Справа № 804/7752/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2015 р. Справа № 804/7752/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Коренева А.О.,
при секретарі судового засідання Литвин Ю.Ю.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецизвесть» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.06.15, -
Позивач, ТОВ «Укрспецизвесть», звернувся до суду з позовом до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.06.15 та від 03.06.15. На обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він не погоджується з висновками, викладеними в актах, на підставі яких були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вважає висновки такими, що не відповідають діючому законодавству України, є протиправними та прийняті за відсутності належних доказів. Позивачем зауважено, що до перевірки були надані всі первинні документи, що підтверджують реальність спірних господарських відносин з ТОВ «Бельвідер». Також позивачем звернута увага на те, що постанова старшого слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції ОСОБА_3JI. від 25.05.15 містить інформацію про закриття кримінального провадження відносно посадових осіб ТОВ «Укрспецизвесть» щодо ухилення від сплати податку на додану вартість. В основу висновку про нереальність господарських операцій ДПІ були покладені висновки ОСОБА_4 ДПІ у Соломянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 05.09.2014 року № 962/26-58-01-17/39157009 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Бельвідер» щодо документального підтвердження господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.06.2014 по 31.07.14 », за висновком якого встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з м та продажу товарів (послуг) ТОВ «Бельвідер» за червень-липень 2014 року. На думку позивача, порушення, допущені одним платником податків і відображені в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Позивачем зазначено, що сам факт здійснення господарських операцій між ТОВ «Укрспецизвесть» та ТОВ «Бельвідер» підтверджується наявними первинними бухгалтерськими документами, а також постановою старшого слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції ОСОБА_3JI. від 25.05.15. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач, ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, проти задоволення позову заперечував. Мотиви незгоди аналогічні доводам, викладеним в акті перевірки, з посиланням на які прийняті спірні рішення. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволені позову, зазначивши, що оскаржувані акти прийняті на підставі висновку акту перевірки позивача, є законними та обґрунтованими.
Вивчивши доводи позову та заперечень, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
З оскарженого податкового повідомлення-рішення від 09.06.15 № НОМЕР_1 (а.с.58), яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 359 823 грн. (239 882 грн. - основний платіж, 119 941 грн. штрафні санкції) вбачається, що воно прийнято ДПІ на підставі акту перевірки від 27.05.15 №1613/04-63-22-01/36960102 (далі ОСОБА_4 перевірки).
ОСОБА_4 перевірки складений за результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання податкового законодавства України при документальному підтверджені господарських відносин з ТОВ «Бельвідер» за період червень 2014р., їх реальності та повноти відображення в обліку (а.с.41-55).
За висновками вказаного ОСОБА_4 перевірки позивачем порушені п.1968.1, п.198.2., п.198.6 ст.198 ПКУ в результаті чого занижено ПДВ на загальну суму 239 882,05 грн., в тому числі за липень 2014р. на суму 239 882,05 грн.
