Справа № 804/6087/15
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2015 р. Справа № 804/6087/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛуніної О.С.
при секретаріЧервяченко О.В.
позивача - від позивача - від відповідача - від третьої особи - свідка - ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Індустріально-Самарського об`єднаного військового комісаріату м. Дніпропетровська, ОСОБА_6 , третя особа Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
У травні 2015 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Індустріально-Самарського об`єднаного військового комісаріату м. Дніпропетровська, ОСОБА_6 (далі відповідачі), в якому, з урахуванням уточнень, просить:
- визнати протиправними дії Індустріально-Самарського об`єднаного військового комісаріату м. Дніпропетровська щодо призову його на військову службу по мобілізації, та дії посадової особи тимчасово виконуючого обов`язки Індустріально-Самарського об`єднаного військового комісара м. Дніпропетровська, майора ОСОБА_6 , якими він письмово відмовив 29 квітня 2015 року в наданні йому права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, згідно з вимог ст.. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та зобов`язати відповідачів надати йому таку відстрочку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 року залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що отримавши повістку з Індустріально-Самарського об`єднаного військового комісаріату м. Дніпропетровська про призив на військову службу під час мобілізації, звернувся до тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара Індустріально-Самарського об`єднаного військового комісаріату м. Дніпропетровська ОСОБА_6 з заявою про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, проте отримав відмову у наданні відстрочки від призову, у зв`язку з відсутністю на даний період законних підстав. Такі дії відповідачів щодо призову на військову службу під час мобілізації та відмову у наданні відстрочки від призову є неправомірними, так як відповідачами не враховано, що він постійно здійснює догляд за своєю матір`ю похилого віку, яка страждає на цілий ряд захворювань та потребує стороннього догляду. Крім того, він також має ряд захворювань, які дають йому право на відстрочку від призову, але це також не враховано відповідачем. Тому просить визнати дії відповідачів з призову на військову службу під час мобілізації та з відмови у наданні відстрочки від призову протиправними, зобов`язати відповідачів надати йому відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.
Представник Індустріально-Самарського об`єднаного військового комісаріату м. Дніпропетровська у судовому засіданні проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення, у яких зазначив, що призов позивача відбувся на виконання Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15/2015. Призов позивача на військову службу під час мобілізації на особливий період був проведений військовим комісаріатом відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі документів, які були у військовому комісаріаті на час його призову, підстави визначені ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» для надання ОСОБА_1 відстрочки від призову під час мобілізації відсутні. Отже, призов позивача проведено без порушень чинного законодавства України. Вважає, що обставини, на які посилається позивач, є безпідставними, тому просив у задоволенні позову відмовити.
Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, надала письмові пояснення, у яких зазначила, що управлінням призначена компенсаційна виплата ОСОБА_1 , оскільки останній, як непрацююча фізина особа, яке не має права займатися іншою роботою окрім надання соціальних послуг, здійснює постійний догляд, тобто надає соціальні послуги ОСОБА_5 , яка відповідно до висновку лікарсько-консультаційної комісії потребує постійного стороннього догляду та не здатна на самообслуговування.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити частково виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на військовому обліку в Індустріально-Самарському об`єднаному військовому комісаріаті м. Дніпропетровська.
Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15/2015, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VIII, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ, військовозобов`язані призиваються Індустріально-Самарським об`єднаним військовим комісаріатом м. Дніпропетровська для проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період.
Перед призовом на військову службу під час мобілізації, на особливий період усі війьковозобовязані проходять медичний огляд на придатність для проходження військової служби.
