Справа № 2а-2038/10/1170
Суддя: О.Ю. Флоренко
Дата ухвалення: 2010-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія Справа № 2а-2038/10/1170
Категорія статобліку 2.14.2
КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2010 року м. Кіровоград

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Флоренка О.Ю.,

при секретарі Галушко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської митниці за участю Прокуратури Кіровоградської області про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградської митниці, в якому просить: скасувати рішення відповідача про визначення митної вартості товару № 901000006/2010/000194/2 від 18.05.2010 р.; визнати нечинним рішення відповідача про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленню чи випуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України згідно картки відмови №901000009/0/00007 від 19.05.2010 р. (далі оскаржувані рішення); визнати протиправними дії посадових осіб Кіровоградської митниці щодо прийняття оскаржуваних рішень; зобов'язати відповідача провести митне оформлення транспортного засобу - автобус «ТОYОТА», модель «КОАSТЕR», кузов YJTGFB27, 2002 р. виготовлення, за митною декларацією форми МД-2 № 901000009/0/000027 від 11.05.2010 р., митна вартість якого станом на 11.05.2010 р. складає 50511,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.04.2010 р. від імені та за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 у м. Франкфурт-на-Майні (Німеччина) ним був придбаний транспортний засіб автобус «ТОYОТА», модель «КОАSТЕR», кузов YJTGFB27, 2002 р. виготовлення (далі - автобус) за 5000 ОСОБА_3.

30.04.2010 р. автобус своїм ходом був переміщений позивачем через митний кордон України в зоні діяльності Ягодинської митниці, де 01.05.2010 р. був взятий під митний контроль та проведений його митний огляд.

05.05.2010 р. автобус був доставлений за місцем призначення (м. Кіровоград) для здійснення його митного оформлення відповідачем. 11.05.2010 р. позивачем була подана митна декларація форми МД-2 №901000009/0/000027, з декларуванням митної вартості автобусу за ціною договору (вартість операції) 5000 ОСОБА_3 (50511,76 грн. за курсом НБУ).

На підтвердження митної вартості автобуса додатково була проведена експертиза про оцінку автобуса визначеним митним органом експертом (НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області), яким за методом порівняння (з врахуванням стану автобуса) митна вартість автобуса станом на 05.05.2010 р. була визначена в розмірі 42200 грн., що за курсом НБУ складає 4120 ОСОБА_3.

13.05.2010 р. посадовими особами відповідача був проведений переогляд автобуса для звірення даних огляду Ягодинської митниці, підтверджено його дані щодо наявності значної кількості дефектів (неналежний стан), зауваження за яким були відсутні.

18.05.2010 р. відповідачем, з посиланням на ст.ст. 249, 266 - 273 МК, цінову інформацію з ПІК ЄАІС Держмитслужби України, мережу Інтернет, було прийняте рішення № 901000006/2010/000194/2 про визначення митної вартості автобуса за методом 6 (резервним) в розмірі 9011,84 ОСОБА_3.

На підставі вказаного рішення 19.05.2010 р. позивачеві було відмовлено в прийнятті митної декларації №901000009/0/000027 від 11.05.2010 р. згідно картки відмови № 901000009/0/00007, із зазначенням про митне оформлення автобуса за вартістю, визначеною відповідачем, що призвело до значного завищення митних платежів та відповідно до необхідності нести непередбачені витрати.

