Справа № 804/6881/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2015 р. Справа № 804/6881/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Коренева А.О.,
при секретарі судового засідання Литвин Ю.Ю.,
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови від 02.12.14, -
Відповідач, Дніпропетровська митниця ДФС, проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що позивачем не підтверджена документально визначена ним ціна за контрактом. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволені позову, навівши доводи, викладені в оскаржуваних рішеннях, а також в запереченнях проти позову.
Вивчивши доводи позову та заперечень, а також додаткових пояснень до позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів
Судовим розглядом справи встановлено, що спірні рішення прийняті відповідачем у звязку із розмитненням позивачем 01.12.14 товару «невипалені вироби, у вигляді брикету подушкоподібної форми, що містять магнезит: шлакоутворюючі брикети марки Kumslag PL66 з вмістом MgO-64%, Si02-15%, СаО-5%, Fe203-5%. розмір зерна 10-40мм», поставленого йому на підставі зовнішньоекономічного контракту від 28.01.14 № 14-0157-12, укладеного між позивачем та «INVERELL LIMITED», Кіпр, на умовах DAP - ПАТ «Дніпровський меткомбінат», м. Дніпродзержинськ, Україна, відповідно до правил Інкотермс 2010 р. - при поставці автомобільним транспортом; DAP - ст. Правда Придніпровської залізниці, Україна, відповідно до правил Інкотермс 2010 р. - при поставці залізничним транспортом, а також на підставі Додатку № 7 від 06.10.14 (Специфікація № 7) до Контракту № 14-0157-12 від 28.01.2014 p., за умовами якої Продавець має поставити товар, а саме: «шлакообразующие брикеты», відповідно до якого вартість однієї тони складає - 257 дол. США, вантажовідправник - «KUMAS MANYEZIT SANAYI A.S». Eskisehir Yolu, 9km, Р. К. 134, Kutahya, Turkey, умови поставки: DAP - станція Правда Придніпровської залізниці, Україна відповідно до правил Інкотермс 2010 р., умови оплати - Покупець проводить 100 % оплату вартості товару за фактом поставки протягом 10 банківський днів. Відповідно до вказаного контракту з товаром, що відвантажується, відправляється такий пакет документів: Інвойс - два оригінали і одна копія; Товаротранспортна накладна (залізнична накладна або CMR) - оригінал (слідує з товаром); Сертифікат якості, виданий виробником товару; Сертифікат походження, виданий ТПП країни-виробника (оригінал, 1 екземпляр); Оригінал сертифіката радіоактивності; Оригінал екологічної декларації; Коносамент - оригінал і 2 копії; Вантажний маніфест - оригінал і дві копії; Копія вантажної митної декларації країни - виробника; Пакувальний лист із зазначенням ваги товару, матеріалу упаковки та її ваги (брутто, нетто) - оригінал, 3 екземпляри.
Митна вартість товару була заявлена позивачем шляхом подання декларацій митної вартості № 110010000/2014/022504 від 01.12.14 за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ - на рівні 257 дол. США/т.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного Рішення про коригування митної вартості товарів № 110010000/2014/600600/1, відповідач 02.12.14, тобто не дочекавшись спливу 10 календарних днів, провів коригування митної вартості та митна вартість товару збільшена з 257,00 дол. США за тону до 750,00 дол. США за тону за методом 2а (за ціною договору щодо ідентичних товарів) (а.с.20-22).
Враховуючи отримані рішення відповідача, позивач оформив нову ВМД №110010000/2014/022514 від 02.12.2014 року з коригованою ціною товару, у звязку з чим збільшилися ввізне мито та ПДВ на загальну суму 362 530,12 грн., яку відповідач зарезервував на рахунку позивача.
В подальшому позивач звернувся до відповідача (вих. № 062Д/132 від 21.01.2015) з висновком Дніпропетровської торговельно - промислової палати № ГО-5429 від 08.12.14, яким підтверджено заявлену декларантом митну вартість поставленого товару на умовах поставки: DAP - ПАТ «Дніпровський меткомбінат», та просив розглянути питання стосовно відкликання рішення про коригування митної вартості від 02.12.2014 № 110010000/2014/600600/1 виданого за МД від 01.12.2014 № 110010000/2014/022504. На вказане звернення позивач отримав відповідь від 26.01.15 вих. 165/10/04-50-25-2 про залишення чинним рішення про коригування митної вартості.
Не погодившись з рішенням Дніпропетровської митниці ДФС про відмову у визнанні заявленої Позивачем митної вартості та про відмову у скасуванні рішень про коригування митної вартості товару та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість доводів відповідача і винесених на їх підставі спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Основним нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини, є Митний кодекс України (далі МКУ).
Відповідно до ст. 49 цього Кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки (стаття 50 МКУ).