17 квітня 2015 року ОСОБА_1 , у зв`язку з отриманням повістки від Індустріально-Самарського об`єднаного військового комісаріату м. Дніпропетровська про призив до військової служби під час мобілізації, почав проходити медичний огляд щодо придатності до проходження військової служби під час мобілізації, на особливий період, що підтверджується копією картки медичного огляду військовозобов`язаного на збірному пункті на ім`я позивача.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 24.04.2015 року, під час проходження медичного огляду, звертався до Індустріально-Самарського об`єднаного військового комісаріату м. Дніпропетровська з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
До своєї заяви позивач додав:
- копію довідки з Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №8» від 16.04.2015 року №7/11, про те, що його мати ОСОБА_5 , 1939 року народження, потребує постійного стороннього догляду;
- копію довідки №1278/1 від 21.04.2015 року, виданої Індустріальним управлінням праці та соціального захисту населення у м. Дніпропетровську, про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Індустріальному управлінні праці та соціального захисту населення у м. Дніпропетровську, як особа, що надає соціальні послуги хворим особам;
- копію свідоцтва про смерть на ім`я ОСОБА_7 від 17 квітня 2012 року;
- копію свідоцтва про смерть на ім`я ОСОБА_8 від 16 січня 2006 року.
29 квітня 2015 року відповідачем розглянута заява ОСОБА_1 від 24.04.2015 року та надана детальна відповідь про підстави ненадання йому відстрочки.
У судовому засіданні представником третьої особи долучено до матеріалів справи копію рішення Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради про призначення компенсації від 27.04.2015 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 призначено компенсацію, як особі, що надає соціальні послуги. Даний документ не надавався до комісаріату з заявою від 24.04.2015 року, так як датований пізнішою датою, а тому не міг бути розглянутий відповідачем при наданні відповіді ОСОБА_1 на його заяву.
Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (Закон №2232-XII).
Статтею 1 цього Закону визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до положень ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно ч. 1 ст. 39 Закону №2232-XII, призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу у зв`язку з мобілізацією та звільнення з військової служби у зв`язку з демобілізацією проводяться в порядку, визначеному Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-XII (Закон № 3543-XII).
Законом № 3543-XII визначено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Абзацом 4 статті 1 Закону №3543-XII встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац 5 статті 1 Закону №3543-XII).
Пунктом 1 Положення про військові комісаріати, яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 р. № 389, визначено, що військові комісаріати є місцевими органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території.
Відповідно до вимог ст. 8 вказаного Положення завданням військових комісаріатів є проведення призову громадян на військову службу у мирний і воєнний час, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів.
Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15/2015 оголошено та проведено часткову мобілізацію, в тому числі на території Дніпропетровської області.
Вичерпний перелік обставин для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації визначено Законом № 3543-XII.
Так, відповідно до ст. 23 цього Закону (в редакції, чинній на час призову позивача на військову службу) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:
заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);
чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (такі чоловіки можуть бути призвані на військову
службу у разі їх згоди тільки за місцем проживання;
жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання);
жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є інвалідом I чи II групи, до досягнення нею 23 років;
усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років (такі особи можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання;
зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;
народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим;
інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.
З аналізу наведеної норми, суд приходить до висновку, що особа не підлягає призову на військову службу, якщо вона на момент призову її на військову службу, зокрема, доглядає за особою, яка його потребує, а також у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
Обґрунтовуючи позовні вимоги про протиправність дій Індустріально-Самарського об`єднаного військового комісаріату м. Дніпропетровська з призову на військову службу, позивач вказував, що він не може проходити військову службу, оскільки здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_5 (1939 р.н.), яка потребує постійного стороннього догляду.
Так, ОСОБА_5 , 1939 року народження, є матір`ю позивача та зареєстрована разом з ним за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 139 від 12.05.2015 року, виданої ОК «ЖСК№143 Вулкан».
Згідно довідки №7/11 від 16.04.2015 року, виданої головою лікарсько-консультаційної комісії, за підписом членів цієї комісії, Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №8» ОСОБА_5 хворіє ішемічною хворобою серця, кардіосклерозом атеросклеротичним, легеневою гіпертензією постійної форми мерехтливої аритмії, гіпертонічною хворобою 2-го ст., деформуючим остеопорозом нижніх суглобів, та іншими хворобами.
Відповідно до цієї ж довідки ОСОБА_5 потребує постійного стороннього догляду.
