Справа № 2а-1870/4056/11
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2011-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2011 р. Справа № 2a-1870/4056/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Єреп Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 2а-1870/4056/11 за позовом Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" до Відділу Держкомзему у Сумському районі Сумської області, третя особа - Новосуханівська сільська рада Сумського району Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Райз-Максимко" (далі позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу Держкомзему у Сумському районі Сумської області (далі відповідач), третя особа - Новосуханівська сільська рада Сумського району Сумської області (далі третя особа), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати відмову Відділу Держкомзему у Сумському районі Сумської області в реєстрації Договору оренди земельної ділянки, укладеного між Новосуханівською сільською радою та Приватним акціонерним товариством "Райз-Максимко" протиправною; зобов'язати Відділ Держкомзему у Сумському районі Сумської області провести державну реєстрацію Договору оренди землі на оренду земельної ділянки площею 27,3196 га під господарськими дворами, які знаходяться на території Новосуханівської сільської ради Сумського району Сумської області, укладеного між Новосуханівською сільською радою та ПАТ "Райз-Максимко".

Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновок від 24.05.2011 № 1502/01-38, в якому відповідач посилається на невідповідність п.п. 3, 9, 26 Договору оренди землі вимогам Закону України "Про оренду землі", Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" від 02.02.2002 № 92, не відповідає вимогам чинного законодавства, а правові підстави для відмови у державній реєстрації договору оренди землі укладеного між Новосуханівською сільською радою та Приватним акціонерним товариством "Райз-Максимко" відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та з урахуванням уточнення до позовних вимог, просив позов задовольнити з наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях підстав.

Відповідач в судове засідання не з'явився. В судовому засіданні 19.07.2011 представник відповідача подав суду письмові заперечення проти адміністративного позову (а.с. 32-34), в яких просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, виходячи з того, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 "Про затвердження типового договору оренди землі" у п. 3 Договору оренди землі має бути зазначено перелік, характеристика і стан будинків, будівель, споруд та інших обєктів, також інші обєкти інфраструктури, перелік, характеристика і стан лінійних споруд, інших обєктів інфраструктури, у тому чмслі доріг, майданчиків з твердим покриттям, меліоративних систем тощо.

У п. 26 Договору оренди землі зазначено, що на орендовану земельну ділянку не встановлені обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб. Але, виходячи з умов Договору, позивач орендує господарські будівлі і споруди, що передбачає наявність ліній зв'язку та електропередач, уздовж яких повинні створюватись охоронні зони згідно статті 112 Земельного кодексу України.

Тому висновок від 24.05.2011 № 1502/01-38 відповідає вимогам чинного законодавства України.

Представник третьої особи у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач 26.05.1999 зареєстрований як юридична особа, включений до ЄДРПОУ, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та копією довідки з ЄДРПОУ № 275481 (а.с. 4, 5).

Як вбачається з матеріалів справи, 04.03.2011 між позивачем та третьою особою укладено договір оренди землі, згідно якого третя особа надає, а позивач приймає в строкове платне користування земельні ділянки загальною площею 27,3196 га під господарськими дворами, які знаходяться на території Новосуханівської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 8-9).

24.05.2011 відповідач відмовив у державній реєстрації вищезазначеного договору оренди землі посилаючись на те, що п.п. 3, 9, 26 Договору оренди не відповідають вимогам Закону України "Про оренду землі", Указу Президента від 02.02.2002 № 92 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)", що підтверджується висновком від 24.05.2011 № 1502/01-38 (а.с. 10).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

У відповідності до п. 13 розділу 4 Положення про управління (відділ) Держкомзему у районі, затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 10.07.2008 за № 123, одним із завдань відповідача є забезпечення в межах компетенції регулювання земельних відносин, створення та ведення державного земельного кадастру та реєстрацію в його складі земельних ділянок і прав на них.

Згідно п.п. 11-12 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25.12.1998 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації. Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 № 2073 "Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі" у договорі оренди відповідно до статті 14 Закону України "Про оренду землі" мають бути зазначені такі істотні умови: 1) об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); 2) термін договору оренди; 3) орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду); 4) цільове призначення, умови використання і збереження якості землі; 5) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; 6) існуючі обмеження та обтяження щодо використання земельної ділянки; 7) сторона (орендодавець чи орендар), яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; 8) відповідальність сторін. За згодою сторін у договорі оренди земельної ділянки можуть бути зазначені й інші умови (якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення договору оренди тощо).

Пунктом 9 вищевказаної постанови передбачені підстави для відмови у державній реєстрації оренди земельної діялнки. Так, відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених пунктом 8, порушення вимог статей 4, 5, 6, 7, 9, 13, 15 Закону України "Про оренду землі" є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України.

Судом встановлено, що у договорі оренди землі від 04.03.2011, укладеного між позивачем та третьою особою на оренду земельної ділянки площею 27, 3196 га під господарськими дворами, які знаходяться на території Новосуханівської сільської ради Сумського району Сумської області наявні усі істотні умови, передбачені п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 № 2073 та статтею 14 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 115 Цивільного кодексу України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В свою чергу відповідно до ст. 651 цього кодексу зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Оскільки на час звернення позивача про реєстрацію договору як до відповідача так і до суду, відомості щодо визнання спірного договору нечинним або скасованим відсутні, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для відмови в його реєстрації.

Правомірність вказаних рішень відповідача, як рішень субєкта владних повноважень, адміністративний суд перевіряє з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі» означає, що субєкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобовязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що субєкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, оскільки в даній адміністративній справі відповідач заперечує проти адміністративного позову, саме на нього покладається обовязок доведення правомірності оскаржуваних рішень.

Суд звертає увагу на те, що в даному випадку відповідачем, як субєктом владних повноважень, не наведено правового обґрунтування прийняття оскаржуваного рішення про відмову у державній реєстрації договору оренди землі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Згідно із статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано. Заяв чи клопотань про відшкодування судових витрат позивач суду не заявляв, таким чином, судові витрати присудженню на користь позивача з Державного бюджету України не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" до Відділу Держкомзему у Сумському районі Сумської області, третя особа - Новосуханівська сільська рада Сумського району Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати відмову Відділу Держкомзему у Сумському районі Сумської області в реєстрації договору оренди землі від 04.03.2011 щодо оренди земельної ділянки площею 27, 3196 га під господарськими дворами, які знаходяться на території Новосуханівської сільської ради Сумського району Сумської області, укладеного між Новосуханівською сільською радою та Приватним акціонерним товариством "Райз-Максимко" протиправною.

Зобов'язати Відділ Держкомзему у Сумському районі Сумської області провести державну реєстрацію договору оренди землі від 04.03.2011 щодо оренди земельної ділянки площею 27, 3196 га під господарськими дворами, які знаходяться на території Новосуханівської сільської ради Сумського району Сумської області, укладеного між Новосуханівською сільською радою та Приватним акціонерним товариством "Райз-Максимко".

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя Є.Д. Кравченко

Постанову складено у повному обсязі та підписано 15 серпня 2011 року.