Справа № 2а-3981/10/1270
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2010-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Матвєєва В.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2010 року справа №2а-3981/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Дяченко С.П., Шишова О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 липня 2010 року у справі № 2а-3981/10/1270 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області «про визнання нечинною та скасування вимоги №Ф-745/1 від 03.12.2009 року», -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області «про визнання нечинною та скасування вимоги №Ф-745/1 від 03.12.2009 року».

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29 липня 2010 року у справі № 2а-3981/10/1270 позов було задоволено, а саме: визнано нечинною та скасувати вимогу №Ф-745/1 від 03.12.2009 на суму 3017,95 грн.

Суд першої інстанції встановив, що вимога про сплату боргу №Ф-745/1 від 03.12.2009 не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки складена та пред'явлена позивачу повторно після сплати, що свідчить про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що погашення суми недоїмки, пені та фінансових санкцій здійснюється у порядку календарної черговості їх виникнення (п.5 ст.106 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"). Суд першої інстанції помилково вважав, що повідомлення про сплату боргу № 78 від 19.10.2009р. свідчить про те, що борг сплачено в повному обсязі. Якщо підприємцем сплачувались лише поточні суми, погашення боргу, який виник в 2004р., не відбулось, та станом на 2009р. він становить 3017,95 грн.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_2 зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку як платник страхових внесків.

03.07.2008 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку у відношенні ОСОБА_2 було прийнято вимогу про сплату боргу №Ф-391/1 на суму 3017,95 грн. (а.с.7).

03.12.2009 відповідачем було складено вимогу про сплату боргу №Ф-745/1 на суму 3017,95 грн. (а.с.8).

Позивачем до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку була оскаржена вимога №Ф-745/1, але рішенням Пенсійного фонду від 17.12.2009 №17009/03-14/1 вимога була залишена без змін (а.с.14).

Рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 05.02.2010 №793/03-10, до якого позивач також надав скаргу, вимога про сплату боргу також залишена без змін (а.с.15).

Згідно рішення Пенсійного фонду України від 14.04.2010 №6388/09-10 скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а вимога про сплату боргу №Ф-745/1 від 03.12.2009 без змін (а.с.18).

Статтею 1 Закону України від 07.09.2003 № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Згідно із ч.3 ст. 106 зазначеного Закону страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Про оскарження вимоги територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки до виконавчої дирекції Пенсійного фонду або в судовому порядку страхувальник зобов'язаний письмово повідомити відповідний територіальний орган Пенсійного фонду протягом трьох робочих днів із дня звернення до виконавчої дирекції Пенсійного фонду чи суду.

Узгодження вимоги територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки здійснюється на підставі заяви страхувальника, яка розглядається територіальним органом Пенсійного фонду протягом трьох робочих днів після її отримання, та поданих страхувальником документів, що свідчать про неправильність обчислення сум недоїмки, зазначених у вимозі.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено відповідачем, вимога про сплату боргу №Ф-745/1 від 03.12.2009 була виставлена позивачу на підставі облікових даних картки особового рахунку платника.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач оскаржував вимогу №Ф-745/1 у адміністративному порядку, але зазначена вимога була залишена без змін.

Відповідно до п. 8.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до ПФУ, затвердженою Постановою правління ПФУ від 19.12.2003 року № 21-1, вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 10 цієї Інструкції (для страхувальника - фізичної особи).

Відділ надходження доходів органу Пенсійного фонду України веде реєстр виданих вимог за формою згідно з додатком 11.

Відповідальними за збереження інформації у реєстрах вимог є спеціалісти відділу надходження доходів.

При формуванні вимоги їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1-а частина - літери "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2-а частина - порядковий номер, 3-я частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

У відповідності до п. 8.9 зазначеної Інструкції, якщо протягом наступного базового звітного періоду страхувальник наростив суми боргу, то після проходження відповідної процедури узгодження та оскарження до органу державної виконавчої служби подається вимога тільки на суму зростання боргу.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 оскаржив у судовому порядку вимогу про сплату боргу №Ф-391/1 від 03.07.2008 на суму 3017,95 грн., що підтверджується копією постанови Луганського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2009 року (а.с.51). Зазначеною постановою в задоволенні вимог ОСОБА_2 було відмовлено за необґрунтованістю. З цієї постанови вбачається, що оскаржувана вимога на суму 3017,95 грн. позивачем виконана, тобто борг, який виник станом на 01.07.2008, сплачений. Факт сплати боргу позивачем у сумі 3017,95 грн. також підтверджується повідомленням про сплату боргу від 19.10.2009 року № 78.

Як зазначив суд першої інстанції, після погашення суми боргу по вимозі №Ф-391/1 від 03.07.2008 скласти нову вимогу можливо тільки на суму зростання боргу за період після складання попередньої вимоги. Формуючи вимогу №Ф-745/1 від 03.12.2009 під іншим порядковим номером, відповідач склав її за одних і тих самих підстав, за один і той же період та на одну і ту ж саму суму 3017,95 грн., що й вищезазначена вимога від 03.07.2008 №Ф-391/1. За таких обставин місцевий суд вважав, що відповідач фактично визнав, що цей борг має вважатися погашеним.

При цьому Луганський окружний адміністративний суд не погодився із посиланням відповідача на те, що позивач сплачував лише поточні платежі, не враховуючи при цьому суму боргу, оскільки відповідно до повідомленням про сплату боргу від 19.10.2009 №78 за вимогою №Ф-391/1 від 03.07.2008р., підтверджено сплату саме заборгованості.

У зв'язку із зазначеним суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога про сплату боргу №Ф-745/1 від 03.12.2009 не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки складена та пред'явлена позивачу повторно після сплати, що свідчить про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Проте із зазначеними висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Матеріали справи (картка особового рахунку страхувальника а.с.41-45, повідомлення про сплату боргу а.с.53, розрахунки суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування а.с.54-88) свідчать про наступне.

ОСОБА_2 в 2004р. надав звіти без нарахувань на фонд оплати праці (далі - ФОП) найманих працівників (33,2%), і тільки в 2005 році надав звіт (№1501 від 14.01.2005р.) за грудень 2004р., в якому ОСОБА_2 самостійно було донараховано на ФОП найманих працівників протягом січня - листопада 2004р. (14067,92 грн.) страхові внески в сумі 4501,73 грн. за весь 2004р., а також надано розрахунок, в якому було враховано 42% від суми сплаченого єдиного податку за 2004р. в розмірі 1260,00 грн. Таким чином, ОСОБА_2 до 20.01.2005р. необхідно було сплатити суму 3241,73грн. (4501,73 - 1260,00 - 3241,73), чого не було зроблено, тому станом на 20.01.2005р. на картці особового рахунку міститься початковий борг підприємця в сумі 3241,73 грн. В картку особового рахунку вносяться всі самостійно нараховані та перераховані підприємцем страхові внески. Тому картка особового рахунку є невід'ємним документом, в якому можливо відстежити всі нарахування, перерахування та борги підприємця.

За період з 01.02.2005р. по 30.06.2006р. ОСОБА_2 сплачував тільки поточні платежі без врахування донарахованої суми, а відповідно до п.5 ст.106 Закону України від 09.072003 №1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, нені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. Тобто за період з 01.02.2005р. по 01.07.2006р. було надано звіти за січень-грудень 2005р. та за січень-травень 2006р., за якими було нараховано внесків (33,2%) в сумі 4458,17 грн., і за цей же час ОСОБА_2 було перераховано 4694,95 грн., що на 236,78 грн. більше ніж було нараховано у звітах (4694,95 - 4458,17 = 236,78). Тобто станом на 01.07.2006р. на картці особового рахунку платника мала бути переплата в сумі 236,78 грн., але з урахуванням боргу станом на 20.01.2005р. в сумі 3241,73 грн. на особовому рахунку обліковується борг в сумі 3004,95 грн. (+236,78 - 3241,73 = -3004,95). Тому, станом на 01.07.2006р. на всю суму боргу 3005,35 грн. (борг по 33,2% - 3004,95 грн. та по 1-2% - 0,40 грн.) ОСОБА_2 було виставлено вимогу про сплату боргу № Ф-448/1 від 04.07.2006р.

