Справа № 872/7390/15
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"27" липня 2015 р.справа № 804/5169/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року у справі № 804/5169/15 за позовом приватного науково-виробничого підприємства «Стіл-груп» до Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 08.12.2014 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт,послуг) на суму 7183,5 грн., в тому числі за основним платежем 4789 грн., штрафними санкціями 2394,5 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач протиправно дійшов висновку про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ Алва Союз у серпні 2014 року та подальшої реалізації отриманого товару на користь ТОВ Укрлитво, ПП Проміндустрія-2010 та ТОВ НВТ Дніпроенергомаш, оскільки факт виконання договорів підтверджується видатковими, податковими накладними, товарно-транспортними накладними. Також вважав, що порушення ТОВ ОСОБА_1 дисципліни та не знаходження останнього за юридичною адресою не є підставою для відмови у праві на податковий кредит. Окрім того, позивач зазначає, що взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. Крім того, придбані у ТОВ Алва Союз товари використанні позивачем у власній господарській діяльності позивача, а саме: використанні у виробництві продукції позивача, яка в подальшому перепродана ТОВ Укрлитво, ПП Проміндустрія-2010 та ТОВ НВТ Дніпроенергомаш, ТОВ ПП Нафтомаш, ТОВ Нікопольський ливарно-механічний завод та КП Трамвай, що також підтверджує реальний характер господарських відносин позивача з ТОВ «Алва Союз».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 08.12.2014 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт,послуг) на суму 7183,5 грн., в тому числі за основних платежем 4789 грн, штрафними санкціями 2394,5 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Посадовими особами відповідача у відповідності до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75. п.п 78.1.1. п. 78.1 ст.78. Податкового кодексу України на підставі наказу від 25.11.2014 року № 1316 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПНВП «Стіл-Груп» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість щодо придбання товарів (робіт,послуг) у ТОВ «АЛВА СОЮЗ» (податковий номер 38881735) та подальшої їх реалізації за період серпень 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 180.1 ст. 180, п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, Податкового кодексу України, а саме завищено розмір податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 115970 грн., в т.ч.: за серпень 2014 р. 106250 грн. та вересень 2014р 9720 ; завищення податкових зобовязань з ПДВ за серпень 2014 року у розмірі 111181 грн. при продажу товару ТОВ «Укрлитво», ПП «Проміндустрія-2010» та ТОВ «НВТ «Дніпроенергомаш» на суми97530 грн.,13050 грн. та 628 грн. відповідно.

За результатами вказаної перевірки складений акт від 27.11.2014 року № 5050/222/24-03-22-06/24441045.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 08.12.2014р. № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), на суму 7163,5 грн., з яких: за основним платежем 4789 грн. та штрафними санкціями 2394,5 грн.

Позивач вважає прийняте податкове повідомлення-рішення протиправним і просить його скасувати.

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно із п. 198.1. ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави, за яких платник податків має право на віднесення сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є реальна поставка товару (робіт, послуг), сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), використання товару (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, отримання від продавця (постачальника) податкової накладної тощо.

Відповідно до пунктів 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі Положення), забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи (на паперових і машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складення первинного документа.

Згідно з Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.

Як вбачається з матеріалів справи, що між позивачем та ТОВ Алва Союз укладено договір поставки № 01/08/1 від 01.08.2014 року (а.с. 50), у відповідності до умов якого ТОВ Алва Союз зобовязувались поставити товар алюмінієвий профіль, а позивач зобовязався його оплатити.

Факт поставки ТОВ Алва Союз позивачу товарів підтверджується видатковими накладними. Видаткові накладні містять відомості про осіб, які їх підписали, та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. на день здійснення господарських операцій з позивачем ТОВ Алва Союз було платником ПДВ та вправі було виписувати податкові накладні.

Факт транспортування товару від ТОВ Алва Союз до позивача підтверджується копіями товарно-транспортних накладних. У товарно-транспортних накладних в якості автоперевізника вказано ТОВ Алва Союз, автомобіль НОМЕР_2, водій ОСОБА_2 Факт наявності у ТОВ Алва Союз вказаного вище транспортного засобу відображена відповідачем на сторінці 23 акту перевірки. (а.с. 36).

Також встановлено, що товар, який позивач придбав у ТОВ Алва Союз, використаний у власній господарській діяльності позивача виробництво алюмінію. Даний факт не заперечується і відповідачем у акті перевірки, а також підтверджується актом на переробку лома у алюмінієву чушку від 19.08.2014 року, викопіюванням з Журналу реєстрації результатів вхідного радіаційного контролю металобрухту № 4, Книги обліку реєстрації результатів перевірки вхідного контролю вибухонебезпечність лому та відходів кольорових металів, Журналу плавок. (а.с. 102-106).

Продукція отримана після переробки товару ТОВ Алва Союз реалізована на користь ТОВ Укрлитво, ПП Проміндустрія-2010 та ТОВ НВТ Дніпроенергомаш, ТОВ ПП Нафтомаш, ТОВ Нікопольський ливарно-механічний завод та КП Трамвай, що підтверджується копіями договорів поставки, видаткових, податкових, товарно-транспортних накладних, сертифікатами якості, відомостями обліку матеріалів, оборотно-сальдовою відомостю за серпннь 2014 року, які містяться у матеріалах справи та безпосередньо вказано у акті перевірки. (а.с. 107-194).

З огляду на встановлені судом обставини та наявні первинні документи, які містять всі необхідні реквізити та відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством для первинних документів, які фіксують факт здійснення господарської операції і до змісту яких у Відповідача претензій не виникало, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про реальність господарських відносин між позивачем та вказаним контрагентом, фактичне здійснення поставки товару за вказаним вище договором, а відповідно і про правомірність включення до податкового кредиту сум ПДВ за поставлений контрагентом ТОВ «АЛВА СОЮЗ» товар.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що норми Податкового кодексу України не ставлять право позивача на формування податкового кредиту в залежність від декларування постачальниками, в тому числі і по ланцюгу постачання, своїх податкових зобов'язань та/або від сплати ними сум податку на додану вартість до бюджету.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України»).

Отже, якщо контрагент позивача і не виконав своїх зобов'язань щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цього підприємства і така відповідальність не може бути покладена на позивача.

Таким чином, у зв'язку з документальним підтвердженням здійснення господарських операцій та відсутністю порушень податкового законодавства з боку позивача, колегія суддів приходить до висновку, що у податкового органу відсутні підстави для збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, а відтак податкове повідомлення-рішення є протиправним.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України,суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2015 року у справі № 804/5169/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко