Справа № 812/652/15
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/652/15

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Лиманюка М.А.

та

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку справу за адміністративним позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до комунального підприємства «Житлосервіс «Ритм» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2013 році у розмірі 62135,36 грн.,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2015 року Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі - Позивач) звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про стягнення з комунального підприємства «Житлосервіс «Ритм» (надалі - Відповідач) адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2013 році.

28.07.2015 представником позивача надано до суду уточнення до позову, згідно з яким Позивач просить суд стягнути з Відповідача адміністративно-господарські санкції за період з 16.04.2014 по 08.07.2015 за звітний 2013 рік у сумі 42882,24 грн. та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів за період з 16.04.2014 по 08.07.2015 у розмірі 19253,12 грн.

В обґрунтування зазначено - Відповідач у 2013 році на підставі положень Закону України від 21.03.1991 № 875-XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», та, згідно з показниками звіту 10-ПН про зайнятість та працевлаштування інвалідів на 2013 рік, які взято з Єдиного інформаційного банку даних, мав працевлаштувати 4 інваліда, з них працювало 2. Оскільки, Відповідачем не було створено 2 робочих місця для інвалідів, яких відповідно не працевлаштовано, то утворилась заборгованість за невиконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 42882,24 грн. та пеня за порушення строків сплати зазначеної суми адміністративно-господарських санкцій у розмірі 19253,12 грн. Вказані грошові кошти Відповідачем у строк, визначений цим Законом, добровільно на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів не перераховано.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з урахуванням наданих уточнень, та просив суд позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення на адміністративний позов (а.с. 34-35), в яких зазначив, що підприємством були виділені робочі місця для працевлаштування інвалідів, підприємство інформувало про можливість створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації. Така інформація надавалась у Сєвєродонецький міський центр зайнятості. Центром зайнятості інваліди для працевлаштування не направлялись. Відповідач зазначає, що підприємство мало робочі місця для працевлаштування інвалідів, про що інформувало відповідні органи та організації, тому на відповідача не може бути покладена відповідальність за не належне виконання обовязків з працевлаштування інвалідів органами зазначеними статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Відповідач вважає, що ним вжито всі передбачені чинним законодавством заходи по забезпеченню працевлаштування інвалідів, тому на нього відповідальність не може бути покладена. Позовні вимоги вважає необґрунтованими та незаконними.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до наступного.

Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 14.04.2011 № 129, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.04.2011 за № 528/19266 є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Міністерством соціальної політики України.

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (ідентифікаційний номер 13396264) зареєстроване юридичною особою 24.12.1991, є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів, і діє на підставі Положення про Луганське відділення Фонду соціального захисту інвалідів (а.с. 32-35, 36, 37-38).

Згідно з підпунктом 1 пункту 5 Положення про Луганське відділення Фонду соціального захисту інвалідів відділення Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійсню є збір сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21.03.1991 № 875-12 XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі Закон № 875-XII).

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Комунальне підприємство «Житлосервіс «Ритм» (ідентифікаційний код 33503196, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 26) є юридичною особою.

Судом встановлено, що Відповідач є роботодавцем, який відповідно до статті 18 Закону № 875-XII зобов'язаний виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів.

На виконання пункту 2 Порядку реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Відповідач зареєстрований у Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів 04.09.2009, що підтверджується довідкою від 04.09.2009 № 170 (а.с. 7).

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України № 875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2, частини 3 статті 18-1 Закону № 875-XII рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Частиною 1 статті 19 Закону № 875-XII встановлено, що для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік, - у кількості одного робочого місця.

Згідно частиною 3 статті 19 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно до статті 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Згідно даних, наданих Позивачем, 07.02.2014 Відповідачем було подано до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік форми № 10-ПІ, з даних середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві у 2013 році становила 97 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства України встановлена інвалідність - 2 особи, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII - 4 особи (а.с. 8). Зазначені Позивачем данні за показниками звіту 10-ПІ щодо дати подання звіту форми № 10-ПІ 07.02.2014, зазначенні працівників в кількості 97 осіб, кількості працюючих інвалідів - 2 особи, розміру фонду оплати праці в розмірі 2132,70 грн., середньорічної заробітної плати працівника в розмірі 21986,60 грн, Відповідачем не заперечуються, та у розумінні частини 3 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України не потребують доказування.

