Справа № 2а-456/09
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2011-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2011 р. Справа № 79068/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Улицького В.З., Каралюса В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2009 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Шепетівка Хмельницької області про визнання незаконними дій та рішення в звязку з не підвищенням розміру пенсії на 50% мінімальної пенсії за віком, стягнення недоплаченої суми підвищення пенсії учаснику війни, компенсації частини втраченого прибутку, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2009 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Шепетівка про визнання незаконними дій та рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка у звязку з не підвищенням розміру пенсії на 50 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2008 року по 31 березня 2009 року, стягнення недоплаченої суми підвищення пенсії учаснику війни, компенсації частини втраченого прибутку.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що йому, як учаснику війни відповідач відмовився доплатити підвищення до пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ч. 4 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХП в редакції Законів України від 23.11.1995 року №458/95-ВР, від 22.12.1995 року №488/95, від 18.11.2004 року №2212-ІV. Право на отримання такого підвищення йому гарантовано Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Конституцією України, рішеннями Європейського суду. З цих підстав позивач просив визнати незаконними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка та зобовязати виплатити недоплачену суму підвищення пенсії учаснику війни з 01 січня 2008 року по квітень 2009 року включно в розмірі 2914 грн.80 коп., зобовязати нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини прибутку на суму недоплати в розмірі 2914 грн.80 коп.

Оскаржуваною постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.09.2009 року в даній справі, в задоволені позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача про визнання незаконними дій та рішення УПФУ в м. Шепетівка у звязку з не підвищенням розміру пенсії на 50 процентів мінімальної пенсії за віком, стягнення недоплаченої суми підвищення пенсії учаснику війни, компенсації частини втраченого прибутку не ґрунтуються на положеннях законодавства, яке діє протягом спірного періоду і регулює розмір підвищення пенсії іншим учасникам війни, а саме ч.4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції закону від 05.10.2005 року № 2939 ІV, а тому задоволенню не підлягають.

Вказану постанову суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржив позивач, який вважає, що така прийнята за неповного зясування обставин справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки суд повинен був застосувати до спірних правовідносин ч. 4 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХП в редакції Законів України від 23.11.1995 року №458/95-ВР, від 22.12.1995 року №488/95, від 18.11.2004 року №2212-ІV. Крім того, суд всупереч його клопотанню не зупинив провадження в справі та безпідставно відмовив у зверненні з мотивованою ухвалою до Верховного Суду України щодо порушення питання перед Конституційним Судом України про відповідність Конституції України Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 року № 2939-ІV, яким внесено зміни до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В звязку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч.1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI), що є достатніми для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Так, як правильно встановлено судом першої інстанції позивач ОСОБА_1 є учасником війни, що стверджується посвідченням серії В-ІV № 354708 від 28.03.2003 року, виданим Шепетівським міським управлінням праці та соціального захисту населення.

Відповідно до ч.4 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 458/95 в редакції від 22.12.1995 року, 18.11.2004 року, учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу PCP за самовіддану працю і бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 75% мінімальної пенсії за віком, іншим учасникам війни - на 50% мінімальної пенсії за віком.

Вказана норма, як правильно встановлено судом першої інстанції, була чинною лише до 31.12.2006 року, оскільки з 01.01.2007 року набули чинності зміни до ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно яких ч. 4 ст. 14 викладено в іншій редакції, згідно якої пенсія іншим учасникам війни повинна бути підвищена на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зазначена норма закону діяла як на час звернення позивача до відповідача так і на час розгляду справи судом першої інстанції, неконституційною не визнана.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що протягом 2008 року та з січня по квітень 2009 року позивачу виплачувалося підвищення до пенсії як учаснику війни в розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч.4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції закону від 05.10.2005 року № 2939 ІV.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач не допустив порушення ст. 19 Конституції України та відсутні дані, щодо недотримання ним критеріїв визначених ч. 3 ст. 2 КАС України.

Щодо покликання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, щодо не зупинення розгляду справи та звернення з мотивованою ухвалою до Верховного Суду України щодо порушення питання перед Конституційним Судом України про відповідність Конституції України Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 року № 2939-ІV, яким внесено зміни до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то в даному випадку вбачається, що у суду першої інстанції не виникло сумніву під час розгляду справи щодо відповідності зазначеного вище Закону № 2939-ІV Конституції України.

Колегія суддів, з огляду на зазначене вище вважає, що відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2009 року в справі № 2-а-459/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді: В.З.Улицький

ОСОБА_2