Справа № 804/7856/15
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2015 р. Справа № 804/7856/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Держаної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юр-Тект-Консалтинг» про застосування арешту на кошти, -
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відмовився від допуску до проведення перевірки працівників позивача.
У судовому засіданні 15 липня 2015 року, зважаючи на неявку відповідача, судом ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивачем 24.06.2015 року видано наказ № 528 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Юр-Тект-Консалтинг», який було вручено ліквідатору ОСОБА_1.
24.06.2015 року позивачем складені направлення № 422, № 429 на проведення перевірки, які предявлені ліквідатору ОСОБА_1, яким було здійснено запис в направленнях щодо відмови від проведення перевірки у звязку з відсутністю первинних документів.
25.06.2015 року працівником ДПІ складено Акт № 2381/2205/33443956, яким було засвідчено відмову у допуску посадової особи ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська до проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Юр-Тект-Консалтинг».
25.06.2015 року на підставі недопуску підприємства до проведення перевірки підрозділом податкового контролю, якому було доручено провести перевірку, за формою та процедурою, передбаченими Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №568 (далі - Порядок) подано звернення про накладення адміністративного арешту.
Судом також встановлено, що 25.06.2015 року за результатами розгляду звернення заступником начальника ДПІ ОСОБА_2 було прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків відносно ТОВ «Юр-Тект-Консалтинг», яке направлено на адресу відповідача з повідомленням про вручення.
Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені статтею 94 Податкового кодексу України, у відповідності до пункту 94.2 якої арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов'язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.
Отже, норми статті 94 Податкового кодексу України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від предмета такого арешту.
Водночас чинне законодавство послідовно розмежовує порядок накладення адміністративного арешту на майно платника податків, відмінне від коштів, та арешту коштів платника податків.
Адміністративний арешт майна платника податків відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України накладається за рішенням керівника органу державної податкової служби, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Натомість арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду. Жодного рішення податковий орган в такому разі не приймає.
Наведені норми кореспондуються з приписом пункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України, згідно з якою арешт може бути накладено органом державної податкової служби на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Зі змісту цієї норми випливає, що компетенція щодо накладення арешту майна належить органу державної податкової служби, але така компетенція не поширюється на арешт коштів платника податку, який накладається за рішенням лише суду на підставі звернення податкового органу.
Також розрізняється порядок зняття арешту, накладеного на майно платника податків, та арешту коштів на рахунках платника податків.
Адміністративний арешт майна платника податків припиняється: 1) або у зв'язку з відсутністю протягом 96 годин рішення суду про підтвердження обґрунтованості такого арешту (підпункт 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України ); 2) або на підставі рішення органу державної податкової служби про звільнення майна з під арешту, яке приймається протягом двох робочих днів, що настають за днем, коли такому органу стало відомо про виникнення підстав для припинення адміністративного арешту (пункт 94.20 статті 94 Податкового кодексу України ).
У свою чергу, звільнення від арешту коштів на рахунках платника податків відповідно до абзацу третього пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України відбувається за рішенням того ж самого органу, який наклав відповідний арешт, тобто за рішенням суду. Рішення податковий орган в такому разі не приймає.
При цьому підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України . Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).
Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 Податкового кодексу України . Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті.
Аналогічну позицією займає і Вищий адміністративний суд України в листі від 29.04.2013 року № 642/12/13-13 «Щодо застосування адміністративного арешту коштів».
На час розгляду позовної заяви, рішення Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Держаної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 25.06.2015 року, направлення на проведення перевірки та/або наказ на проведення перевірки відповідачем не оскаржені ані в адміністративному, ані у судовому порядку, у той час, як положеннями Податкового кодексу України передбачене таке право платника податків у разі незгоди з винесенням вказаних документів.
Враховуючи те, що відповідач відмовився від допуску до перевірки працівників позивача, які мали законні підстави для проведення перевірки, суд вважає за можливе застосувати арешт коштів на рахунках платника податків.
Судом встановлено, що відповідач має відкриті рахунки у банківських установах, що підтверджується довідкою про рахунки в банківських (фінансових) установах, які належать ТОВ «Юр-Тект-Консалтинг», долученою до матеріалів справи.
Отже, приймаючи до уваги викладене, враховуючи правомірність рішення позивача від 25.06.2015 року, а також те, що відповідачем не надано будь - яких обґрунтованих пояснень щодо підстав відмови у допуску посадових осіб ДПІ до перевірки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 128, 158-163, 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Держаної фіскальної служби у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юр-Тект-Консалтинг» про застосування арешту на кошти - задовольнити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3