Справа № 579/1027/15-а
Суддя: Хочина А. І.
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 579/1027/15-а
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2015 року Кролевецький районний суд Сумської області

у складі головуючого судді - Хочиної А.І.,

за участі секретаря судового засідання - Малиг Г.М.,

з участю: прокурора - Школи О.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кролевці адміністративну справу за позовом прокурора Кролевецького району в інтересах ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2015 року прокурор Кролевецького району на підставі статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до управління Пенсійного Фонду України в Кролевецькому районі Сумської області, в якому просить суд визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області в поновленні виплати пенсії по інвалідності за місцем проживання ОСОБА_1 та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області поновити виплату пенсії по інвалідності, призначену ОСОБА_1, в розмірах відповідно до чинного законодавства України, починаючи з дня першого звернення з 7 вересня 2011 року.

Прокурор свої позовні вимоги мотивує наступним чином.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом І групи загального захворювання, у зв'язку з чим він має право на отримання пенсії.

В період з 28.01.1992 року по 07.05.2008 року ОСОБА_1 перебував на обліку в територіальному органі ПФУ та отримував пенсію по інвалідності. У 2008 році ОСОБА_1 мав намір виїхати на постійне місце проживання до Республіки Білорусь, у зв'язку з чим отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон та знявся з реєстрації за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, про що повідомив управління пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області.

01.06.2008 року, на підставі заяви ОСОБА_1, останній був знятий з обліку в УПФУ в Кролевецькому районі, на підставі п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку із проживанням за кордоном.

Проте, після зняття з реєстрації ОСОБА_1 не виїхав на постійне місце проживання до Республіки Білорусь, а залишився проживати за попереднім місцем реєстрації та проживання, у власному житлі - квартирі АДРЕСА_1.

Залишившись проживати на території Кролевецького району, ОСОБА_1 вирішив поновити отримання пенсії у зв'язку з чим, починаючи з 2011 року звертався до УПФУ в Кролевецькому районі з відповідними заявами та надавав необхідні документи на підтвердження факту проживання без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2.

Так, 07.09.2011 року до УПФУ в Кролевецькому районі вперше надійшло звернення від ОСОБА_1 щодо виплат йому пенсії, до якого останнім було додано копію паспорту громадянина України для проживання за кордоном та довідку Державної прикордонної служби від 26.08.2011 року, згідно якої він за період часу з 01.01.2008 року по 22.08.2011 року не перетинав державний кордон України.

При наступних зверненнях до вказаного територіального органу пенсійного фонду, на підтвердження факту свого проживання на території району, ОСОБА_3 додатково було надано довідку КП «Кролевецької житлово-експлуатаційної контори» Кролевецької міської ради від 24.10.2012 про фактичне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 без реєстрації та копію рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 13.05.2011 року про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

Не зважаючи на надані ОСОБА_3 документи УПФУ в Кролевецькому районі безпідставно не відновило проведення виплати, листами за №№ 98/г від 21.09.2011 р., 49/г від 27.09.2012 р., 56/г від 06.11.2012 р., 20/г від 16.07.2013 р., 2/г від 24.01.2014 р. йому було офіційно відмовлено у поновленні виплати пенсії, у зв'язку із ненаданням паспорту громадянина України з відміткою про реєстрацію за місцем проживання.

Прокурор вважає, що вказана відмова є незаконною, виходячи з наступного.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Згідно п. 2.8. Порядку, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. За таких обставин, враховуючи положення вказаної статті Закону та те, що органами Пенсійного фонду України вже було прийняте рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, виплата пенсії могла бути поновлена на підставі наявних в пенсійній справі документів, без вирішення питання щодо наявності підстав для її призначення.

Пунктом 2.9. Порядку передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). В п. 2.22. Порядку вказано, що за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання.

На підтвердження факту свого проживання на території району, ОСОБА_3 було додатково надано довідку комунального підприємства «Кролевецька житлово-експлуатаційна контори» від 24.10.2012 року про фактичне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 без реєстрації, яка видана в межах визначених законом та статутом повноважень, на підставі даних картотеки, за наявності засвідчувальних підписів сусідів, та є належним документом, що посвідчує факт проживання ОСОБА_1 за відповідною адресою без реєстрації.

Прокурор вважає безпідставним посилання УПФУ в Кролевецькому районі на положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно статті 3 якого документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - це паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні, оскільки вимоги даного закону не можуть бути застосовані в даному випадку, виходячи з наступного.