На підставі даних поданого відповідачем звіту форми № 10-ПІ Позивачем зроблено висновок про незабезпечення Відповідачем працевлаштування 2 інвалідів у 2013 році, оскільки на його підприємстві повинно бути створено 4 робочих місця, які призначені для забезпечення працевлаштування інвалідів, проте працювало лише 2 особи.

Відтак, Позивач вважає, що Відповідач повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у сумі 42882,24 грн., виходячи з розміру середньої річної заробітної плати штатного працівника на підприємстві у 2013 році та 2 робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих ними.

У зв'язку з порушенням Відповідачем терміну сплати вказаних адміністративно-господарських санкцій, Позивачем на підставі приписів частини 2 статті 20 Закону № 875-XII нараховано пеню у загальному розмірі 19253,12 грн.

На виконання вимог пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70, щодо надання до центру зайнятості інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів, Відповідач протягом 2013 року у відповідності до вимог Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520 та у відповідності до вимог Інструкції щодо заповнення форми звітності № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 грудня 2005 року № 420 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 грудня 2005 року за № 1534/11814 (яка була чинна до 30.05.2013), подавав до Сєвєродонецького міського центру зайнятості звіти про наявність вакансій форми № 3-ПН, в яких зазначав про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів, у тому числі: у січні 2013 року 2 особи, у лютому-квітні 2013 року 3 особи, у травні 2013 року - 2 особи, у червні-липні 2013 року по 2 особи, у вересні 2013 року по 1 особі, у жовтні-грудні 2013 року по 2 особи (а.с.64-77)

Вищезазначене свідчить, що Відповідачем приймалися заходи щодо працевлаштування інвалідів на вакантні посади у підприємстві.

Листом від 20.07.2015 № 13/06-1982 Сєвєродонецький міський центр зайнятості повідомив, що Відповідачем надавалися звіти за формою № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)». В 2013 році факти відмови у працевлаштуванні осіб з обмеженими можливостями роботодавцем - комунальним підприємством «Житлосервіс «Ритм» відсутні (а.с. 20). На підтвердження зазначених обставин, Сєвєродонецьким міським центром зайнятості надано копії звіти за формою № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (а.с. 21-33).

Також, Відповідачем надано штатний розклад комунального підприємства «Житлосервіс «Ритм», з якого вбачається, що на підприємстві існують посади, призначені для зайняття інвалідами (а.с. 36-41).

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

За змістом статті 18-1 Закону України № 875-ХІІ вбачається, що пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Відповідач, шляхом надання звітів про наявність робочих місць та потребу у працівниках (форма № 3-ПН), інформував центр зайнятості про створені робочі місця та вакансії для працевлаштування інвалідів. Наявність робочих місць підтверджується наявністю заявлених посад в штатному розкладі Відповідача.

Позивач не надав суду доказів на спростування зазначених обставин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на Відповідача не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування та за відсутність інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Оскільки, обовязок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постановах від 02.04.2013 у справі № 21-95а13 та від 26.06.2012 у справі № 21-105а12.

Отже, з урахуванням вимог статей 69-72 КАС України, Позивачем не доведено правомірність застосованих штрафних санкцій та, відповідно, правомірність нарахування пені, оскільки не доведено наявність об'єкту для її обчислення, що свідчить про передчасність та безпідставність зявлення пені до стягнення.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд виходить з недоведеності переконливості доказів, якими Позивач обґрунтовує свою позицію та не спростування ним обставин, які свідчать про відсутність правопорушення з боку Відповідача.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, зважаючи на те, що доводи Позивача стосовно наявності у Відповідача обов'язку сплачувати адміністративно - господарські санкції та пеню у визначеному Позивачем розмірі не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 28 липня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 17, 69, 70, 71, 87, 94, 98, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до комунального підприємства «Житлосервіс «Ритм» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2013 році у розмірі 62135,36 грн. відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 03 серпня 2015 року.

Суддя ОСОБА_3