Справа № 2а-5813/11/0546
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2012-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Слабкіна О.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 року справа №2а-5813/11/0546 < приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26 >

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: головуючого Василенко Л.А., суддів Гімона М.М., Карпушової О.В., розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні суду апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі м.Макіївки Донецької області та ОСОБА_2 на постанову Совєтського районного суду м.Макіївки від 11 жовтня 2011 року у адміністративній справі № 2а-5813/11/0546 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі м.Макіївки Донецької області про зобовязання здійснити перерахунок підвищення до пенсії, як дитині війни, -

В С Т А Н О В И В:

6 вересня 2011 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі м.Макіївки Донецької області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати йому з 1 січня 2006 року підвищення до пенсії, як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та зобовязати відповідача здійснити перерахунок його підвищення до пенсії з 1 січня 2006 року.

Ухвалою Совєтського районного суду м.Макіївки від 11 жовтня 2011 року позовні вимоги за період з 1 січня 2006 року до 10 січня 2011 року залишені без розгляду, за позовними вимогами з 10 січня 2011 року позивачеві поновлено строк звернення до адміністративного суду.

Постановою Совєтського районного суду м.Макіївки від 11 жовтня 2011 року позовні вимоги, починаючи з 10 січня 2011 року задоволені частково: визнана протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачеві з 10 січня 2011 року до 22 липня 2011 року підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком; зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату на користь позивача підвищення до пенсії, як дитині війни за період з 10 січня 2011 року до 22 липня 2011 року з розміру 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права і просить постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач також не погодився з постановою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а його позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права, вважає, що з врахуванням статі 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 233 КЗпП України, статті 268 ЦПК України строк звернення до адміністративного суду ним не пропущений.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має правовий статус дитини війни.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним залишити їх без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач віднесений до соціальної групи Дитина війни відповідно до вимог ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, що не заперечується відповідачем та підтверджено датою його народження у паспорті та відповідною відміткою органу соціального захисту населення у пенсійному посвідченні позивача про наявність у нього правового статусу «дитина війни» (арк.. справи 12-13).

З апеляційної скарги встановлено, що позивач отримує з 1 жовтня 2008 року підвищення до пенсії, як дитина війни в розмірі 49,8 грн. щомісяця. У апеляційній скарзі відповідач не заперечує, що станом на дату її поданні, позивач продовжує отримувати підвищення до пенсії у вищезазначеному розмірі.

Згідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни № 2195-ІV від 18.11.2004р. в редакції, яка діяла до 01.01.2007 р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з пунктом 12 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни на 2007 рік та встановлено, що підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 зупинення дії статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону про соціальний захист дітей війни та статтю 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-IV, щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни у редакції 2004 року поновили свою дію у 2007 році з 9 липня 2007 року, у 2008 році з 22 травня 2008 року. Отже, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом про соціальний захист дітей війни, мають діти війни: за 2007 рік з 9 липня до 31 грудня 2007 року, за 2008 рік з 22 травня до 31 грудня 2008 року. Відповідно у 2007 році у період із 1 січня до 8 липня 2007 року та у 2008 році з 1 січня до 21 травня 2008 року положення законів про Державний бюджет на ці роки були чинними та підлягали виконанню.

Статтями 71 Закону України від 26 грудня 2008 № 835-VI «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та 70 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України було надано право у 2009 та 2010 роках встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Варто звернути увагу, що названі норми передбачають встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно їхня дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом про соціальний захист дітей війни залежить від розміру мінімальної пенсії за віком, а не від розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, нарахування та виплата у 2009 та 2010 роках дітям війни підвищення до пенсії повинні були здійснюватися в розмірі, встановленому відповідно до статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни.

Пунктом 7 частини першої Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання про те, яка з однопредметних законодавчих норм однакової юридичної сили, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню для вирішення спорів зазначеної категорії, судам необхідно надавати перевагу тій із них, що прийнята пізніше. У цих правовідносинах така норма міститься у Законі України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

На виконання вимог цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Вихідним критерієм обчислення розміру підвищення до пенсії, встановленого статтею 6 Закону від 18 листопада 2004 року № 2195-IV, є мінімальна пенсія за віком. Законодавчо розмір мінімальної пенсії за віком установлено лише статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка й підлягає застосуванню під час розгляду таких спорів. При цьому положення частини третьої вказаної статті не є перешкодою для застосування встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки законодавство не містить іншої правової норми, якою було б установлено розмір мінімальної пенсії за віком.

Отже, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги за період з 10 січня 2011 року до 22 липня 2011 року, обґрунтовано виходив з того, що позивач як дитина війни має право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Дії відповідача, починаючи з 23 липня 2011 року щодо нарахування та виплати позивачеві підвищення до пенсії, як дитині війни в розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 6 липня 2011 року № 745 є правомірними, тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову після 23 липня 2011 року.

Апеляційна скарга позивача фактично містить його доводи про помилковість висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з 1 січня 2006 року до 9 січня 2011 року через пропущення шестимісячного строку звернення до адміністративного суду. Разом з цим постановою Совєтського районного суду м.Макіївки від 11 жовтня 2011 року не вирішалися позовні вимоги за вищевказаний період вони залишені без розгляду ухвалою Совєтського районного суду м.Макіївки від 11 жовтня 2011 року, яка не оскаржена та набрала законної сили. Постановою суду вирішені позовні вимоги, починаючи з 10 січня 2011 року.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що спірні правовідносини за період з 10 січня 2011 року до 22 липня 2011 року включно вирішені правильно, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, який правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись ст.195, ст. 197 ч.1 п.1,2, п.1 ч.1 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст.212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі м.Макіївки Донецької області та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Совєтського районного суду м.Макіївки від 11 жовтня 2011 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Совєтському районі м.Макіївки Донецької області про зобовязання здійснити перерахунок підвищення до пенсії, як дитині війни залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді М.М. Гімон

ОСОБА_3