Справа № 2а-21/10/0970
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2010-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2010 р. Справа № 2a-21/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.

при секретарі Барчук Т.Г.

за участю представників сторін:

від позивача : не зявився

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську, вул.Незалежності, 20, м.Івано-Франківськ, 76000

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул.Вовчинецька, 192А/26, м.Івано-Франківськ, 76000

про стягнення заборгованості в сумі 1779,04 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція в м.Івано-Франківську звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості перед бюджетом в сумі 1779,04 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення пункту 3 частини 1 статті 9 Закону України "Про систему оподаткування", підпунку 4.1.4, пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами" не було подано декларації з податку на додану вартість за період липень, жовтень, листопад, грудень 2007 року та січень, лютий, березень, квітень, травень 2008 року. Позивачем до відповідача застосовані штрафні (фінансові) санкції, в порядку статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" в розмірі 1594,84 гривень та нароховано пеню в розмірі 184,20 гривень. Несплачений податкового боргу відповідача становить 1779,04 гривень.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, місце і дату проведення судового засідання був належним чином повідомлений, наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про причини неявки суду не подав. За таких обставин суд вбачає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких мотивів.

Судом встановлено, що 19.09.2003 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради проведено державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та 23.09.2003 року відповідача взято Державною податковою інспекцією в місті Івано-Франківську на облік, як платника податків та зборів.

Закон України «Про податок на додану вартість»визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету.

Згідно пункту «а» частини 1 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість»платником податку є будь-яка особа, яка здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку.

Закон України «Про систему оподаткування» визначає принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників.

Стаття 4 цього ж Закону визначає, що платниками податків і зборів (обовязкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обовязок сплачувати податки і збори (обовязкові платежі).

Пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону України «Про систему оподаткування» податок на додану вартість віднесено до загальнодержавних податків і зборів (обовязкових платежів).

У відповідності з пунктом 2 частини 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування» платники податків і зборів (обовязкових платежів) зобовязані подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, повязані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обовязкових платежів).

Відповідно частини 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування»платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані: вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Згідно підпункту 7.8.1. пункту 7.8. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковим періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Законом, календарний квартал.

Відповідно підпункту 17.1.1. пункту 17.1. статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Судом встановлено, що відповідач являється платником податку на додану вартість.

В результаті проведених невиїзних документальних перевірок відповідача з питань подання податкових декларацій з податку на додану вартість, виявлено факт неподання декларації з податку на додану вартість за період: липень, жовтень, листопад, грудень 2007 року та січень, лютий, березень, квітень, травень 2008 року. За вказане порушення позивачем, у відповідності до підпункту 17.1.1. пункту 17.1. статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» податковими повідомленнями-рішеннями за №/0 від 04.08.2009 року, №003299170/0 від 31.07.2009 року, №/0 від 19.06.2009 року та №/0 від 31.07.2009 року до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1594,84 гривень, які направлені позивачем на його адресу.

Абзацом 3 підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлено, що у разі визначення податкового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобовязаний погасити нараховану суму податкового зобовязання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Як встановлено судом, відповідачем не була порушена процедура апеляційного узгодження податкового зобовязання, то сума вказаного податкового зобовязання відповідача, у відповідності до пункту 5.2 статті 5 Закону України Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» є узгодженою.

Згідно підпункту 1.1. пункту 1 статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»платники податків - фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до пункту 1.4. статті 1 зазначеного Закону, пеня плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків у зв'язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов'язання, обовязок сплати якої передбачено підпунктом 1.1. пункту 1 статті 1 зазначеного Закону.

Судом встановлено, що позивачем, за несплату штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1594,84 гривень, відповідачу нараховано пеню в розмірі 184,20 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що несплачені відповідачем штрафні (фінансові) санкції, застосовані за неподання декларації з податку на додану вартість, несплачена пеня в розмірі 184,20 гривень, за несплату штрафних (фінансових) санкцій, є узгодженими.

Згідно підпункту 5.4.1. пункту 5.4. «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що несплачені штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1594,84 гривень та нарахована пеня в розмірі 184,20 гривень, є податковим боргом відповідача, який ним не сплачений.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний погасити суму податкового боргу. Наявність такого обовязку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обовязок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпункт 3.1.1 пункт 3.1 статті 3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» встановлює, що активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 1779,04 гривень є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул.Вовчинецька, 192А/26, м.Івано-Франківськ, 76000, ідентифікаційний код НОМЕР_1, в дохід Державного бюджету України - заборгованість в сумі 1779,04 грн. (одна тисяча сімсот сімдесять дев'ять грн. 04 коп.).

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 26.04.2010 року.