Позивач вважає вказані рішення відповідача про визначення митної вартості автобуса та про відмову в прийнятті митної декларації такими, що прийняті з порушенням законодавства, а дії щодо самостійного визначення відповідачем митної вартості автобуса неправомірними, оскільки при здійсненні митного оформлення автобуса його митна вартість за ціною договору була позивачем підтверджена. Обставин, які б унеможливлювали визначення заявленої митної вартості за основним методом чи ставили під сумнів достовірність відомостей про заявлену та підтверджену документально (у т.ч. експертним шляхом за альтернативним методом) митну вартість автобуса, відповідачем не встановлювалось (в рішенні про визначення митної вартості та картці відмови у прийнятті митної декларації відповідні підстави не зазначені). Наявність в базі митної служби ПІК ЄАІС та мережі Інтернет цінової інформації щодо вартості аналогічних (ідентичних) товарів за вищою вартістю не визначається законодавством, як підстава для зміни методу визначення митної вартості. Відтак самостійне визначення відповідачем митної вартості автобуса за резервним методом, на думку позивача, є безпідставним, суперечить нормам ст.ст. 249,266 - 273 МК, на які зазначено, як на підставу прийняття оскаржуваних рішень.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали повністю, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити у задоволенні позову.

Заперечуючи проти задоволення позову представники відповідача зазначили, що відповідач у данному випадку діяв правомірно, прийняті ним рішення є законними, а тому не підлягають скасуванню.

У судовому засіданні 03.08.2010 р. до участі в справі, з метою захисту інтересів держави, судом був допущений представник Прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6, яка підтримала правову позицію відповідача та просила суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача, представника прокуратури, дослідивши у судовому засіданні подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні адміністративному позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.04.2010 р. від імені та за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 (а.с. 6) у м. Франкфурт-на-Майні (Німеччина) позивачем був придбаний транспортний засіб автобус «ТОYОТА», модель «КОАSТЕR», кузов YJTGFB27, 2002 р. виготовлення (далі - автобус) за 5000 ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 2 ст. 87, ст. 88 МК декларантами товарів і транспортних засобів, що належать громадянам, також можуть бути громадяни, уповноважені власниками зазначених товарів і транспортних засобів на здійснення декларування нотаріально посвідченими дорученнями. Декларант виконує всі обов'язки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену цим Кодексом, зокрема, і щодо обов'язку сплати податків і зборів, незалежно від того, чи він є власником товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, митним брокером чи іншою уповноваженою особою.

30.04.2010 р. автобус своїм ходом був переміщений позивачем через митний кордон України в зоні діяльності Ягодинської митниці, де 01.05.2010 р. був взятий під митний контроль та проведений його митний огляд, що підтверджується актом Ягодинської митниці про проведення митного огляду товарів, що переміщуються за ПДГ №901000005/2010/300001 від 01.05.2010 р. (а.с. 7-8).

05.05.2010 р. автобус був доставлений за місцем призначення (м. Кіровоград) для здійснення його митного оформлення відповідачем. 11.05.2010 р. позивачем була подана митна декларація форми МД-2 №901000009/0/000027, з декларуванням митної вартості автобуса за ціною договору (вартість операції) 5000 ОСОБА_3 (50511,76 грн. за курсом НБУ) (а.с. 17-18).

На підтвердження митної вартості автобуса додатково була проведена експертиза про оцінку автобуса НДЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області, яким за методом порівняння (з врахуванням стану автобуса) митна вартість автобуса станом на 05.05.2010 р. була визначена в розмірі 42200 грн., що за курсом НБУ складає 4120 ОСОБА_3, що підтверджується висновком експертного дослідження автобусу від 05.05.2010 р. №550 (а.с. 11-16).

13.05.2010 р. посадовими особами відповідача був проведений переогляд автобуса для звірення даних огляду Ягодинської митниці, підтверджено його дані щодо наявності значної кількості дефектів (неналежний стан), що підтверджується результатами проведення митного огляду автотранспортного засобу (а.с. 9).

18.05.2010 р. відповідачем, з посиланням на ст.ст. 249, 266 - 273 МК, цінову інформацію з ПІК ЄАІС Держмитслужби України, мережу Інтернет, було прийняте рішення № 901000006/2010/000194/2 про визначення митної вартості автобуса за методом 6 (резервним) в розмірі 9011,84 ОСОБА_3 (а.с. 20-21).

