Справа № 826/12348/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 липня 2015 року № 826/12348/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ» до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «ОМЕГА БАНК» Лемеша Миколи Володимировича за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ» до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «ОМЕГА БАНК» Лемеша Миколи Володимировича за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, мотивуючи позовні вимоги тим, що дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «ОМЕГА БАНК» Лемеша Миколи Володимировича стосовно визнання договору купівлі-продажу прав вимоги нікчемним є протиправним та незаконним, оскільки відповідна ціна, за якою було продано все право вимоги, була погоджена сторонами з врахуванням Звіту від 30.12.2014 року про незалежну оцінку ринкової вартості майнових прав за кредитними договорами, що укладені з юридичними та фізичними особами, згідно якого ринкова вартість майнових прав вимоги визначена на рівні 4919493,60 грн.

У позовній заяві позивач просить суд:

визнати протиправними дії та рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «ОМЕГА БАНК» Лемеша Миколи Володимировича щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року, укладений між публічним акціонерним товариством «ОМЕГА БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстровано в реєстрі за №1898;

скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «ОМЕГА БАНК» Лемеша Миколи Володимировича з приводу визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року, укладений між публічним акціонерним товариством «ОМЕГА БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстровано в реєстрі за №1898;

судові витрати покласти на відповідача.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

В наданих суду письмових запереченнях відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «ОМЕГА БАНК» Лемеша Миколи Володимировича відповідають вимогам діючого законодавства України, т.я. Лемеш М.В. направив ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека кредит» відповідне повідомлення у відповідності до ч. 4 ст. 38 Закону.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд дійшов висновків про наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2014 р. між публічним акціонерним товариством «ОМЕГА БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, оскільки продавець надав кредити позичальникам за кредитними договорами; продавець бажає продати (відступити), а покупець бажає купити (прийняти) права вимоги за винагороду та на умовах, що визначені у цьому договорі; та продавець і покупець бажають встановити в цьому договорі умови, на яких продавець продає (відступає), а покупець купує та приймає Права вимоги.

Відповідно до п. 1. 1 даного договору, сторони погодили, що «права вимоги» означає всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги Продавця до осіб, які надали забезпечення, за Договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за Кредитними договорами та договорами забезпечення.

«Позичальник» означає позичальника за Кредитним договором, які зазначені в додатку 1 (Перелік договорів та Купівельна ціна за Права вимоги).

При цьому, «загальна купівельна ціна» є сумою всіх купівельних цін за Права вимоги, зазначених у Додатку 1 та становить 5000000,00 грн.

«Купівельна ціна за Право вимоги» означає суму, що визначена як «Купівельна ціна» у Додатку І щодо кожного Права вимоги.

На виконання умов договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 р. між позивачем та покупцем підписаний акт приймання-передачі права вимоги, а покупцем здійснено перерахування на користь банка грошових коштів у сумі 5000000,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №74 від 31.12.2014 р.

09.01.2015 р. між публічним акціонерним товариством «ОМЕГА БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ» укладено додатковий договір до договору купівлі-продажу прав вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. 31 грудня 2014 року за реєстровим №1898, згідно умов якого сторони домовились викласти Додаток №1 до Договору в новій редакції, яка наведена в Додатку до цього Додаткового договору.

При цьому, сторони домовились, що керуючись ст. 631 Цивільного кодексу України умови даного Додаткового договору застосовуються до відносин між Сторонами, які виникли до укладення цього Додаткового договору, а саме з 31 грудня 2014 року.

Водночас, листом №582 від 21.05.2015 р. уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «ОМЕГА БАНК» Лемеш М. В. повідомила ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ», що у відповідності до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснено перевірку договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 р. за реєстровим №1898, укладеного між ТОВ «ФК «Іпотека кредит» та ПАТ «ОМЕГА БАНК» та виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п.3 ч. 3 ст. 38 Закону.

Незгода позивача з діями та рішенням відповідача зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (далі-Закон №4452-VI).

Частиною 2 ст. 38 Закону №4452-VI визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені ст. 203 ЦК України, серед яких зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст. 656 ЦК України).

Статтею 691 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна договору купівлі-продажу прав вимоги становить 5000000,00 грн.

При цьому, зазначена ціна, за якою здійснено продаж прав вимоги була погоджена сторонами з врахуванням Звіту від 30.12.2014 р. про незалежну оцінку ринкової вартості майнових прав за Кредитним договором, що укладені з юридичними та фізичними особами, виконаного ТОВ «Правий берег», згідно якого ринкова вартість майнових прав вимоги за Кредитними договорами, що укладені з юридичними та фізичними особами визначена в сумі 4919493,60 грн.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Наведене в сукупності свідчить, що дії та рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «ОМЕГА БАНК» Лемеша М. В. щодо визнання договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 р., укладений між ПАТ «ОМЕГА БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ» нікчемним на підставі п. 3 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є протиправними, оскільки банк здійснив відчуження права вимоги за цінами, не нижчими від звичайних, що підтверджується звітом від 30.12.2014 р. про незалежну оцінку ринкової вартості майнових прав за Кредитним договором.

Крім того, судом не беруться до уваги доводи відповідача стосовно того, що рішення з приводу визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року, укладений між публічним акціонерним товариством «ОМЕГА БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстровано в реєстрі за №1898 не створює будь-яких правових наслідків для позивача, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Наведене свідчить, що отримання позивачем повідомлення про нікчемність договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року породжує для останнього правові наслідки та порушує його права та законні інтереси, а відтак рішення уповноваженої особи підлягає скасуванню як протиправне.

Відповідно до ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування правомірності оскаржуваних дій та рішення не виконав.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ» задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «ОМЕГА БАНК» Лемеша Миколи Володимировича щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року, укладений між публічним акціонерним товариством «ОМЕГА БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстровано в реєстрі за №1898.

Визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «ОМЕГА БАНК» Лемеша Миколи Володимировича щодо визнання нікчемним договору купівлі-продажу прав вимоги від 31 грудня 2014 року, укладений між публічним акціонерним товариством «ОМЕГА БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстровано в реєстрі за №1898.

Судові витрати у сумі 146, 16 грн. присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІПОТЕКА КРЕДИТ» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов