Справа № 2а-7787/09/1370
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2010-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2010 р. № 2а-7787/09/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Лемеха Л.Я.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ДПІ у Пустомитівському районі до Сокільницької сільської ради, третя особа: ТзОВ "Гал-Імідж" про звернення стягнення заборгованості перед бюджетом, -

В С Т А Н О В И В :

ДПІ у Пустомитівському районі звернулаь до суду з адміністративним позовом до Сокільницької сільської ради, третя особа: ТзОВ "Гал-Імідж" про звернення стягнення заборгованості перед бюджетом в розмірі 40053,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.02.2009 року ТзОВ "Гал-Імідж" та ДПІ у Пустомитівському районі укладено договір №2 переведення права на отримання суми заборгованості інших осіб в рахунок стягнення податкового боргу. Відповідно до умов вищезазначеного договору ТзОВ "Гал- Імідж" (продавець) уступає ДПІ у Пустомитівському районі (покупець) своє право грошової вимоги до Дебітора (Сокільницька сільська рада), які належать платнику податків - боржнику перед бюджетом від нього, за вироблену продукцію, виконані роботи, надані послуги, строки сплати по яких минули (дебіторська заборгованість). На момент розгляду справи у суді суми податкових зобовязань та штрафних санкцій ТзОВ "Гал-Імідж" є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаютьс сумою податкового боргу.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надавши пояснення, аналогічні змісту позовної заяви та поданих до суду уточнень позовної заяви.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідачем подано до суду заперечення, згідно якого зазначає, що Сокільницька сільська рада не є належним відповідачем у даній справі, оскільки претензії повинні ставитись до фактичного отримувача послуг Сокільницької загальноосвітньої школи Пустомитівського району та управління освіти. Сокільницька сільська рада не вправі розраховуватись за роботи, які виконані на обєктах, що не їй належать.

Заслухавши доводи представника позивача, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним.

ТзОВ "Гал-Імідж" зареєстроване в якості платника податків та зборів ДПІ у Пустомитівському районі 11.04.2007 року за № 3684.

Станом на 11.11.2009 року за ТзОВ "Гал-Імідж" рахується заборгованість по податку на додану вартість на суму 29079,24 грн. та по податку на прибуток на суму 10974,54 грн. Всього 40053,78 грн.

Появою податкового боргу ТзОВ "Гал-Імідж" порушено п. 5.1 ст. 5 та п.п5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"; п.16.4 ст. 16 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", ст. 9 Закону України "Про систему оподаткування".

Заборгованість ТзОВ "Гал-Імідж" по податках і зборах виникла на підставі самостійно поданих податкових деклараціях та прийнятих ДПІ у Пустомитівському районі податкових повідомленнях-рішеннях за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобовязань.

На виконання ст. 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" ДПІ у Пустомитівському районі було направлено боржнику 04.12.2008 року першу податкову вимогу № 1/569 про факт узгодження податкового боргу та виникнення права податкової застави на активи ТзОВ "Гал-Імідж": 22.01.2009 року підприємству було направлено другу податкову вимогу № 2/85. З 10.07.200! року майно боржника знаходиться в податковій заставі, про що внесено запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 7540887.

24.02.2009 року ТзОВ "Гал-Імідж" та ДПІ у Пустомитівському районі укладені договір №2 переведення права на отримання суми заборгованості інших осіб в рахунок стягнення податкового боргу. Відповідно до умов вищезазначеного договору ТзОВ "Гал-Імідж" (продавець) уступає ДПІ у Пустомитівському районі (покупець) своє право грошово вимоги до Дебітора, які належать платнику податків - боржнику перед бюджетом від нього за вироблену продукцію, виконані роботи, надані послуги, строки сплати по яких минулі (дебіторська заборгованість).

Покупець приймає на себе зобов'язання спрямувати кошти за придбане право по стягненню дебіторської заборгованості, що виникла у платника податків за виконані роботі згідно Договору б/н від 26.09.2008 р. по взаємних розрахунках між ТзОВ "Гал-Імідж" та Сокільницькою сільською радою ("Основний договір").

Покупець стає новим кредитором в зобов'язаннях, що виникли із Основного договору відносно одержання від Дебітора сум основного боргу у повному обсязі.

Тобто, дебіторська заборгованість як додаткове джерело погашення податкового боргу може бути використана лише після застосування органом стягнення заходів з продажу активів боржника та документального підтвердження проведення таких заходів.