Підставою для означених висновків слугували судження перевіряючих осіб про те, що позивач зависив податковий кредит з ПДВ на суму 239 882,05 грн. за липень 2014р., сформований ним за взаємовідносинами з ТОВ «Бельвідер», оскільки перевіркою неможливо підтвердити факт отримання позивачем послуг від ТОВ «Бельвідер», адже аналіз податкової звітності останнього свідчить про нереальність здійснення господарської операції з позивачем, акти виконаних робіт укладені з порушенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» - неможливо встановити, за якою адресою проводилась роботи (відсутнє посилання на конкретну адресу проведення робіт), відсутні документи, що підтверджують ким та за чий рахунок здійснено транспортування давальницької сировини до місця надання робіт (послуг), відсутні будь-які документи, що підтверджують ким та за чий рахунок здійснено транспортування готової продукції з місця надання робіт (послуг); відсутні будь-які документи, що підтверджують ким та за чий рахунок здійснено завантаження/розвантаження давальницької сировини зі складу ТОВ «УКРСПЕЦІЗВЕСТЬ до місця надання робіт (послуг); відсутні будь-які документи, що підтверджують ким та за чий рахунок здійснена навантаження/розвантаження готової продукції з місця надання робіт (послуг) до склад ТОВ «УКРСПЕЦІЗВЕСТЬ»; відсутні будь-які документи, що підтверджують факт виконання робіт не власними силами Виконавця - ТОВ «БЕЛЬВІДЕР» (в ЄРПН відсутня реєстрація ПН на покупця ТОЇ «БЕЛЬВІДЕР» в червні 2014 року); проведеним аналізом баз даних ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська та податкової звітності ТОВ «БЕЛЬВІДЕР», встановлено, що ТОВ «БЕЛЬВІДЕР» обліковується зі станом 7.ДО СДР ВНЕСЕНО ЗАПИС ПРО ВІДСУТНІСТ1 ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВІДОМОСТЕЙ, свідоцтво платника ПДВ анульовано 10.09.2014 року; за висновками акту ДПІ у Соломянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 05.09.2014 року № 962/26-58-01-17/39157009 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Бельвідер» щодо документального підтвердження господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.06.14 по 31.07.14» встановлено відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання та продажу товарів (послуг) ТОВ «Бельвідер» за червень-липень 2014 року. На думку перевіряючих осіб ДПІ наявна дефектність первинних документів та відсутність обєктів оподаткування, неможливість реального здійснення операцій по ланцюгу постачання ТОВ «Бельвідер» - ТОВ «Укрспецизвесть».
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на їх підставі спірного акту індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Правове регулювання відносин між державою та платником податків з приводу формування останнім за звітний (податковий) період показників податкового кредиту та сум грошових зобовязань з ПДВ, що підлягають сплати до бюджету, здійснюється відповідно до приписів ПКУ.
Приписами п.14.1 ст.14 ПКУ визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 Кодексу).
Так, відповідно до п.201.1 ст.201 ПКУ у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.
Згідно з п. 201.6. ст.201 ПКУ податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Положеннями п.201.10. ст.201 ПКУ визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту; при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних; реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання; відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.
Окрім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV) господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі ст. 3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Приписами ст.9 Закону № 996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.
Системний аналіз наведених правових норм дає суду підстави для висновку, що законодавцем безумовно презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку. Таким чином, право платника податку на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як: придбання платником податку у інших платників цього податку товарів чи послуг, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку - отримання доходу, тобто досягнення розумної економічної мети; підтвердження податковою накладною, оформленої належним чином із зазначенням усіх обов'язкових реквізитів, визначених Податковим кодексом України, та виписаною суб'єктом підприємницької діяльності, зареєстрованим платником податку на додану вартість.
Судовим розглядом справи встановлено, сторонами визнано, що спірна сума податкового кредиту в розмірі 239 882,05 грн. сформована позивачем в липні 2014р. на підставі податкової накладної від 30.06.14 №40, виписаної позивачу ТОВ «Бельвідер» на підставі договору від 30.05.14 №1445, зареєстрованої в ЄРПН. (а.с.112).
На доведення правомірності формування спірної суми податкового кредиту та реальності відповідної господарської операції позивачем, окрім вказаного Договору та податкової накладної, надані: - копія специфікації №1 від 30.05.2014р.; копія акту приймання-передачі давальницької сировини в переробку №1 віз 30.06.2014р.; копія акту приймання-передачі готової сировини з переробки №1 від 30.06.2014р.; копія ОСОБА_4 № БЛ-40 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.06.2014р.; копія картки-рахунку 631 за червень по контрагенту ТОВ «БЕЛЬВІДЕР» (договір №1445 від 30.05.2014р.); копія оборотно-сальдової відомості 631 за червень 2014р.; договори оренди приміщень та обладнання за адресою: Дніпропетровська обл.., Новомосковський район, смт. Губинихи, вул. Берегова. 1.
Означені документи були досліджені відповідачем в ході перевірки та відображені в ОСОБА_4, відповідачем не заперечується, що податкова накладна, спірна сума податкового кредиту за якою віднесена позивачем до податкового кредиту, виписана платником податків, який на час їх оформлення знаходився в Єдиному державному реєстрі, а також мав свідоцтво про реєстрацію платниками податку на додану вартість. Суд відмічає, що за замістом акту перевірки перевіряючими особами встановлено, що на виконання умов договору №1445 від 30.05.14 ТОВ «Бельвідер» виконало роботи по відбору та дробленню вапняки, що підтверджується актом виконаних робіт та податковою накладною (а.с.48, арк. акту 8). Отже висновки акту про нереальність такої господарської операції не узгоджуються з наведеними приписами розділу 3 такого акту.
Окремо суд зазначає, що зміст наведених вище первинних документів, які виступили підставою внесення відповідних записів до документів бухгалтерського та податкового обліку та копії яких наявні в матеріалах адміністративної справи, в повній мірі відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме, містять назву документа, дату і місце складання, назви підприємств, від імені яких складено документи, відомості про зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особисті підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (такі дані містяться в Договорах, Специфікаціях та актах).
Посилання відповідача на дані бази даних ДПІ та податкової звітності ТОВІ «Бельвідер» та висновки акту ДПІ у Соломянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 05.09.14 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Бельвідер» суд не бере до уваги, оскільки на час здійснення господарської/ операції та виписки податкової накладної ТОВ «Бельвідер» мав статус платника ПДВ, а Податковий кодекс України не ставить право платника ПДВ на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів. Якщо контрагенти не виконали свого зобовязання по сплаті податку до бюджету або дій по підтвердженню відомостей, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.
Суд відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст. ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.
Наведене відповідає правовій позиції, викладеній Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).
Окремо суд відзначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути: - або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України); - або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином); - або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч. З ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).
Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій у червні 2014р. між позивачем та ТОВ «Бельвідер», а також правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з ПДВ суми в розмірі 239 882,05 грн. за липень 2014р., відповідно до первинних бухгалтерських документів та на підставі податковій накладній, яка виписана на виконання умов договірних відносин.
З огляду на відсутність порушення позивачем порядку формування податкового кредиту з ПДВ, відсутні підстави для донарахування позивачу податку на додану вартість та відсутні підстави для застосування контролюючим органом штрафних санкцій.
Вказаний акт складений про ненадання пояснення та документального підтвердження при здійсненні податкового контролю (а.с.40), за змістом якого на підставі п.85.2 п.85.4 та п.85.8 ст.85 ПКУ 18.05.15 посадовим особам позивача вручено запит про надання пояснень та копій документів в ході перевірки, але станом на 17:30 20.05.15 завірені копії документів не надано, за що передбачена відповідальність згідно з п. 121.1 ст. 121 ПКУ.
Суд зазначає, що за змістом п.121.1. ст.121 ПКУ ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.
Зі змісту акту перевірки, складеного за результатами перевірки, у звязку з проведенням якої позивачу вручений запит про надання пояснень та копії документів, про невиконання якого йдеться в акті від 20.05.15 1522/04-63-22-01/36960102, вбачається, що для проведення перевірки господарських відносин з контрагентом постачальником ТОВ «Бельвідер» позивачем були надані відповідні первинні документи (а.с.46, арк. акту 6), не заперечується відповідачем і про надання позивачем в ході перевірки пояснень.
Згідно з вимогами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Зміст акту від 20.05.15 №1522/04-63-22-01/36960102, з посиланням на який прийнято спірне рішення від 03.06.15, не дозволяє дійти висновку, які саме копії документів (наявні у позивача) та пояснення не були надані позивачем в ході перевірки, представником відповідача в судовому засіданні така інформація також не була наведена.
За викладених обставин суд зазначає про відсутність в діях позивача складу порушення, за яке приписами ст.121 ПКУ передбачено накладення штрафу в розмірі 510 грн.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо протиправності оскаржуваних ним рішень знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а висновки та міркування відповідача суперечать наведеним приписам податкового законодавства, оскаржувані рішення прийняті відповідачем необґрунтовано, не відповідно до чинного законодавства, відтак позовні вимоги про їх скасування підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецизвесть» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений 03.08.15

Суддя ОСОБА_5