Згідно з ч.2-а ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5 і ч.6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Положеннями ст. 54 МКУ визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.54 МКУ орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Приписами ч.6 ст.54 МКУ визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у гл.9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МКУ. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 30.06.15 у справі за позовом ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» до Миколаївської митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправною та скасування рішення та картки відмови.
Також надуманими та безпідставними є доводи відповідача щодо необхідності підтвердження позивачем розміру та порядку сплати комісійної винагороди. Так, умови дилерського контракту від 11.03.2010р., який надавався відповідачу разом з пакетом додаткових документів до ДМВ від 01.12.2014р., не дають підстави для висновку, що позивач має відношення до сплати комісійної винагороди, адже відповідно до розділу 8 «Відповідальність та обовязки сторін» KUMAS сплачує INVERELL комісію на умовах FOB наступним чином: - для розчинів та інших вогнетривких виробів: 3%. Зміст дилерського контракту дає підстави для висновку, що компанія - виробник самостійно, безпосередньо та без документального оформлення сплачує компанії продавцю комісійну винагороду згідно з умовами, що закріплені виробником та продавцем.
Відповідачем зазначено, що надана до митного оформлення калькуляція собівартості «шлакоутворюючих брикетів» № 1143 від 24.11.14 визначає собівартість «шлакоутворюючих брикетів» марки KUMSLAG PL 66 на рівні 120,00 дол.США/т (без урахування звичайного прибутку), а відповідно до прайс-листа компанії Виробника б/н від 13.11.2014р. виробник встановлює вартість продажу «шлакоутворюючих брикетів» продавцю на рівні 140,00 дол.США/т, зазначена вартість також додатково підтверджується рахунком № 710144 від 09.11.2014р., що виставлений виробником до продавця та декларацією країни експорту № 14343100ЕХ225648 від 11.11.2014р. Суд вказує, що з наведеного вбачається наявність різниці у 20,00 дол.США/т «шлакоутворюючих брикетів» марки KUMSLAG PL 66, що відповідно включає в себе як комісійну винагороду, так і звичайний прибуток. Законодавцем не визначений обовязок декларанта документально підтверджувати прибутку виробника або продавця, що одержаний ним від імпорту товару.
З приводу доводів відповідача щодо різниці між калькуляцією собівартості, що подана відповідно до специфікації № 7 від 06.10.2014 р., та калькуляцією собівартості, що подана відповідно до специфікації № 2 від 28.01.2014 р., суд вказує на таке. Відповідно до Специфікації № 2 від 28.01.14 до контракту № 14-0157-12 від 28.01.2014р. вартість «шлакоутворюючих брикетів» марки KUMSLAG PL 66 - 277,00 дол.США/т., відповідно до специфікації № 7 від 06.10.14 до контракту № 14-0157-12 від 28.01.14 вартість «шлакоутворюючих брикетів» марки KUMSLAG PL 66 - 257,00 дол. США/т. Позивачем пояснюється різниця у 10 дол.США/т тим, що виробник на 7,00 дол.США/т менше витратив на сировину, на 1,00 дол.США/т менше витратив на газ та на 2,00 дол.США/т менше витратив на енергію під час виробництва «шлакоутворюючих брикетів» відповідної марки у листопаді 2014р. в порівнянні з липнем 2014р. Відповідачем на обгрунтування своїх доводів щодо відомостей видання «Огляд цін» не надано належних доказів виготовлення виробником товару в періоди, за які вказані ціни у такому виданні. Крім того, видання містить інформацію про середні ціни на товари, що можуть відрізнятись від цін за конкретною угодою.
На підставі викладеного суд констатує, що позивачем надані до відповідача необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, такі документи є достатніми та такими, що у своїй сукупності підтверджують ціну товару. Отже, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.
Також суд звертає увагу на те, що за змістом ст. 59 МКУ під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Як вбачається з оскаржуваного рішення та пояснень відповідач, товар, який взятий відповідачем як ідентичний, відрізняється за кількістю основного компоненту MgO, а також відповідачем в оскаржуваному рішення не наведені дані щодо обсягу партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційні умови, відсутня докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості, що не відповідає правилам заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженим наказом Міністерства фінансів Украйни № 598 від 24.05.12.
Окремо суд зазначає, що зміст оскаржуваного рішення дозволяє дійти висновку, що відповідачем скориговано митну вартість товару виходячи з відкоригованої митним органом митної вартості товару, а не фактичною вартістю товару, що не узгоджується з приписами ст.59 та ст. 64 МКУ та ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994р., згода на обовязковість якої надана Верховною Радою України, відповідно до якої митна вартість повинна ґрунтуватися на дійсній вартості під якою розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Також суд зважує, що згідно з приписами ч.4 ст.57 МКУ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст.59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Відповідачем не надано до суду належних доказів проведення процедури консультації між митницею та позивачем перед застосування другорядного методу та прийняття спірних рішень.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 872 грн. (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві гривні).
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений 03.08.15.

Суддя ОСОБА_4