Згідно повідомлення Державного технічного нагляду, Головного управління Держкомзему у Львівській області, Львівського відділу PEP ДАІ при УМВСУ у Львівській області, ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" та Територального управління Держгірпромнагляду по Львівській області за ТзОВ "Гал-Імідж" рухомого та нерухомого майна, на яке можливі було звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, не зареєстровано, отже неможливим є застосування заходів з продажу активів боржника.

Натомість Сокільницька сільська рада стверджує, що компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначена у ст. 17 і не поширюється на вирішення спорів цивільно-позовного провадження. Відповідно до статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Питання стягнення заборгованості з боржника є майновим спором, а відповідно спір повинен розглядатися у порядку господарського судочинства Господарським судом Львівської області. У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: а) участь у спорі суб'єкта господарювання; б) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по- друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; в) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

ТзОВ "Гал-Імідж" та Сокільницька сільська рада є суб'єктами господарювання.

Договір про переведення права на отримання суми заборгованості інших осіб в рахунок стягнення податкового боргу від 24 лютого 2009 року є цивільно правовою угодою, яка вивела межі спору за межі публічно правових, а відповідно спір повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.

Відповідач зазначає, що його твердження цілком підтверджуються п. 4.15 Порядку використання додаткових джерел погашення податкового боргу за рішенням органу стягнення, у якому зазначається, що у випадку якщо заходи з продажу активів платника податків за рішенням органу державної податкової служби не призвели до повного погашення суми податкового боргу такого платника, органи державної податкової служби здійснюють продаж дебіторської заборгованості платника податків, право на вимогу якої переведено на органи державної податкової служби, або подають до судів позови про стягнення такої заборгованості.

Це підтверджується положеннями ст. 25 Бюджетного кодексу України, відповідно до якого безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, в рахунок погашення зобов'язань таких бюджетних установ не допускається.

За таких обставин відповідач просить суд закрити провадження у даній справі в порядку ст. 157 КАС України.

Крім того, відповідач зазначає, що сільська рада не має права розраховуватися за роботи, які виконані на об'єктах, які їй не належать.

Відповідно до статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет у порядку, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи те, що на сесії Сокільницької сільської ради не приймалося рішення про укладення договору б/н від 26 вересня 2008 року з ТзОВ "Гал-Імідж" витрати на його оплату не мають бюджетного призначення, а відповідно договір не може бути оплачений, оскільки це буде не цільове використання коштів.

Не можуть бути оплачені роботи і по тій причині, що роботи проводились по ремонту фасаду Сокільницької загальноосвітньої школи, яка знаходиться на балансі Пустомитівського відділу освіту, отже реально по договору послуги по ремонту були надані не сільській раді, а школі, в особі районного відділу освіти. Останній від робіт не відмовився, що цілком підтверджується відсутністю будь-яких звернень зі сторони коли чи управління освіти до ТзОВ "Гал-Імідж" з приводу зупинення чи не проведення вказаних робіт.

Відповідач звертає увагу суду на те, що відповідно до ст. 119 БК України нецільове використання бюджетних коштів, тобто витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет, виділеним бюджетним асигнуванням чи кошторису, має наслідком зменшення асигнувань розпорядникам бюджетних коштів на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням, і притягнення відповідних посадових осіб до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності у порядку, визначеному законами України.

Враховуючи наведене вище, реальною стороною договору, на думку відповідача, який ліг в основу цієї позовної заяви є не Сокільницька сільська рада, а районний відділ освіти та Сокільницька загально освітня школа, до яких і слід ставити вимоги про погашення заборгованості.

Факт не отримання сільською радою робіт згідно договору підтверджує і відсутність у сільській раді зареєстрованої заборгованості. Так, відповідно до ст. 12 Бюджетного кодексу України існує боргова класифікація Сокільницької сільської ради зареєстрована у казначействі Пустомитівського району у якій відсутня заборгованість, яка на думку позивача і ТзОВ "Гал-Імідж" є у Сільської ради по виконанню угоди б/н від 26 вересня 2008 року.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 12.08.2009р. № 434, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 03.09.2009р. за №826/16842, внесено зміни до Порядку використання додаткових джерел погашення податкового боргу за рішенням органу стягнення, затвердженого наказом ДПА України від 19.09.2003р. №439. Доповнено главу п.4.15 такого змісту: у випадку якщо заходи з продажу активів платника податків за рішенням органу державної податкової служби не призвели до повного погашення суми податкового боргу такого платника, органи державної податкової служби здійснюють продаж дебіторської заборгованості платника податків, право на вимогу якої переведено на органи державної податкової служби, або подають до судів позови про стягнення такої заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи. Державна податкова інспекція у Пустомитівському районі звернулась до суду з позовною заявою про звернення стягнення заборгованості перед бюджетом на активи Сокільницької сільської ради.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Цей спір є публічно-правовим, оскільки виник з публічно-правових відносин за участю суб'єкта владних повноважень, а саме: органу виконавчої влади, який реалізував у цих відносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції щодо стягнення заборгованості по податках і зборах перед бюджетом.