На підставі вказаного рішення 19.05.2010 р. позивачеві було відмовлено в прийнятті митної декларації №901000009/0/000027 від 11.05.2010 р. згідно картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 901000009/0/00007 (а.с. 22), із зазначенням про митне оформлення автобуса за вартістю, визначеною відповідачем.

Частиною 4 ст. 264 Митного кодексу України (далі МК) передбачено право декларанта оскаржити рішення митного органу щодо визначення митної вартості оцінюваних товарів до суду. Згідно п. 11 Порядку оформлення й використання Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України», затвердженого Наказом Державної митної служби України № 1227 від 12.12.2005р., на підставі оформленої Картки відмова митного органу може бути оскаржена в порядку, установленому законодавством України.

Відповідно до ст.81 МК, декларування здійснюється шляхом подання заяви за встановленою формою із визначенням точних даних про мету переміщення через митний кордон України товарів і про самі товари, а також будь-яких відомостей, необхідних для митного контролю та митного оформлення.

Згідно ст. 259 МК, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Загальні положення визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, методи її визначення передбачені статтями 266 - 273 МК. Умови та форми декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлені „Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 №1766 (далі Порядок).

У відповідності до статті 265 МК, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобовязати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операції їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до статті 41 МК шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларантом подаються документи, передбачені пунктом 7 Порядку, зокрема: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Суд встановив, що для підвердження митної вартості автобуса позивачем був поданий рахунок продавця на 5000 євро (а.с. 19) із перекладом на російську мову (а.с. 10), свідоцтво про реєстрацію автобуса (а.с. 50), сертифікат відповідності (а.с. 51).

Крім зазначених документів за вимогою митного органу можуть надаватися і інші документи, зазначені в пункті 11 Порядку.

Визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування методів, визначених у частині першій статті 266 МК.

Виходячи із зазначеної норми, методами визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України є: метод оцінки за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (метод 1); метод оцінки за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2); метод оцінки за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); метод оцінки на основі віднімання вартості (метод 4); метод оцінки на основі додавання вартості (метод 5); резервний метод (метод 6).

Відповідно до частин другої - пятої статті 266 МК, основним методом визначення митної вартості товарів є метод оцінки за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються. У випадку, якщо основний метод при визначені митної вартості товару не можна використати, застосовується послідовно кожний із зазначених методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Якщо митна вартість не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.267-272 МК, або митний орган аргументовано вважає, що ці методи визначення митної вартості не можуть бути використані, митна вартість оцінюваних товарів визначається з урахуванням світової практики (резервний метод).

Як свідчать матеріали справи, декларант при митному оформлені товару застосував саме метод 1 визначення митної вартості товарів, що ввезені на митну територію України. При цьому митним органом застосовано 6 резервний метод, оскільки вартість оцінюваного товару, на думку даного відповідача, не могла бути визначена шляхом послідовного використання перших пяти методів.

Суд встановив, що 11.05.2010 р. до відділу контролю митної вартості та номенклатури Кіровоградської митниці надійшов запит № 12-49/162 (а.с. 53) про визначення митної вартості автобуса, надісланий відділом митного оформлення № 2 Кіровоградської митниці у відповідності з „Порядком здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20.04.2005 року №314 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.04.2005 р. за №439/10719).

В ході розгляду відділом контролю митної вартості та номенклатури Кіровоградської митниці поданих разом з запитом документів було встановлено наступне.

Заявлена декларантом у ВМД від 11.05.2010 р. № 901000009/10/000027 митна вартість ввезеного автобуса складає 5000,00 ОСОБА_3 ( 6 343,00 дол. США).

Суд погоджується з доводами відповідача, що заявлена митна вартість всупереч вимогам статті 249 МК, не була підтверджена документом про оплату цієї вартості (квитанцією а.с. 71-72).

Щодо наданого позивачем до митного оформлення автобуса висновку експертного дослідження Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Кіровоградській області від 05.05.2010 №550 про оцінку автобуса (а.с. 11-16), суд зауважує, що зазначена експертна організація не є органом, який має право визначати митну вартість товарів, таке право надано лише відповідачеві.

