Справа № 2а-579/10/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2010-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2a-579/10/0970

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2010 р. Справа № 2a-579/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап’юк С.В.

за участю секретаря Дутчак Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську до Релігійної громади української православної церкви Київського патріархату «Костянтина і Олени»про стягнення податкового боргу в розмірі 3801,33 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2010 року Державна податкова інспекція в місті Івано-Франківську (далі –позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Релігійної громади української православної церкви Київського патріархату «Костянтина і Олени»(далі –відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 3801,33 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення пункту 3 частини 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування», п. п. 4.1.4, п. 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами»не було подано декларації з податку на прибуток за 2003 рік, І квартал 2004 року, півріччя 2004 року, 9 місяців 2004 року, 2004 рік, І квартал 2005 року, півріччя 2005 року, 9 місяців 2005 року, 2005 рік, І квартал 2006 року, півріччя 2006 року, 9 місяців 2006 року, 2006 рік, І квартал 2007 року, ІІІ квартали 2007 року, 11 місяців 2007 року, 2007 рік, у зв’язку з чим позивач до відповідача застосував штрафні (фінансові) санкції, в порядку статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»в розмірі 2889,90 гривень та нарахував пеню в розмірі 911,43 гривень. Загальна сума несплаченого боргу становить відповідача становить 3801,33 гривень.

Позивач в судове засідання не з'явився, його представником суду надано клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з’явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового розгляду в друкованому засобі масової інформації, за останнім відомим місцем проживання.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких мотивів.

Судом встановлено, що 01.04.1999 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради проведено державну реєстрацію юридичної особи Релігійної громади української православної церкви Київського патріархату «Костянтина і Олени», та відповідача взято, Державною податковою інспекцією міста Івано-Франківськ, на облік, як платника податків та зборів.

Закон України "Про систему оподаткування" визначає принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників.

Пунктом 3 частини 1 статті 14 Закону України "Про систему оподаткування" податок на прибуток підприємств, у тому числі дивіденди, що сплачуються до бюджету державними некорпоратизованими, казенними або комунальними підприємствами віднесено до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів).

Стаття 4 цього ж Закону визначає, що платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

У відповідності до статті 36 Конституції України громадяни України мають право на свободу об’єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров’я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Відповідно частини 1 статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації»релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того ж культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об'єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб.

Пунктом 7.11 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»визначаються особливості оподаткування, обліку та порядок подання податкового звіту про використання коштів неприбутковими установами та організаціями. Крім того встановлено види доходів, які звільняються у таких організація від оподаткування.

Згідно підпункту 7.11.1 пункту 7.11 статті 7 вказаного Закону визначено неприбуткові організації, до яких застосовуються положення вказаної статті, пунктом «е»якої положення даної статті поширено на релігійні організації, зареєстровані у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до частини 2 підпункту 7.11.12 пункту 7.11 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»набуття статусу неприбуткової організації здійснюється при її первісній реєстрації.

У відповідності до підпункту 7.11.12 пункту 7.11 статті 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»центральний податковий орган встановлює порядок обліку і подання податкової звітності про використання коштів неприбуткових організацій.

У відповідності до пункту 1.3 Порядку складання податкового звіту про використання коштів неприбутковими установами й організаціями затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України за № 233 від 11.07.1997 року податковий звіт про використання коштів неприбутковими установами й організаціями складається за формою, що додається, і подається неприбутковою установою за кожний звітний період.

Пунктом 1.2 вказаного Порядку передбачено, що він застосовується установами й організаціями, що включені до реєстру неприбуткових організацій та установ з присвоєнням ознаки неприбутковості у встановленому порядку відповідно до наказів Державної податкової адміністрації України від 11.07.97 № 232 "Про затвердження Положення про Реєстр неприбуткових організацій та установ" і від 03.07.2000 № 355 "Про затвердження Порядку визначення структури ознаки неприбуткових установ (організацій)".

Відповідно до пункту 16.4 статті 16 вказаного Закону податок за звітний період сплачується його платником до відповідного бюджету у строк, визначений законом для квартального податкового періоду. Платники податку у строки, визначені законом, подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком.

