Справа № 2-а-223/10
Суддя: Марчук В. І.
Дата ухвалення: 2010-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Трускавецький міський суд Львівської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2010 року, суддя Трускавецького міського суду Львівської області Марчук В.І. при секретарі Мороз Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Мукачівського окружного взводу ДПС сержанта міліції ОСОБА_2, ВДАІ ГУМВСУ в Закарпатській області про визнання не чинною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідачів про визнання не чинною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою серії АО № 146725 по справі про адміністративне правопорушення від 10.10.2010 року інспектора ДПС Мукачівського окружного взводу ДПС сержанта міліції ОСОБА_2 Юрієвича його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було накладене на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 гривень, за те, що він цього ж числа о 14 год. 12 хв. керуючи автомобілем марки Опель реєстраційний номер НОМЕР_1, по автодорозі Київ-Чоп, 774 км. м. Мукачево, пересік суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 виконуючи маневр праворуч, дану постанову вважає безпідставною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, положенням Правил дорожнього руху, винесеною з порушеннями вимог діючого законодавства з наступних причин.

10.10.2010 р. позивач рухався по дорожній розвязці з м. Мукачева в сторону м. Ужгород автомобілем НОМЕР_2. Згідно Правил дорожнього руху, виконуючи маневр ліворуч, він зайняв крайнє ліве положення перед лінією 1.12 (стоп-лінія) дорожньої розмітки. Перечекавши деякий час, щоб пропустити автомобілі, які рухалися по головній дорозі, він виконав маневр ліворуч і поїхав в сторону м. Ужгород. Ніяких перешкод іншим учасником дорожнього руху він не створював, правил не порушував. Орієнтовно через 140 м. від місця виїзду на дорогу його зупинив інспектор ДПС Мукачівського окружного взводу ДПС сержант міліції ОСОБА_2 Юрієвич і, не відрекомендувавшись, почав вимагати у позивача посвідчення водія та свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу. Отримавши документи, інспектор почав їх перевіряти. На запитання позивача, в чому полягає його затримання, інспектор ствердив, що він перетнув суцільну білу лінію 1.1 дорожньої розмітки і запропонував пройти в приміщення поста ДАІ, котрий знаходився через дорогу. В приміщенні поста ДАІ інспектор показав на моніторі відеозапис на якому автомобіль подібний на позивача зачепив білу лінію дорожньої розмітки. Позивач стверджує, що на відеозаписі не видно було, чи це суцільна, чи це перервана лінія і запропонував інспектору навести докази того, що автомобіль на відеозаписі дійсно його і за кермом сидів дійсно він, оскільки зображення нечітке і визначити марку автомобіля, його державний номер і людину, котра сидить за кермом неможливо. Позивач попросив надати документи на технічний прилад, що має функції відеозапису, в яких вказано реквізити даного приладу, а також реквізити документів про допуск типу приладу вимірювальної техніки до використання в Україні, і повірки даного приладу, а також документи які підтверджують, що інспектор вивчив інструкцію до даного приладу і здав залік по правилам його використання, однак інспектор даних документів не надав. Після цього інспектор почав складати протокол про адміністративне правопорушення

Заповнюючи Протокол про адміністративне правопорушення, інспектор одразу вказав у ньому серію та номер постанови про адміністративне правопорушення, хоча вона не була ще складена і не могла бути складена, оскільки адміністративного правопорушення не було.

Заповнивши Протокол про адміністративне правопорушення, інспектор запропонував підписати його. Позивач розуміючи те, що ні він, ні його пасажири не можуть ніяким чином вплинути на рішення інспектора «оштрафувати» його і відчуваючи повну безпомічність та безпорадність в даній ситуації, так як без його підпису інспектор відмовлявся віддати йому копію протоколу, позивач був змушений підписати даний протокол.

За таких обставин позивач змушений був звернутись до суду за захистом своїх прав.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просить позов задоволити, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

В судове засідання відповідач не зявився, хоча його належним чином було повідомлено про розгляд справи, однак суд вирішив слухати справу у його відсутності, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів, які висвітлюють права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд дійшов переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд вважає, що наданими матеріалами не доведена вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач не заперечує, що протокол про адміністративне правопорушення складався, і його копія була вручена йому під розписку, однак йому не були розяснені права та обовязки передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Такі доводи позивача також відповідачем не було спростовано.

На підставі ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Таким чином, відповідачем було порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист, гарантований Конституцією України, також обмежено право на подання доказів, надання пояснень, яке гарнтовано ст.268 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постанова серії АО №146725 від 10.10.2010 року не містить жодних фактичних даних, які безспірно підтверджують винність ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином вина ОСОБА_3 у порушенні вимог ч.1 ст. 122 КУпАП не доведена, оскільки для вирішення питання про його притягнення до адміністративної відповідальності необхідно встановити, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Суд вважає, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення було порушено вимоги ст. 283 КУпАП, а саме - не вірно викладені обставини події.

Також при винесенні постанови була порушена ст. 33 КУпАП, яка зобов'язує при накладенні стягнення враховувати характер вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Відповідач по справі не виконав покладених на нього обов'язків щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не урахував усі обставини, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Винесена постанова серії АО № 146725 від 10.10.2010 року про накладення адміністративного стягнення суперечить ст.ст. 7, 9, 33, 251, 252, 254, 256 КУпАП, ст.ст. 70, 71 КАС України, у звязку із чим вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, не доведена, тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Беручи до уваги пояснення позивача, оцінюючи зібрані по справі докази, суд вбачає підстави для задоволення позову ОСОБА_3, постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АО №146725 від 10.10.2010 рокупро притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - слід скасувати у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 138, 139, 160, 161,162,163,171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Постанову серії АО №146725 від 10.10.2010 рокуінспектора ДПС Мукачівського окружного взводу ДПС сержанта міліції ОСОБА_2Ю про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 у виді штрафу в сумі 300 гривень визнати незаконною та скасувати її.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя : Марчук В.І.