На реалізацію вказаного Закону України був прийнятий Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затверджений наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077. Зі змісту Порядку вбачається, що при реєстрації місця проживання або місця перебування особи вноситься інформація до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Ці відомості про місце проживання та місце перебування особи і вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідки про звернення за захистом в Україні (ті самі документи, визначені ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Тому в контексті положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» мова йде про випадки дотримання громадянами України процедури реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні. ОСОБА_1 повідомив УПФУ в Кролевецькому районі про те, що він проживає в м. Кролевець без реєстрації місця проживання чи перебування, у зв'язку з чим факт його проживання і не міг бути підтверджений документами, визначеними в ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а тільки відповідною довідкою, як це визначене п. 2.22 Порядку. При цьому, пенсійне законодавство пов'язує право на отримання виплат з фактом самого проживання особи на території певної адміністративно-територіальної одиниці, а не з законністю такого перебування на території України.

Виходячи з вкладеного, прокурор вважає на необхідне захистити права громадянина ОСОБА_1 на отримання пенсії, та враховуючи те, що прокуратурі про вказане стало відомо 26.05.2015 року, з часу надходження звернення від ОСОБА_1, шестимісячний строк на звернення до суду не є пропущеним.

Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Позивач позовні вимоги підтримав частково та просить суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області поновити йому виплату пенсії з 2008 року. При цьому він пояснив, що у 2008 році він вирішив виїхати на постійне місце проживання до Республіки Білорусь, а тому отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон та знявся з реєстрації за місцем проживання. Після цього він написав заяву до УПФУ в Кролевецькому районі, на підставі якої був знятий з обліку в УПФУ. Однак він не виїхав за кордон у звязку з наступним. Оскільки він працював у ЗАТ Кролевецький арматурний завод і мав право на акції товариства, то звернувся з заявою до Сумського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо повернення йому сертифікатів про право власності на акції, які він в подальшому хотів продати, щоб мати кошти для виїзду за кордон. Однак Сумським територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку йому було відмовлено. В подальшому він звертався до прокуратури, де також отримав відмову. В звязку з тим, що кошти для виїзду за кордом він сподівався отримати від продажу сертифікатів, але вказані сертифікати не отримав, то не мав змоги виїхати на проживання до Республіки Білорусь, а залишився проживати в ІНФОРМАЦІЯ_5, 1/2 якої належить йому на праві приватної власності.

Представник відповідачів за дорученням ОСОБА_2 заперечує проти задоволення позовних вимог, надавши письмові заперечення (а.с. 42-43).

Відповідач вважає позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними, посилаючись на те, що ОСОБА_1 перебував на обліку в УПФУ в Кролевецькому районі Сумської області з 28.01.1992 року та отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 01.06.2008 року виплата пенсії ОСОБА_1 була припинена на підставі повідомлення СПРФО Кролевецького РВ УМВС № 3332 від 29.05.2008 року про отримання дозволу на виїзд на постійне місце проживання за кордон. 23.06.2008 року позивач звернувся до управління з паспортом громадянина України для виїзду за кордон на постійне місце проживання до Республіки Білорусь та талоном про зняття з реєстрації за місцем постійного проживання від 07.05.2008 року. Не зважаючи на те, що вимоги ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо виплати пенсії у разі виїзду за кордон були роз'яснені, ОСОБА_1 відмовився від надання заяви про зняття з обліку. Відповідно до заяви від 05.04.2011 року позивач не виявив бажання одержати кошти за шість місяців наперед.

Відповідно до ст. 8 Угоди між Урядом України та Урядом Білорусії про гарантії прав людини в галузі пенсійного забезпечення від 12.06.1997 року при переселенні пенсіонера з однієї Договірної Сторони на територію іншої Договірної Сторони виплата пенсії припиняється у порядку, передбаченому законодавством відповідних Договірних Сторін.

07.09.2011 року ОСОБА_1 звернувся до управління з письмовим зверненням про виплату пенсії з 2008 року. При собі мав лише паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інших документів, що підтверджують особу та факт проживання на території України надані не були.

Листом від 21.09.2011 року управлінням Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі позивачу була надана відповідь стосовно відсутності заборгованості по пенсійним виплатам. При подальших письмових зверненнях управлінням надавалися неодноразові роз'яснення стосовно порушеного питання.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Статтею 49 вищевказаного Закону передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Згідно з п. 1.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (зі змінами) передбачено: заява про поновлення пенсії подається пенсіонером особисто. Відповідно до п. 2.9 даного Порядку особа яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії) повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Тобто, для вирішення даного питання позивач повинен був звернутися до управління з заявою про поновлення виплати пенсії та паспортом громадянина України з відміткою про реєстрацію за місцем постійного проживання..

