Справа № 495/1273/13-а
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Київ К/800/54253/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Кобилянського М.Г., Мойсюка М.І.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та зобов'язання здійснити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2013 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії, передбаченої ст.18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», протиправними, скасувати рішення відповідача від 26.09.2012 року №4860/05 та зобов'язати призначити пенсію з моменту звільнення з військової служби.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 травня 2013 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_4 у призначенні пенсії, передбаченої ст.18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Скасовано рішення ГУПФ України в Одеській області від 26.09.2012 №4860/05.

Зобов'язано відповідача здійснити призначення ОСОБА_4 пенсії з моменту звільнення з військової служби.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою відмовлено у задоволенні позову.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив військову службу (навчання) у Збройних Силах України, а з 25.06.2000 року в Державній прикордонній службі України.

З 18 квітня 2012 року ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу Одеського прикордонного загону у зв'язку зі скороченням штатів та неможливістю використання на службі на підставі пункту «г» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Отримавши рішення Одеської обласної медико-соціальної експертної комісії №1 від 25 червня 2012 року, яким ОСОБА_4 встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, той звернуся до ГУПФ України в Одеській області з заявою про призначення йому на підставі ст.18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії по інвалідності.

Натомість відповідачем прийнято рішення від 26.09.2012 №4860/05 про відмову у призначенні вказаної пенсії з посиланням п.4. Положення про медико-соціальну експертизу , зокрема на те, що причиною інвалідності зазначено «загальне захворювання».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що посилання відповідача на п.4. Положення про медико-соціальну експертизу є необґрунтованим, оскільки в даному пункті чітко зазначено, що причинами інвалідності для військовослужбовців, зокрема, є захворювання не пов'язане з перебуванням на фронті.

Суд апеляційної інстанції з висновками вказаного суду не погодився та зазначив, що позивач із наявністю ІІІ групи інвалідності за загальним захворюванням не підпадає під жодну з категорій інвалідів з числа військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначених статтею 20 вказаного Закону.

Колегія суддів погоджується з позицією суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Статтею 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено умови призначення пенсій по інвалідності, а саме пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Залежно від причини інвалідності інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, поділяються на такі категорії: а) інваліди війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; б) інші інваліди з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби.( ст. 20 вказаного Закону).

Враховуючи те, що інвалідність позивачу встановлено за загальним захворюванням, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для призначення йому пенсії по інвалідності на підставі ст.18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування чи зміни оскарженого судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.Г. Кобилянський

М.І. Мойсюк