Справа № 2а-2509/09
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2011-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 р. Справа № 74909/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Каралюса В.М., Шавеля Р.М.,

при секретарі Корчинській О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області, прокурора Львівської області, прокуратури Сихівського району м. Львова, про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій , -

в с т а н о в и л а :

22 вересня 2009 року Львівським окружним адміністративним судом прийнято ухвалу по справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області, прокурора Львівської області, прокуратури Сихівського району м. Львова, про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій, якою було закрито провадження в адміністративній справі.

В прийнятій ухвалі суд мотивував своє рішення тим, що спір з приводу якого позивач звернувся до суду виник із правовідносин, які не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, відтак справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вказану ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1, який в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права, в звязку з чим просить ухвалу скасувати з направленням справи для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Представник відповідачів Прокуратури Львівської області та прокурора Львівської області Мельничук Ю.І. в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просить таку відхилити.

Позивач та представник прокуратури Сихівського району м. Львова в судове засідання не явились, тому на підставі ч. 4 ст. 196 КАС України розгляд справи проведено у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідачів, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження в справі суд першої інстанції підставно виходив з встановлених обставин, зокрема, що спір виник з правовідносин, що не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Даний висновок суду першої інстанції підтверджується наявними матеріалами справи, а саме змістом позовної заяви де позивач вказує, що ним оскаржуються дії та бездіяльність відповідачів щодо розгляду його заяв про вчинення злочину, не допуску його до участі в кримінальній справі в якості захисника.

Колегія суддів, як зазначено вище, погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними.

Так, відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; 4) спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму (редакції Закону чинній на час прийняття оскаржуваної ухвали).

Згідно п.2 ч.2 ст.17 КАС України визначено, що компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства (редакції Закону чинній на час прийняття оскаржуваної ухвали).

Відповідно ст.1 КПК України призначенням Кримінально-процесуального кодексу України є визначення порядку провадження у кримінальних справах, а ст.2 КПК України встанолює, що завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Колегія суддів як зазначено вище встановила, що позивач звернувся до адміністративного суду за вирішенням спору, що виник з приводу розгляду його заяв про вчинення злочину, не допуску його до участі в кримінальній справі в якості захисника в порядку кримінального судочинства, що вирішується в порядку, передбаченому ст.ст.234-236 КПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження в справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 25.05.2001 року №6-рп/2001, кримінальне судочинство це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб прокуратури має свої особливості і, щодо дій регламентованих КПК України, не належить до управлінської сфери.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідачів щодо розгляду його заяв про вчинення злочину, не допуску його до участі в кримінальній справі в якості захисника тобто діяльності, яка регламентована нормами Кримінально-процесуального кодексу України, що в свою чергу виключає можливість розгляду поданого позову в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що компетенція Львівського окружного адміністративного суду не поширюється на даний спір, який не є публічно-правовим, та підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, а тому ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і не підлягає скасуванню.

Поряд з цим позивач вправі звернутись до суду для вирішення даної справи в порядку кримінального судочинства.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, 206 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2009 року по справі № 2-а-2509/09/1370 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а уразі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді: В.М.Каралюс

ОСОБА_2