Визначення паспорту громадяни України передбачено ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують особу чи її спеціальний статус» де вказано, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України на території України.

Положення про паспорт громадянина України, затверджене постановою Верховної ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ розмежовує поняття паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, який в свою чергу служить для посвідчення особи громадянина України за кордоном та при перетинанні державного кордону України.

24.03.2014 року управлінням Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі спільно з представниками районної державної адміністрації, управління соціального захисту населення було проведено виїзний прийом за адресою: м. Кролевець, вул. Комуністична, 1/7. ОСОБА_1 було запропоновано звернутися до міграційної служби для вирішення питання щодо оформлення паспорта громадянина України з метою поновлення виплати пенсії, від чого останній відмовився.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Заслухавши пояснення прокурора, сторін, всебічно, повно дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, є громадянином України, що підтверджується його закордонним паспортом, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 10). Згідно посвідчення №114901 він є інвалідом І групи загального захворювання (а.с.11).

З пенсійної справи №25771 вбачається, що в період з 28.01.1992 року по 07.05.2008 року позивач перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі та отримував пенсію по інвалідності

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи від 25.02.2015 року, 7 травня 2008 рок ОСОБА_1 знявся з реєстрації за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23) та отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

01.06.2008 року ОСОБА_1 була прининена виплата пенсії на підставі довідки СГІРФО Кролевецького РВ УМВС (а.с.57 пенс.спр.). Розпорядженням від 23.06.2009 року останній був знятий з обліку в УПФУ в Кролевецькому районі, на підставі п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку із виїздом за кордон на постійне місце проживання (а.с.60 пенс. спр.).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 вказаного Закону, виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Оскільки, між Урядом України та Урядом Білорусії укладено угоду про гарантії прав людини в галузі пенсійного забезпечення від 12 червня 1997 року, згідно якої при переселенні пенсіонера з однієї Договірної сторони на територію іншої виплата пенсії припиняється у порядку, передбаченому законодавством відповідних договірних сторін, то УПФУ в Кролевецькому районі припинило виплату пенсії позивачу у зв'язку з його переїздом на постійне місце проживання до Республіки Білорусь.

Однак після зняття з реєстрації ОСОБА_1 не виїхав на постійне місце проживання до Республіки Білорусь, а залишився проживати без реєстрації за попереднім місцем реєстрації та проживання.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, він не виїхав за кордон в звязку з наступними обставинами. Він мав право на акції ЗАТ Кролевецький арматурний завод, а тому звернувся з заявою до Сумського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо повернення йому сертифікатів про право власності на акції, які він в подальшому хотів продати, щоб мати кошти для виїзду за кордон. Однак Сумським територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку листами від 13.05.2009 року та 25.05.2009 року йому було відмовлено (а.с.54, 55). В подальшому він звертався до прокуратури, де також отримав відмову (а.с.51. 52). В звязку з тим, що кошти для виїзду за кордом він сподівався отримати від продажу сертифікатів, які йому не повернули, то він не мав змоги виїхати на проживання до Республіки Білорусь.

З паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 вбачається, що на ньому відсутні штампи про вїзд - виїзд з України чи Республіки Білорусь, так само, як і відсутня реєстрація в Республіці Білорусь, що свідчить про те, що ОСОБА_3 не перетинався державний кордон. Дані обставина підтверджується також довідками Державної прикордонної служби від 26.08.2011 року та від 15.07.2015 року, з яких вбачається, що з 01.01.2008 року по 22.08.2011 року та з 01.01.2011 року по 12.07.2015 року ОСОБА_1 не перетинав державний кордон (а.с.22, 57).

7 вересня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Кролевецькому районі із заявою про поновлення виплати пенсії, до якої ним було додано копію паспорту громадянина України для проживання за кордоном та довідку Державної прикордонної служби від 26.08.2011 року. Листом від 21 вересня 2011 року він одержав відповідь відповідача про відмову в поновленні виплати пенсії, на підставі того, що у заявника відсутні документи, які підтверджують факт реєстрації за постійним місцем проживання на території України (а.с.26).

При наступних зверненнях до УПФУ в Кролевецькому районі на підтвердження факту свого проживання на території Кролевецького району позивачем додатково було надано довідки КП «Кролевецької житлово-експлуатаційної контори» Кролевецької міської ради від 24.10.2012 року та 10.11.2014 року про фактичне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 без реєстрації, а також копію рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 13.05.2011 року про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, з якого вбачається, що він був присутнім в суді при розгляді зазначеної справи (а.с.13, 14, 21).

