повинен був до 01.07.2010 року нарахувати і виплатити дивіденди з нерозподіленого прибутку в сумі 3 153 000,0 грн. Сума нарахованих та виплачених дивідендів з нерозподіленого прибутку має становити 945900,0грн. та відповідно авансовий внесок з податку на прибуток мав становити 236 475, 00 грн. (25 % від нарахованих дивідендів грошовими коштами).

Проте, позивачем в термін до 01.07.2010р. вказане нарахування та виплата дивідендів за 2009 рік не проводилось.

Відповідно до ст. 102 Податкового кодексу України №2756-VІ від 02 грудня 2010 контролюючий орган, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податку вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Зважаючи на те, що судом встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства в межах цього спору, застосування до нього штрафних санкцій є правомірним.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від №000148232 від 08.06.2011р. є правомірним, а позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Керуючись наведеним вище та ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову повністю .

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 04 січня 2012 року.

Суддя Мричко Н.І.