Справа № 2а-1753/10/0970
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2010-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2010 р. Справа № 2a-1753/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

судді Скільський І.І.,

при секретарі Дякун М.М.,

за участю сторін:

представника позивача не з`явився,

відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: Івано-Франківського міського центру зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття

до ОСОБА_1

про стягнення коштів в сумі 1300,67 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2010 року Івано-Франківський міський центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 1300,67.

Позовні вимоги мотивовані тим, що працівниками Івано-Франківського міського центру зайнятості 03.02.2010 року у відповідності до вимог п.п.5, 2 ст. 12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»щодо ОСОБА_1 проведено розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття на підставі якого складено акт № 220. Також встановлено, що відповідачу було призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст. 33 Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за період з 06.03.2008 року по 01.09.2008 року в розмірі 1300,67 грн., в той час, як він перебував у трудових відносинах з ТзОВ „ВК ІФ з з 01.04.2008 року по 08.05.2008 року на підставі цивільно-правового договору.

Представник відповідача не з`явився в судове засідання, подав клопотання про розгляд справи без участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, оцінивши досліджені докази та розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся в Івано-Франківський міський центр зайнятості з метою працевлаштування, де 06.03.2008 року йому було надано статус безробітного у відповідності до ст.2 Закону України „Про зайнятість населення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обовязків та гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Страхувальниками виступають роботодавці, застраховані особи, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних осіб), які використовують працю фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески. Страховиком є Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до ст. 6 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 року та ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»№1533-111 від 02.03.2000 року. Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття є цільовим централізованим страховим Фондом, некомерційною самоврядною організацією та згідно ст. 24 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування підпорядкований Міністерству праці та соціальної політики України. Статтею 12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»функції виконавчої дирекції Фонду покладаються на органи державної служби зайнятості. Функції робочих органів виконавчої дирекції Фонду покладаються на центр зайнятості Автономної Республіки Крим, обласні, Київський і Севастопольський міські, районні, міськрайонні, міські та районні у містах центри зайнятості.

Виконавча дирекція Фонду та її робочі органи здійснюють облік та ведуть реєстр платників страхових внесків, провадять збір страхових внесків, здійснюють оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах затвердженого бюджету, виплачують забезпечення та надають соціальні послуги, передбачені зазначеним Законом, забезпечують здійснення профілактичних заходів, спрямованих на запобігання настанню страхових випадків та контролюють правильність нарахування, своєчасність сплати страхових внесків, а також витрат за страхування на випадок безробіття.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»взяття на облік юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців здійснюється Фондом на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей робочими органами виконавчої дирекції Фонду, а фізичних осіб, які не мають статусу підприємців та використовують найману працю, - у тижневий строк після укладення трудового договору (контракту) з першим із найманих працівників.

До джерел формування коштів Фонду відповідно до ст.16 Закону відносяться страхові внески страхувальників - роботодавців, застрахованих осіб, що сплачуються на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами; суми фінансових санкцій, застосованих відповідно до цього Закону та Закону України "Про зайнятість населення", інших законів до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб за порушення встановленого порядку сплати страхових внесків та використання коштів Фонду, недотримання законодавства про зайнятість населення, а також суми адміністративних штрафів, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за такі порушення.

Стаття 17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»визначає розмір та порядок сплати страхових внесків. Так, розмір страхових внесків щорічно за поданням Кабінету Міністрів України встановлюється Верховною Радою України відповідно для роботодавців та застрахованих осіб одночасно із затвердженням Державного бюджету України на поточний рік. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі, або виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення з цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

У разі нестачі у роботодавців коштів на виплату заробітної плати та сплату страхових внесків у повному обсязі нарахування їх на заробітну плату і перерахування страхових внесків до Фонду провадиться у пропорційних сумах.

При цьому страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На порядок сплати цих внесків не поширюється податкове законодавство.

Ст.19 даного Закону визначає порядок обчислення розміру страхових внесків. Так, розміри страхових внесків установлюються на календарний рік:

для роботодавця - у відсотках до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошове забезпечення військовослужбовців, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інших заохочувальних і компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, що визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", виплату доходу (прибутку) фізичним особам за виконання робіт (послуг) за договорами цивільно-правового характеру, які підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб;

для найманих працівників - у відсотках до сум оплати праці, грошового забезпечення військовослужбовців, які включають основну і додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб;

для страхувальників, які здійснюють виплату винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) згідно з цивільно-правовими угодами - у відсотках до сум оподатковуваного доходу (прибутку).

Страхові внески нараховуються на зазначені у цій статті фактичні виплати (доходи), що не перевищують максимальної величини фактичних витрат страхувальника на оплату праці найманих працівників і доходу фізичних осіб, грошового забезпечення військовослужбовців, з якої справляються внески до Фонду, що встановлюється щороку на рівні п'ятнадцяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Роботодавці - суб'єкти підприємницької діяльності відносять страхові внески на валові витрати, суми страхових внесків виключаються з доходів працівників, що підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»роботодавець зобов`язаний своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення № 220 від 03.02.2010 року працівниками Івано-Франківського міського центру зайнятості 03.02.2010 року у відповідності до вимог п.п.5,2 ст. 12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»та наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 60/62 від 13.02.2009 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.09р. за № 232/16248 „Про затвердження Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним проведено звірку трудових відносин ОСОБА_1 з ТзОВ „ВК ІФ та встановлено, що ОСОБА_1 працював на ТзОВ „ВК ІФ згідно цивільно-правової угоди у період з 01.04.2008 року по 08.05.2008 року, одночасно перебуваючи на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості. За період роботи було нараховано винагороду в сумі 1366,12 грн.

Відповідно до п.2 ст. 36 Закону України „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття застраховані особи зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно пункту 3 ст.36 вищезазначеного Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Абзацом 1 п.6 Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.03.2009 року № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року №7-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 12.03.2009 року за №232/16248 визначено, що у разі встановленого центрами зайнятості відповідно до цього Порядку належності безроьітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується розрахунком допомоги по безробіттю, що сума виплаченого матеріального забезпечення ( допомоги по безробіттю) з 01.04.2008 року по 01.09.2008 року, яка підлягає поверненню становить 1300,67 грн.

Відповідно до пункту 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформляється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцеві рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Судом встановлено, що 08.02.2010 року ОСОБА_1 на підставі наказу від 05.02.2010 року № 14 було напрвлено повідомлення щодо добровільного повернення незаконно виплачених коштів, як допомоги по безробіттю в сумі 1300,67 грн. Однак відповідачем не повернуто зазначені кошти.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.2, ст.ст. 8-14, ст.86, ст.ст.158-163, ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Івано-Франківського міського центру зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, вул.Набережна ім.В.Стефаника, 34б, рахунок 1002, МФО 836014, недоїмку за несвоєчасну сплату страхових внесків в сумі 1300,67 грн. ( одна тисяча триста гривень 67 копійок).

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 16.06.2010 року.