Справа № 667/11327/13-а
Суддя: Прохоренко В. В.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона у складі:

головуючого судді: Прохоренко В.В.

при секретарі: Сноп А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про роз'яснення судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду України в м. Херсоні про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок грошового утримання,

в с т а н о в и в:

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.01.2014 року в було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду України в м. Херсоні про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок грошового утримання, відповідно до якої визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні щодо відмови у перерахунку їй розміру довічного грошового утримання судді у відпустці на підставі довідки апеляційного суду Херсонського області № 151 від 22.07.2013 року про заробітну плату працюючого судді за відповідною посадою; зобовязано УПФ України в м. Херсоні здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відпустці на підставі довідки апеляційного суду Херсонської області № 151 від 22.07.2013 року про заробітну плату працюючого судді за відповідною посадою у розмірі 90% заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 01.06.2013 року, виплачуючи таке грошове утримання щомісячно до наступної зміни такого утримання; зобовязано УПФ України в м. Херсоні виплатити на користь позивача недоплачене грошове утримання судді у відпустці за період з 01.06.2013 року по теперішній час включно з утриманням вже виплачених сум за вказаний період; зобовязано Державне казначейство у м. Херсоні повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір відповідно до квитанції № N15HW51831 в сумі 68,82 грн.

24.03.2014 р. відповідач звернувся до суду із заявою про роз'яснення судового рішення в порядку ст. 170 КАС України, де зазначає, що відповідач навмисно ухиляється від виконання рішення суду, посилаючись на те, що воно йому незрозуміло.

24.03.2014 року судом було надано відповідь про неможливість розяснення рішення суду оскільки справа перебуває в Одеському адміністративному апеляційному суді у звязку з розглядом апеляційної скарги відповідача.

27.06.2014 року справа повернулась до Комсомольського районного суду м. Херсона після апеляційного оскарження, вищевказане рішення набрало чинності.

27.06.2014 року у звязку зі знаходження на розгляді заяви УПФ України в м. Херсоні про розяснення рішення судом було зроблено запит щодо виконання вищевказаного рішення суду, на даний час відповіді не надійшло.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає за необхідне роз'яснити судове рішення, позаяк наявні підстави, передбачені ст. 170 КАС України. Так, судове рішення є не зрозумілим для УПФ України в м. Херсоні, на момент розгляду заяви відомостей щодо виконання рішення суд не має, подана заява про його роз'яснення.

Як вбачається із змісту постанови суду від 20.01.2014 р. УПФ України в м. Херсоні зобовязано здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відпустці на підставі довідки апеляційного суду Херсонської області № 151 від 22.07.2013 року про заробітну плату працюючого судді за відповідною посадою у розмірі 90% заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 01.06.2013 року, виплачуючи таке грошове утримання щомісячно до наступної зміни такого утримання та зобовязано УПФ України в м. Херсоні виплатити на користь позивача недоплачене грошове утримання судді у відпустці за період з 01.06.2013 року по теперішній час включно з утриманням вже виплачених сум за вказаний період. В постанові зазначено, що вона підлягає негайному виконанню відповідно до положень ч. 1 ст. 256 КАС України, однак УПФ України в м. Херсоні не зрозуміло межі в яких постанова підлягає негайному виконанню.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що гарантії незалежності і недоторканості суддів як носіїв судової влади та самостійності судів як судових органів визначено Конституцією та законами України. Такими гарантіями, зокрема, є: здійснення правосуддя виключно судами; особливий порядок призначення, обрання, притягнення до відповідальності та звільнення суддів; особливий порядок фінансування та організаційного забезпечення судів; належне матеріальне та соціальне забезпечення суддів. Тобто, належне матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, є однією із гарантій незалежності і недоторканості суддів.

Крім цього, рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними) частину третю, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453 в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 року №3668.

При цьому в рішенні зазначено, що визначений Законом №2453 порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання було змінено Законом № 3668, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668 звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів.

Отже, частина третя статті 138 Закону № 2453 не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить статті 126 Основного Закону України.

Стосовно обмеження максимального розміру грошового довічного утримання судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" Конституційний Суд зазначив, що в Рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсії суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначав, що‚ залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини).

Враховуючи, що однією з гарантій незалежності суддів є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668 стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України „Про Конституційний Суд України" у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку. У рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року вказано такий порядок виконання цього Рішення:

- частина третя статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, яка суперечить Конституції України‚ не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: „Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання";

- дія статті 2 Закону № 3668 не поширюється на Закон № 2453;

- дія абзацу другого пункту 2 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668 не поширюється на правовідносини щодо виплати суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

Відповідно до пп.3,4,5 Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від -3.06.2013 року положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів", „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Оскільки діючим законодавством чітко визначено, що розмір довічного утримання, який призначено та виплачується судді у відставці розраховується із розміру грошового утримання працюючого судді, тому у разі збільшення розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, повинен збільшуватися розмір довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження максимального розміру грошового довічного утримання судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів".

За таких обставин, відповідач повинен був перерахувати розмір щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру заробітної плати судді за зверненням позивача.

Щодо негайного виконання постанови необхідно зазначити, що відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, а в п. 1 ч. 2 ст. 256 КАС України зазначено, що суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може звернути до негайного виконання постанову у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених п.п.1,2 ч.1 ст.256 КАС України

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

З огляду на виявлені судом обставини невиконання рішення суду, суд вважає за необхідне застосувати вказану статтю до відповідача.

Керуючись ст.ст.160, 165, 170, 267 КАС України, суд

у х в а л и в:

1.Заяву УПФ України в м. Херсоні про роз'яснення постанови Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.01.2014 р. по справі №667/11327/13-а - задовольнити.

Надати роз'яснення судового рішення від 20.01.2014 р. такого змісту: оскільки діючим законодавством чітко визначено, що розмір довічного утримання, який призначено та виплачується судді у відставці розраховується із розміру грошового утримання працюючого судді, тому у разі збільшення розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, повинен збільшуватися розмір довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження максимального розміру грошового довічного утримання судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів". За таких обставин, відповідач повинен перераховувати розмір щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру заробітної плати судді за зверненням позивача.

Щодо негайного виконання постанови необхідно зазначити, що її необхідно виконувати в порядку ч. 2 ст. 256 КАС України.

2.Зобовязати начальника Управління пенсійного фонду України в м. Херсоні у п'ятиденний строк з дня винесення даної ухвали надати безпосередньо до Комсомольського районного суду м. Херсона звіт про виконання рішення суду від 20.01.2014 р.

3.Копію ухвали невідкладно надіслати (вручити) сторонам.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Комсомольський районний суд м. Херсона протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Прохоренко В.В.