20 квітня 2015 року ОСОБА_1 , у зв`язку з необхідністю здійснювати догляд за ОСОБА_5 , звільнився за власним бажанням за ст. 38 КЗпП з слюсара-ремонтника 3-го теплового района, що підтверджується копією трудової книжкки, оригінал якої судом оглянуто у судовому засіданні.
Судом встановлено, що інших близьких родичів, окрім сина ОСОБА_1 , ОСОБА_5 не має, що також підтверджується копіями свідоцтв про смерть чоловіка ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8
21 квітня 2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради позивача взято на облік, як особу, що надає соціальні послуги хворим особам.
Також, судом встановлено, що рішенням Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 27.04.2015 року ОСОБА_1 призначено виплату компенсації, як особі, що не працює (не вчиться) і здійснює догляд за ОСОБА_5 , на період з 21.04.2015 року довічно.
Крім того, допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 , підтвердила, що дійсно проживає разом зі своїм сином ОСОБА_1 , інших близьких родичів крім нього на даний час вже не має, оскільки чоловік та інший син померли. У зв`язку з похилим віком та поганим станом здоровя, позбавлена можливості сама себе доглядати, та постійно потребую сторонньої допомоги, яку надає їй її син ОСОБА_1 Самостійно, без допомоги сина, навіть до аптеки вийти не може. На даний час син ні де не працює. Допомогу надає належним чином. Якщо його призовуть до проходження військової служби, то, без його допомоги не справиться, оскільки нещодавно лежала у больниці з поламаною ногою. Син не одружений, дітей не має, тому здійснювати за нею догляд більше не має кому.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_9 на час призову його на військову службу, доглядає за своєю матір`ю ОСОБА_5 , яка потребує такого догляду, і відсутності інші особи, які можуть здійснювати такий догляд.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, відповідно до ст. 23 Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-XII, не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з чим, вважає за необхідне зобов`язати Індустріально-Самарський об`єднаний військовий комісаріат м. Дніпропетровська надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Щодо позовних вимог про визнання дій Індустріально-Самарського об`єднаного військового комісаріату м. Дніпропетровська щодо призову на військову службу по мобілізації та дій посадової особи тимчасово виконуючого обов`язки Індустріально-Самарського об`єднаного військового комісара м. Дніпропетровська майора ОСОБА_6 щодо відмови у наданні права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, згідно з вимог ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» протиправними, то суд зазначає наступне.
Так, нормою ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» йде посилання на інше законодавство України, яке регулює питання щодо відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
При цьому, ні ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ні іншими правовими актами чітко не передбачено, які саме документи є підставою для надання відстрочки особам, які зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.
Під час розгляду справи, судом залучено в якості третьої особи - Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради.
Так, представником було надано додаткові докази, а також підтверджено факт того, що ОСОБА_1 здійснює догляд саме за матір`ю та отримує за це компенсацію. На час розгляду відповідачем заяви, ОСОБА_1 таких документів додано не було, а саме рішення про призначення компенсації від 27.04.2015 року.
Разом з тим, на суб`єкта владних повноважень, а саме військовий комісаріат та його начальника, не покладено обов`язку щодо збирання вищевказаних доказів.
Крім того, суд звертає увагу, що військові комісаріти наділені правом вирішувати питання про надання відстрочки призову на військову службу у випадках встановлених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно Індустріально-Самарський об`єднаний військовий комісаріат м. Дніпропетровська наділений правом вирішувати питання надання відстрочки ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо відсутності в діях відповідачів ознак протиправності при прийнятті рішення щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки останнім не біло відомо всіх обставин, які вказують на відстрочку ОСОБА_1 від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд, згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 11, 71, 72, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Індустріально-Самарського об`єднаного військового комісаріату м. Дніпропетровська, ОСОБА_6 , третя особа Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Індустріально-Самарський об`єднаний військовий комісаріат м. Дніпропетровська надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб`єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Повний текст постанови складено 08 липня 2015 року.

Суддя О.С. Луніна