Листами від 27.09.2012 року, 06.11.2012, 16.07.2013 року, 24.01.2014 року, 31.10.2014 року та19.11.2014 року управлінням УПФУ в Кролевецькому районі було офіційно відмовлено ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії з тих підстав, що ним не надано паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію за місцем постійного проживання (а.с.12, 27, 28, 29, 30, 31, 32). На звернення до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України листами від 10.04.2015 року та 14.07.2015 року ОСОБА_1 було повідомлено, що нових підстав для перегляду його звернення немає (а.с.12, 58). На звернення до Міністерства соціальної політики України листом від 02.07.2015 року йому було повідомлено, що для поновлення виплати пенсії необхідно предявити паспорт громадянина України (а.с.59).

Надані позивачем довідки Кролевецької житлово-експлуатаційної контори Кролевецької міської ради від 24.10.2012 року та від 24.10.2012 року про фактичне його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 без реєстрації не були взяті відповідачем до уваги.

Згідно Статуту КП «Кролевецька житлово-експлуатаційна контора», затвердженого рішенням Кролевецької міської ради від 09 липня 2010 року, вказане підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади міста Кролевець, підпорядковане засновнику та власнику - територіальній громаді міста Кролевець в особі Кролевецької міської ради. Метою діяльності вказаного підприємства є проведення підприємством виробничо-господарської діяльності, утримання житлового фонду міста в належному стані, забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідного рівня та якості, надання окремих видів робіт, послуг для установ, підприємств, організацій усіх форм власності та мешканцям міста, отримання прибутку. До предмету діяльності КП «Кролевецька житлово-експлуатаційна контора» входить надання інформаційних послуг.

Згідно листа КП «Кролевецька житлово-експлуатаційна контора» № 147 від 03.06.2015 будинок № 1 по вул. Комуністичній в м. Кролевець перебуває на балансі підприємства, КП «Кролевецька ЖЕК» веде картотеку реєстрації та адресні картки, а тому довідки КП «Кролевецької житлово-експлуатаційної контори» видані в межах визначених законом та статутом повноважень, на підставі даних картотеки, за наявності засвідчувальних підписів сусідів є належним документом, що посвідчує факт проживання ОСОБА_1 за відповідною адресою без реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8, частиною 2 статті 19, статтями 22, 23, частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване чи звужене.

Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ гарантовано право громадян на державне пенсійне забезпечення.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсій на інший здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до п. 2.9 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (п. 2.22 Порядку).

Як встановлено судом, позивачем було надано УПФУ в Кролевецькому районі довідки КП «Кролевецької житлово-експлуатаційної контори», що підтверджують факт його проживання ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Позивач є громадянином України, що підтверджується його закордонним паспортом (а.с.10).

Згідно зі ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального положення, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У відповідності до ч.3 ст. 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. Позивач як громадянин України, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод для виплати пенсії відповідач зобов'язаний відновити виплату пенсії позивачу.

Крім того, представник відповідача зазначив, що виплата пенсії ОСОБА_1 була припинена на підставі п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року по справі № 1-32/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Відповідно до статті 152 частини 2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону.

Згідно статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Позивачем надані докази того, що у його власності знаходиться 1/2 частини квартири АДРЕСА_4, а довідки органу місцевого самоврядування підтверджують той факт, що він фактично проживає за вказаною адресою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу, який є громадянином України у реалізації конституційного права на пенсійне забезпечення, та вважає такі дії протиправними.

Частиною 2 статті 49 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено можливість поновлення раніше призначеної пенсії за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Так, відповідно п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» днем звернення за поновленням виплати пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Заяву про поновлення пенсії ОСОБА_3 було подано до органу, що здійснює призначення пенсії 7 вересня 2011 року, отже поновлення виплати пенсії повинно здійснюватися саме з вказаної дати.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Кролевецького району з заявою про захист його інтересів 26.05.2015 року (а.с.9), то позов прокурора в інтересах ОСОБА_1 поданий до суду в межах строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ст.99 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.19, 24, 46 Конституції України, ст.ст.8, 47, 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п.п. 1.7, 2.8, 2.9, 2.22 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, керуючись ст.ст.9, 11, 99, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області щодо відмови ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії по інвалідності за місцем проживання.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області поновити виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 7 вересня 2011 року.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кролевецький районний суд Сумської області шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з поданням її копії до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4