З аналізу норм Господарсько-процесуального кодексу України вбачається, що спір буде підвідомчий господарському суду в тому випадку, коли суб'єктний склад учасників відповідає ст. 1 ГПК України, а правовідносини носять господарський характер. Беручи до уваги суб'єктний склад учасників спору та його предмет, можна зробити висновок, що даний спір носить публічно-правовий характер, а спірні правовідносини не є господарськими. Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

З матеріалів справи вбачається, що фактично даний спір виник між юридичними особами, зокрема, з приводу стягнення заборгованості до бюджету.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну податкову службу", завданнями органів державної податкової служби є: здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством (далі - податки, інші платежі);

Враховуючи те, що сторонами у даній справі є юридичні особи, а вимоги ДПІ у Пустомитівському районі про стягнення заборгованості перед бюджетом спрямовані не на поновлення особистих прав чи свобод, тому ДПІ у Пустомитівському районі вважає, що даний спір повинен розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

У відповідності до п. 1.2 ст. 1 Закону України "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобовязання зобовязання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Податковим боргом (недоїмкою), у відповідності до п. 1.3 ст. 1 цього ж Закону, вважається податкове зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобовязання.

Пунктом 5.1 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами'' передбачено, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону у разі, коли заходи з продажу активів платника податків за рішенням органу стягнення не привели до повного погашення суми податкового боргу, додатковим джерелом його погашення органом стягнення може бути визначено продаж активів платника податків, попередньо переданих ним у тимчасове користування чи розпорядження іншим особам відповідно до норм цивільно-правових договорів, або сума заборгованості інших осіб перед платником податків, право на вимогу якої переводиться на орган стягнення, включаючи право на отримання основної суми депозиту або кредиту, а також доходу за ними.

Тобто, дебіторська заборгованість як додаткове джерело погашення податкового боргу може бути використана лише після застосування органом стягнення заходів з продажу активів боржника та документального підтвердження проведення таких заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно повідомлення Державного технічного нагляду, Головного управління Держкомзему у Львівській області, Львівського відділу PEP ДАІ при УМВСУ у Львівській області, ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" та Територального управління Держгірпромнагляду по Львівській області за ТзОВ "Гал-Імідж" рухомого та нерухомого майна, на яке можливі було звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, не зареєстровано, отже неможливим є застосування заходів з продажу активів боржника.

Підпункт 3.1.1 п. 3.1 ст.3 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлює та закріплює право звернення до суду з позовною заявою про стягнення податкової заборгованості та інших платежів. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" завданням органу державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів. Закон України "Про державну подакову службу в Україні" встановлює та закріплює право звернення податкових органів до суду з позовом про стягнення заборгованості перед бюджетом та державними цільовими фондами за рахунок їх майна (п. 11 ст. 10 Закону).

Крім того, відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" у разі, коли заходи з продажу активів платника податків за рішенням органу стягнення не привели до повного погашення суми податкового боргу, додатковим джерелом його погашення органом стягнення може бути визначено продаж активів платника податків, попередньо переданих ним у тимчасове користування чи розпорядження іншим особам відповідно до норм цивільно-правових договорів, або сума заборгованості інших осіб перед платником податків, право на вимогу якої переводиться на орган стягнення, включаючи право на отримання основної суми депозиту або кредиту, а також доходу за ними.

Тобто, дебіторська заборгованість як додаткове джерело погашення податкового боргу може бути використана лише після застосування органом стягнення заходів з продажу активів боржника та документального підтвердження проведення таких заходів.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Враховуючи, що відповідач доказів у спростування позовних вимог не надав, а вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 86, 128, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Стягнути до державного бюджету активи Сокільницької сільської ради в рахунок погашення податкового боргу ТзОВ "Гал-Імідж" на загальну суму 40053,78 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Брильовський Роман Михайлович

Повний текст постанови виготовлено 06.05.2010 р.