Справа № 2а-15853/10/0570
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2010-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Зеленов А.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2010 року справа №2а-15853/10/0570 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Дяченко С.П., Шишова О.О.

при секретарі Запорожцевій Г.В.

за участі

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальності «Упрагропром» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 9 вересня 2010 року у справі № 2а-15853/10/0570 за позовом Макіївської обєднаної державної податкової інспекції Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальності «Упрагропром» «про стягнення заборгованості з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності», -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальності «Упрагропром» «про стягнення заборгованості з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності».

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 9 вересня 2010 року у справі № 2а-15853/10/0570 позовні вимоги були задоволені у повному обсязі, а саме: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Упрагропром» на користь місцевого бюджету Червоногвардійського району м. Макіївки заборгованість з орендної плати за землю у сумі 17032,26 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, встановив, що відповідачем не сплачена сума орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за травень 2010 року у сумі 16862,26 грн., яка визначена в податковій декларації, про що також свідчить зворотній бік облікової картки.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржуваною постановою суд зробив висновки, які не підтверджуються матеріалами справи. Суд посилається на те, що станом на момент розгляду справи відповідач має заборгованість з орендної плати за землю за травень 2010 року, яка визначена в податковій декларації. При цьому суд застосовує положення ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», якими регулюються питання сплати податкового зобов'язання, визначеного платником податків. Тобто, фактично суд посилається на те, що у відповідача виник податковий борг. При цьому, суд посилається на те, що позивач з дотриманням п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» були спрямовані перша податкова вимога та друга податкова вимога про погашення податкових зобов'язань. Але згідно з наявними в матеріалах справи першою податковою вимогою № 1/211 від 04.08.2009 року та другою податковою вимогою № 2/251 від 22.09.2009 року зазначений податковий борг станом на 22.09.2009р. у розмірі 28 362,00 грн., що взагалі відрізняється від заявленої позивачем суми та періоду прострочки. Також, перша податкова вимога датована 04.08.2009р., друга податкова вимога - 22.09.2009р., а у суді розглядались вимоги, як зазначив позивач, про стягнення заборгованості за травень 2010р. Отже, яким чином прийшов до висновку про те, що позивачем були дотримані вимоги положень п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» щодо обов'язкового направлення платнику податків податкових вимог у той час, коли наявні в матеріалах справи податкові вимоги були складені майже за рік до періоду, який позивач зазначає, як період прострочки, залишається незрозумілим. Будь-яких інших податкових вимог позивачем не надано. Отже, після 22.09.2009р. Макіївська обєднана державна податкова інспекція будь-яких вимог щодо сплати податкових зобов'язань до відповідача не мала. За наявності наданих позивачем податкових вимог № 1/211 від 04.08.2009 року № 2/251 від 22.09.2009 року прийти до висновку про наявність податкового боргу у відповідача за травень 2010р. у розмірі 16 862,26 грн. неможливо.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначав, що суд застосував Закон України „Про плату за землю" в межах положень, які розповсюджуються як на платників земельного податку, так і на платників орендної плати за землю. ТОВ "Упрагропром" була подана до Макіївської ОДПІ податкова декларація орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності №6039 від 23.04.10, в якій платником самостійно визначена сума податкового зобов'язання за квітень 2010р. у розмірі 16862,26 грн. В зв'язку з несплатою суми податкового зобов'язання у встановлені законодавством терміни, станом на 31.05.10 у підприємства виник податковий борг у вищевказаному розмірі, який і був заявлений Макіївською ОДПІ до стягнення в цій справі. Предметом розгляду даної справи є стягнення суми податкового боргу, що виник в зв'язку з несплатою суми податкових зобов'язань, визначених Відповідачем в податковій декларації. Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. В зв'язку з чим підстави та правомірність розміру нарахованої орендної плати під час розгляду справи судом не розглядались. В зв'язку з тим, що з моменту винесення першої та другої податкових вимог відповідач в повному обсязі не погасив сум податкового боргу, вищевказані вимоги є чинними під час направлення позову та розгляду справи.

Крім того, в ході невиїзної документальної перевірки щодо своєчасності подання податкової декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності ТОВ "Упрагропром", позивачем було встановлено несвоєчасне подання підприємством податкової декларації, що відображено у акті від 05.05.2010р. № 3690/15/32698865. На підставі акту винесено податкове повідомлення - рішення від 11.05.2010 № /0, яким застосована фінансова (штрафна) санкція у сумі 170 грн. Позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представники позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Упрагропром» є юридичною особою, зареєстровано Виконавчим комітетом Донецької міської ради 23.01.2004 року, ідентифікаційний код 32698865, перебуває на податковому обліку як платник окремих податків в Макіївській ОДПІ.

Відповідачем 23.04.2010 року до податкового органу подана податкова декларація орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, якою нараховано орендної плати на 2010 рік на загальну суму 202347,13 грн., у тому числі щомісячно починаючи з січня по листопад по 16862,26 грн., грудень 16862,27 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про плату за землю», податок - обов'язковий платіж, що справляється з юридичних і фізичних осіб за користування земельними ділянками.

Платниками земельного податку згідно ст. 2 цього Закону є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції.

Статтею 14 цього Закону передбачено, що платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування», податок на землю є загальнодержавним податком.

Відповідно до ст. 67 Конституції України зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про систему оподаткування», платники податків зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законом терміни.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування», платники податків у строки, визначені законом, повинні подавати до податкового органу декларації, бухгалтерську звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Закон України від 21.12.2000 №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі - Закон № 2181) є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону № 2181, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Підпункт 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 зазначеного Закону встановлює, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до абзацу «а» підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону № 2181, податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Судом встановлено, що відповідачем не сплачена сума орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за травень 2010 року у сумі 16862,26 грн. яка визначена в податковій декларації, про що також свідчить зворотній бік облікової картки.

Також податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 11 травня 2010 року №/0, яким на підставі акту перевірки від 05.05.2010 року №3690/15/32698865, за несвоєчасне подання декларації орендної плати за земельні ділянки, відповідачу визначено суму податкового зобов'язання з орендної плати на земельні ділянки, у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 170,00 грн.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181, податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Відповідно до пп. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати.

Відповідно до пп. 5.2.5 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181, з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити до суду рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання у будь-який момент після отримання відповідного податкового повідомлення.

Відповідно до пп. «в» пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181, у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 ст. 5 зазначеного Закону передбачено, що узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

На час розгляду справи відповідачем податковий борг на загальну суму 17032,26 грн. не сплачений та податкове повідомлення - рішення у судовому порядку не оскаржено.

З метою погашення податкового боргу відповідачу була відправлена перша податкова вимога та друга податкова вимога.

Відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону № 2181, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, оскільки заходи, прийняті податковим органом щодо стягнення податкового боргу, не призвели до їх погашення, строки їх добровільної сплати вийшли у відповідності до підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону № 2181, про що свідчать матеріли справи.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

В повному обсязі ухвала виготовлена 25.10.2010 року.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальності «Упрагропром» залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 9 вересня 2010 року у справі № 2а-15853/10/0570 за позовом Макіївської обєднаної державної податкової інспекції Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальності «Упрагропром» «про стягнення заборгованості з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності» залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: С.П.Дяченко

ОСОБА_4