До того ж суд погоджується з доводами відповідача про те, що достовірність цього висновку викликає сумніви в тому, що за основу нарахування взята ціна колісного транспортного засобу, який був у користуванні, з урахуванням строку його експлуатації яка нібито складає 5000 ОСОБА_3, взята з мережі Інтернет. В той же час, дослідивши сайт, яким користувався експерт а також інші сайти з інформацією про ціни на такі автобуси, працівники митниці знайшли ціни на схожі автобуси від 8847 доларів США (20-ти місний автобус). Найнижча ціна на 27-місний автобус складає 11 128 доларів США.

У звязку з тим, що позивачем і додатково не були надані документи, передбачені Постановою КМ України від 03.12.2008 р. № 1041, які б підтверджували заявлену митну вартість автобуса, декларантом був порушений обов'язок, встановлений ст. 264 МК.

Таким чином, на думку суду, у відповідача могли виникнути обґрунтовані сумніви щодо достовірності документів, поданих позивачем для митного оформлення автобуса. Тому відповідачем було прийняте правомірне рішення про те, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований при визначенні митної вартості автобуса, заявленого у ВМД №901000009/10/000027 від 11.05.2010 р.

Відповідач був змушений, у відповідності до вимог ст.266 МК, послідовно застосовувати методи оцінки, передбачені статтями 268-273 МКУ.

Щодо застосування митним органом 6 (резервного) методу при самостійному визначенні митної вартості товарів представники відповідача пояснили, що метод 1 не прийнятий до застосування, оскільки у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо заявленої ціни на автобус, метод 2 неприйнятий для застосування через відсутність у митного органу інформації про ідентичні товари, метод 3 неприйнятий через відсутність інформації про аналогічні товари, метод 4 неприйнятий через відсутність основи для віднімання вартості, метод 5 неприйнятий через відсутність основи для додавання вартості. Частиною 5 ст. 266 МК передбачено, що кожний наступний метод застосовується послідовно, якщо основний метод не може бути використаний.

При аналізі відповідачем інформації, отриманої з програмно-інформаційного комплексу «Цінова інформація при визначенні митної вартості»ЄІАС Держмитслужби України (далі - ПІК ДМСУ) (а.с. 92-93) було з'ясовано, що митна вартість автобусів інших виробників найбільш подібних за технічними характеристиками (кількість місць - 27, об'єм двигуна - 4 200 куб. см, рік випуску - 2002, вага нетто автобуса - 3240 кг.) ввезених на митну територію України складає:

рік випуску число місць вага вартість дол. США

2001 16 3 000 6 614

2002 20 3 140 8 847

2001 27 3 500 11 128

2002 20 3 415 21 809

„Методичними рекомендаціями із застосування окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 31.01.2007 р. №74, чітко визначається наступне: п.3.1. під час здійснення митного контролю й митного оформлення окремих видів товарів, які визначені Держмитслужбою для поглибленого контролю за правильністю визначення їх митної вартості із застосуванням положень статті 265 МК, посадова особа митного органу, що здійснює такий контроль, використовує інформацію бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України, а також електронного та/або паперового бюлетеня "Огляд цін українського та світового товарних ринків", біржову інформацію про ціни на товари та/або сировину, інші інформаційні джерел", де наведено цінові характеристики таких товарів та/або сировини. Пункт 3.3. - якщо заявлена декларантом митна вартість товару в результаті розрахунків нижча, ніж величина витрат, обчислена посадовою особою митного органу згідно з пунктом 3.2 цих Рекомендацій, то посадова особа митного органу повідомляє про це декларанта та запитує додаткові документи в підтвердження заявленої декларантом митної вартості, що визначені в п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 №1766. Пункт 3.4. передбачає, що якщо декларантом не надано в установлений законодавством термін вищезазначені додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, то митний орган, відповідно до статті 265 МК, має право визначити митну вартість іншим методом, ніж він використав для її визначення.