Згідно пункту “б” підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.

Враховуючи вищевказані норми суд зазначає, що неприбуткова організація зобов’язана подати податковий звіт про використання коштів неприбутковими організаціями, а інші підприємства –декларація з податку на прибуток підприємства. Право на подання податкового звіту про використання коштів неприбутковими організаціями підприємства, установи та організації набувають після їх включення до реєстру неприбуткових організацій та установ.

Судом встановлено, що відповідач не є організацією, що включена до реєстру неприбуткових організацій та установ і як наслідок суд приходить до висновку, що відповідач зобов’язаний подавати декларацію з податку на прибуток підприємств у строки передбачені законом.

Пунктом 2.1.1 статті 2.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" визначено платників податку на прибуток з числа резидентів –суб'єкти господарської діяльності, бюджетні, громадські та інші підприємства, установи та організації, які здійснюють діяльність, спрямовану на отримання прибутку як на території України, так і за її межами.

У відповідності з пунктом 2 частини 1 статті 9 Закону України "Про систему оподаткування" платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів).

Судом встановлено, що 31.01.2007 року, 15.06.2007 року та 14.04.2008 року позивачем проведено невиїзні документальні перевірки відповідача з питань неподання або несвоєчасного подання декларації з податку на прибуток. Перевірками встановлено факт не подання декларації з податку на прибуток за 2003 рік, І квартал 2004 року, півріччя 2004 року, 9 місяців 2004 року, 2004 рік, І квартал 2005 року, півріччя 2005 року, 9 місяців 2005 року, 2005 рік, І квартал 2006 року, півріччя 2006 року, 9 місяців 2006 року, 2006 рік, І квартал 2007 року, ІІІ квартали 2007 року, 11 місяців 2007 року, 2007 рік, що підтверджується відповідними актами перевірок за №352/15-130 від 31.01.2007 року (а. с. 6), №1148/15-130 від 15.06.2007 року (а. с. 16) та за №2206/15-1/25910938 від 14.04.2008 року (а. с. 25).

Згідно підпункту 17.1.1. пункту 17.1. статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Оскільки, відповідачем не була порушена процедура апеляційного узгодження податкового зобов'язання, то сума вказаного податкового зобов'язання відповідача, у відповідності до пункту 5.2 статті 5 Закону України Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є узгодженою.

Абзацом 3 підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлено, що у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Відповідачем, в порушення вищевказаного обов'язку погашення нарахованої суми податкового зобов'язання, не сплачено податковий борг в розмірі 2889,90 гривень.

Відповідно до підпункту 6.2.1. пункту 6.2. статті 6 зазначеного Закону передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Судом встановлено, що позивачем відповідно до підпункту 6.2.3. пункту 6.2. статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" було надіслано відповідачу першу податкову вимогу від 14.03.2007 року та другу податкову вимогу від 20.04.2007 року. Відповідач податкові вимоги залишив без реагування, податковий борг не сплатив.

Пунктом 6.1.1 пункту 6.1 статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" передбачено, що після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до пункту 1.4. статті 1 зазначеного Закону, пеня - плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків у зв'язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов'язання, обов'язок сплати якої передбачено підпунктом 1.1. пункту 1 статті 1 зазначеного Закону.

Як встановлено судом, відповідачем не було здійснено сплати штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2889,90 гривень, за несплату відповідачем податкових зобов'язань на вказані суми позивачем нараховано пеню в розмірі 911,43 гривень.

Згідно підпункту 5.4.1. пункту 5.4 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що несплачені відповідачем штрафні (фінансові) санкції застосовані позивачем за неподання податкової звітності з податку на прибуток в розмірі 2889,90 гривень та нарахована пеня, за несплату штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 911,43 гривень, є його податковим боргом, який ним не сплачено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити податковий борг. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпункт 3.1.1 пункт 3.1 статті 3 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлює, що активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з Релігійної громади української православної церкви Київського патріархату «Костянтина і Олени»податкового боргу в розмірі 3801,33 гривень є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України про апеляційне оскарження постанови подається заява протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 26.04.2010 року.