За період з 01.07.2006р. по 30.06.2008р. ОСОБА_2 сплачував тільки поточні платежі без врахування донарахованої суми, а коли страхувальник має несплачену недоїмку і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки. Таким чином, відбувалось погашення попередньої недоїмки за вимогою № 448 1 від 04.07.2006р. та створилась недоїмка за наданими розрахунками сум страхових внесків (додаток 23) за період з червня 2006р. травень 2008р.

За період з 01.07.2006р. по 30.06.2008р. було надано звіти за червень-грудень 2006р. та за січень-травень 2006р., за якими було нараховано внесків (33.2%) в сумі 6808,83 грн. і за цей же час ОСОБА_2 було перераховано 6795,83 грн. що на 13,00 грн. менше ніж було нараховано у звітах (6795,83 - 6808,83 = 13,00). Тобто, станом на 01.07.2008р. на картці особового рахунку платника мав бути борг в сумі 13,00 грн., але з урахуванням боргу станом на 01.07.2006р. в сумі 3004,95 грн. на особовому рахунку платника обліковується борг в сумі 3017,95 грн. (-3004,95 + (-13,00) = -3017,95). Тому, станом на 01.07.2008р. на всю суму боргу 3017,95 грн. (борг по 33,2% - 3017,95 грн.) ОСОБА_2 було виставлено вимогу про сплату боргу № Ф-391/1 від 03.07.2008р.

Як було зазначено вище, вимога № Ф-391/1 також оскаржувалась ОСОБА_2, але скасована не була.

Проте, ОСОБА_2 за період з 01.07.2008р. по 30.11.2009 р. сплачував поточні платежі, які зараховувались в рахунок сплати недоїмки, тому на час слухання справи в суді вимога № Ф-391/Т від 03.07.2008р. вважалась погашена, про що свідчить повідомлення про сплату боргу № 78 від 19.10.2009р., та створилась недоїмка за наданими розрахунками сум страхових внесків за період з червня 2008р. по жовтень 2009р. Тобто, за період з 01.07.2008р. по 30.11.2009р. було надано звіти за червень-грудень 2008р. та січень-жовтень 2009р., за якими було нараховано внесків (33,2%) в сумі 4272,13 грн., і за цей же час ОСОБА_2 було перераховано 4272,13 грн., що дорівнює тому, що було нараховано у звітах (4272,13 - 4272,13 = 0,00). Таким чином, станом на 01.12.2009р. на картці особового рахунку платника не мало би бути ні боргу, ні переплати, але з урахуванням боргу станом на 01.07.2008р. в сумі 3017,95 грн. на особовому рахунку платника обліковується борг в сумі 3017,95 грн. (-3017,95 + 0,00 = -3017,95). Тому, станом на 01.12.2009р. на всю суму боргу 3017,95 грн. (борг по 33,2% - 3017,95 грн.) ОСОБА_2 було виставлено вимогу про сплату боргу № Ф-745/1 від 03.12.2009р.

Суд першої інстанції при винесенні рішення в даній справі не урахував ті обставини, що погашення суми недоїмки, пені та фінансових санкцій здійснюється у порядку календарної черговості їх виникнення (п.5 ст. 106 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"). Місцевий суд помилково вважав, що повідомлення про сплату боргу № 78 від 19.10.2009р. свідчить про те, що весь борг сплачено.

В той же час, позивач не надав докази сплати всього боргу, в тому числи того, що виник в 2004р. та станом на 2009р. становить 3017,95 грн. Сплата підприємцем лише поточних сум страхових внесків про повне погашення боргу не свідчить.

Фактично, своїм судовим рішенням Луганський окружний адміністративний суд необґрунтовано звільнив ОСОБА_2 від сплати наявного в нього боргу по сплаті страхових внесків.

Аналізуючи викладені обставини, апеляційний суд переконаний, що відповідач довів правомірність своїх дій при винесенні оскаржуваної вимоги та підтвердив, що борг, який виник станом на 01.07.2008, існує на теперішній час.

За таких обставин позов ОСОБА_2 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову в позові повністю.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 липня 2010 року у справі № 2а-3981/10/1270 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області «про визнання нечинною та скасування вимоги №Ф-745/1 від 03.12.2009 року» - відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: С.П.Дяченко

ОСОБА_3