Справа № 2а/0470/8845/12
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" липня 2015 р. м. Київ К/800/25747/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2014

та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2012

у справі № 2а/0470/8845/12

за позовом Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби

до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 14»

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Криворізька північна об'єднана державна податкова інспекція Дніпропетровської області Державної податкової служби, правонаступником якої є Криворізька північна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, звернулась до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 14» суми податкового боргу у розмірі 1 350 424,74 грн., з них: в рахунок погашення боргу з податку на додану вартість у розмірі 1 329 692,16 грн., по податку на прибуток підприємств та фінансових установ комунальної власності у розмірі 20 732 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2012, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2014, позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь державного бюджету податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 1 154 341 грн. та до місцевого бюджету податковий борг з податку на прибуток у розмірі 20 730,07 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 14» в деклараціях з податку на додану вартість самостійно визначило до сплати податкові зобов'язання: - 241 713 грн. згідно декларації № від 16.03.2012; - 311 436 грн. згідно декларації № від 17.04.2012; - 272 555 грн. згідно декларації № від 17.05.2012; - 328 637 грн. згідно декларації № від 15.06.2012.

Згідно облікової картки платника податку на додану вартість за 2010 рік та 2012 рік контролюючий орган направляв кошти, самостійно сплачені платником податку у лютому-червні 2012 року з метою погашення податкових зобов'язань з податку на додану вартість за лютий - травень 2012 року з метою погашення податкових зобов'язань з податку на додану вартість за податкові періоди липень та грудень 2010 року, яка відповідачем самостійно не сплачувалась.

За період з 13.03 по 19.07.2012 позивачем була нарахована пеня у розмірі 175 353,67 грн., що підтверджено довідкою-розрахунком за період виникнення заборгованості по КП «Житлово-експлуатаційна організація № 14» станом на 19.07.2012.

Також, судами встановлено, що згідно декларації від 20.05.2012 № визначено до сплати суму податку на прибуток у розмірі 31 776 грн.

Згідно відомостей оперативного обліку платника податку на прибуток на початок 2011 року рахувалась недоїмка з основного зобов'язання в розмірі 151,29 грн. (рядок 5) та залишок нарахованої та несплаченої пені в розмірі 19 893,84 грн.

Платіжним доручення № 1952 від 20.05.2011 відповідачем сплачено суму податку на прибуток в розмірі 21 455,15 грн.

Отриманий платіж в розмірі 21 455,15 грн. 20.05.2011 податковим органом направлено на погашення нарахованої та непогашеної заборгованості з пені у повному обсязі, а залишок платежу на погашення податкового боргу із нарахуванням пені та її погашення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний адміністративний суд мотивував своє рішення тим, що податковий орган у відповідності до вимог податкового законодавства правомірно направив поточні платежі відповідача, здійснені у 2012 році на погашення податкового боргу 2010 року; саме податковий орган зобов'язаний із одержаних сум на сплату сум податкового боргу за основним зобов'язанням самостійно здійснити розподіл такої сплаченої суми на суму, що спрямовується на погашення такого податкового боргу (його частини), та суму, що спрямовується на погашення пені, чого позивачем зроблено не було.

Однак, висновки судів попередніх інстанцій є передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Так, відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України).

Згідно з п. п. 57.3, 57.4 зазначеного Кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з пп. 14.1.162 п. 14.1. ст. 14 зазначеного Кодексу пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається, зокрема, при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків (п. 131.1 ст. 131 Податкового кодексу України).

Предметом доказування у даній справі, зокрема, є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законодавство пов'язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, зокрема, встановлення факту наявності у платника податку податкового боргу у спірній сумі та обставини дотримання податковим органом процедури стягнення такого податкового боргу.

Згідно з п. п. 95.1, 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Однак, в даному випадку судами попередніх інстанцій не досліджено обставин дотримання позивачем вищенаведених положень податкового законодавства щодо направлення відповідачу податкової вимоги та щодо дотримання строків на звернення з вказаним позовом, встановлених п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2014 та постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2012 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 6 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний