Справа № 2а-2010/09/2220
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2011-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 р. Справа № 80410/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Олендер І.Я.,

суддів Каралюса В.М., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області на постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2009 року в справі за позовом Шепетівського міжрайонного прокурора Хмельницької області в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, П»ясковського ОСОБА_5 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, Шепетівського міжрайонного прокурора Хмельницької області в інтересах ОСОБА_6 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА :

В серпні 2009 року позивачі звернулись до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області про зобовязання провести виплати одноразової щорічної грошової допомоги за 2008 рік кожному згідно ст. 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" зазначивши, що відповідно до вищезазначеної норми, щорічно до 5 травня їм повинна виплачуватись разова грошова допомога у визначеному цим Законом розмірі, однак, така виплата проводиться не в повному обсязі.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2009 року позов задоволено. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області провести виплату ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 1378 грн. недоотриманої разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік як учаснику Великої Вітчизняної війни. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області провести виплату ОСОБА_6 1378 грн. недоотриманої разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік як учаснику Великої Вітчизняної війни.

Зазначена постанова мотивована тим, що на позивачів поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а відтак, вони мають право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік у розмірі, визначеному цим Законом.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області подали апеляційні скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду, в яких просять скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В апеляційних скаргах Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області вказують на те, що суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважають, що діяли правомірно, оскільки здійснювали належні позивачам виплати у розмірі, що були визначені Законами України Про Державний бюджет України на відповідні роки.

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачі є учасниками війни, що підтверджується відповідними посвідченнями, а відтак, вони мають право на виплату щорічної одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», яким обмежується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відтак позивачі мають право на виплату недоплаченої разової щорічної грошової допомоги.

Проте, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі відноситься до категорії осіб, на яких поширюється дія норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», виплата щорічної разової допомоги за вказаний рік була визначена сталою сумою, яку позивачі отримали.

Частиною 2 статті 95 Конституції України встановлено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відтак, у разі якщо застосування пільг, компенсацій і гарантій для певних категорій громадян, у тому числі, виплата грошової допомоги ветеранам війни, потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його обсяги не можуть визначатись будь-яким іншим законом.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

З огляду на наведене, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» фактично змінено положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який діяв у часі раніше, а отже пріоритетними в даному випадку є положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік».

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що виплата позивачу одноразової грошової допомоги була проведена у розмірі, визначеному Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», а рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року, яке відповідно до Конституції України є обов'язковим до виконання на території України, було прийняте поза терміном виплати одноразової грошової допомоги, тобто після 5-го травня, і зворотної дії в часі не має, тому відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та Законами України відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України.

Колегія суддів також зазначає, що грошова допомога є разовою, виплачується щорічно до 5 травня і чинним законодавством не передбачена можливість повторної виплати чи доплати при подальшій зміні її розміру.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповністю з»ясував обставини справи, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, має місце порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ч.1 ст. 197, п.3 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області задовольнити повністю.

Постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2009 року по справі №2-а-2010/09 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий : Олендер І.Я.

Судді : Каралюс В.М.

ОСОБА_8