У зв'язку з тим, що заявлена декларантом у ВМД № 901000009/10/000027 від 11.05.2010 р. митна вартість ввезеного автобуса була нижчою за митну вартість подібних за технічними характеристиками автобусів, позивачеві, у відповідності до статті 249 МК, було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, про що на зворотній стороні запиту № 12-49/162 від 11.05.2010 р. про правильність визначення митної вартості зроблено запис із зазначенням переліку. Про ознайомлення з зазначеними вимогами позивача свідчить його запис: «Ознайомлений», 11.05.2010 р., підпис (а.с. 53).

Суд враховує, що згідно з вимогами чинного законодавства для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, декларантами подаються документи, передбачені п.п. 7, 8 Порядку, які підтверджують витрати, визначені у ст. 267 МК. Згідно з Порядком, перелік таких документів не є вичерпним, а отже митниця має право вимагати, а імпортер має право надати й інші докази, які підтверджують вартість товару.

Згідно із запитом відповідача (а.с.53) зобов'язано позивача надати наступні додаткові документи, що підтверджують митну вартість автобуса, а саме: товарний чек (квитанцію, ярлик) або інші документи, які підтверджують заявлену митну вартість каталоги, документи про сплату страхування, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми-виробника товару; копію вантажної митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними, організаціями, що мають відповідні повноваження згідно з законодавством.

На виконання вимог запиту, позивачем разом із супровідним листом від 11.05.2010 р. (а.с. 65) відповідачеві були надані: копія декларації країни-експортера (а.с. 66-67), розрахунок митної вартості при доставці із Росії до Німеччини (а. с. 68).

У відповідності до пункту 14 Порядку, якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Суд зауважує, що надані представником позивача в судовому засіданні: квитанція продавця про отримання 5000 євро за автобус (а.с. 71) з перекладом на українську мову (а.с. 72), копія проформи посольства США в Росії від 02.09.2009 р. (а.с. 73), відомості з мережі інтернет про вартість аналогічних автобусів (а.с. 75-76), довідка посольства США в Москві про вартість угоди з продажу автобуса в 2500 амер. доларів (а.с. 102), були відсутні та не надавалися відповідачеві при митному оформленні автобуса, а тому не могли бути враховані відповідачем при визначенні митної вартості автобуса.

Враховуючи встановлену ст. 266 МК послідовність застосування методів визначення митної вартості, у зв'язку з відсутністю інформації про вартість ідентичних товарів, керуючись правами та обов'язками, передбаченими статтями 264, 265, 266 - 273 МК, Постановою КМ України від 03.12.2008 р. № 1041, митну вартість автобуса відповідачем правомірно було визначено відповідно до цінової інформації щодо митного оформлення товару у максимально наближений час, митну вартість визначено у відповідності до статті 273 МК резервним методом на підставі інформації ПІК ЄАІС ДМСУ на рівні 11128,75 дол. СПІА, що становило 9011,84 євро і було оформлено оскаржуваними рішеннями.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач надав всі необхідні докази, якими підтверджується правомірність його дій щодо визначення митної вартості автобуса та прийнятих в межах процедури митного оформлення рішень.

На підставі п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Отже, суд дійшов висновку, що посадові особи відповідача у даному випадку діяли правомірно, а оскаржувані рішення були прийнятті законно із дотриманням всіх зазначених принципів, а тому не підлягають скасуванню, у звязку з чим позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідачем під час розгляду даної адміністративної справи свідки не залучалися, судові експертизи не проводилися, а тому ним не понесені судові витрати, які підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 81, 87, 88, 249, 259, 264-273 Митного кодексу України, ст. ст. 2, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду, апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 19.08.2010 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 25.08.2010 р., про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 2 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом :

Суддя О.Ю. Флоренко