Справа № 2а-1670/671/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Київ К/9991/74705/12

К/9991/71855/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Кобилянського М.Г., Рецебуринського Ю.Й.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, треті особи: Головне управління Державної казначейської області України у Полтавській області, Полтавська міська рада, Полтавська обласна рада, Державна податкова служба у Полтавській області (далі - ДПС у Полтавській області), Державна податкова інспекція у м. Полтаві (далі - ДПІ у м. Полтаві), про визнання дій неправомірними, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати дії відповідача по стягненню податку з доходів фізичних осіб в сумі 30179,92 грн. з вихідної допомоги неправомірними і стягнути з відповідача на користь позивача незаконно утриманий податок з належної до виплати позивачу вихідної допомоги судді у сумі 30179,92 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2012 року в задоволенні даного адміністративного позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року позов задоволено частково.

Визнано дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Полтавській області по утриманню прибуткового податку в сумі 30179,92 грн. з вихідної допомоги позивача неправомірними.

Зобов'язано відповідача повернути позивачу податок з доходів фізичних осіб у сумі 30179,92 грн., який було утримано Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Полтавській області та перераховано платіжним дорученням №402 від 04.07.2011 року і платіжним дорученням №391 від 29.06.2011 року на р/р 0008, відкритий в управлінні Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області.

В касаційних скаргах треті особи ДПС у Полтавській області і ДПІ у м. Полтаві, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення цього суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Верховної Ради України від 23.12.2010 року «Про звільнення суддів» суддю Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 звільнено з посади у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до наказу начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Полтавській області від 17.01.2011 року №6/К ОСОБА_4 звільнено з посади з 17.01.2011 року.

При виході у відставку позивачу у 2011 році нараховано вихідну допомогу в розмірі 178636,00 грн., з якої утримано податок з доходів фізичних осіб на суму 30179,92 грн.

Утриманий з позивача податок з доходів фізичних осіб був перерахований Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Полтавській області платіжним дорученням №393 від 29.06.2011 року в сумі 6063,63 грн. та платіжним дорученням №402 від 04.07.2011 року в сумі 24116,53 грн. в місцевий бюджет м. Кременчука на розрахунковий рахунок 0008 для зарахування податку на доходи фізичних осіб, відкритий в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області.

Відповідно до ч.6 ст.47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, і була чинною на час звільнення позивача) гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту матеріального та соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України.

Згідно ч. 1 ст. 136 цього Закону судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна неоподатковувана допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Пунктом 3 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, і була чинною на час звільнення позивача) передбачено, що судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

Відповідно до п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, і була чинною на час звільнення позивача) об'єктом оподаткування є загальний місячний оподаткований дохід, до складу якого включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку.

Згідно з пп. 4.3.1 п. 4.3 ст. 4 вказаного Закону до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу платника податку не включається сума державної матеріальної та соціальної допомоги у вигляді адресних виплат коштів згідно із законом.

Оскільки вихідна допомога судді, який пішов у відставку, має разовий характер і відноситься до державної матеріальної допомоги, утримання з позивача прибуткового податку є неправомірним та суперечить положенням закону.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки ці вимоги підтверджені встановленими обставинами справи і наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених цим судом висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскарженого судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Касаційні скарги Державної податкової служби у Полтавській області і Державної податкової інспекції у м. Полтаві залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.Г. Кобилянський

Ю.Й. Рецебуринський