Справа № 760/2706/14-а
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/2706/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Козленко Г.О. Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Доценку О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва на постанову Солом'янського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_5 до Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва із позовом до Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва (далі УПФ або відповідач), у якому просила:

- визнати протиправними дії УПФ щодо розрахунку позивачу трудового стажу роботи в районах Крайньої Півночі з 30.08.1983 р. по 19.04.1985 р. та з 22.04.1985 р. по 01.01.1989 р. (5 років 4 місяці) в одинарному розмірі.

- зобов'язати УПФ здійснити позивачу перерахунок пенсії з розрахунку трудового (страхового) стажу роботи в районах Крайньої Півночі за період з 30.08.1983 р. по 19.04.1985 р. та з 22.04.1985 р. по 01.01.1989 р. як один рік такої роботи за один рік і шість місяців з дня призначення пенсії позивачу;

- зобов'язати УПФ здійснити позивачу виплату недоплачених сум пенсії з урахуванням проведених виплат з моменту призначення пенсії.

В обґрунтування позову зазначила, що стаж роботи в районах Крайньої Півночі їй враховано в одинарному розмірі неправомірно.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії УПФ щодо розрахунку позивачу трудового стажу роботи в районах Крайньої Півночі з 30.08.1983 р. по 19.04.1985 р. та з 22.04.1985 р. по 01.01.1989 р. в одинарному розмірі.

Зобов'язано УПФ здійснити перерахунок пенсії позивачу за пільговим обчисленням стажу роботи за період її роботи в районах Крайньої Півночі з 30.08.1983 р. по 19.04.1985 р. та з 22.04.1985 р. по 01.01.1989 р., зарахувавши за один рік вказаної роботи, один рік і шість місяців з 08.08.2014 року.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування постанови УПФ посилаючись на те, що згідно п. 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року, пільги щодо обчислення стажу надавали працівникам, яких переводили, направляли чи запрошували на роботу в райони Крайньої Півночі чи в місцевості, прирівняні до них, із інших місцевостей за умови, що працівники укладали строкові трудові договори про роботу в цих районах. Трудові договори, які укладали на невизначений термін (п'ять, три чи два роки), після закінчення цього терміну переукладали на такий же термін або продовжували на один рік. Відповідно до трудової книжки та додатково наданих довідок від 09.06.2014 р., від 12.03.2014 р. не вбачається, що позивач укладала трудові договори про роботу в таких місцевостях.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з`явились у судове засідання та перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка має статус пенсіонера та отримує пенсію за віком, що підтверджується протоколом №7447 від 08.08.2014 р. про призначення пенсії.

Згідно з відомостей трудової книжки позивача вбачається, що вона з 30.08.1983 р. по 19.04.1985 р. працювала робітником 2 розряду на тресті «Латтюменьдорстрой» в районі Крайньої Півночі, а з 22.04.1985 р. по 01.01.1989 р. працювала на посаді електромонтера СТО 5 розряду на РТС Вингапур.

Крім того, довідкою №23 від 23.03.2014 р., виданої ЗАТ «Латсиб-2» підтверджено, що позивач працювала на тресті «Латтюменьдорстрой» в районі Крайньої Півночі в якості робітника 2 розряду з 30.08.1983 р. по 19.04.1985 р.

Довідкою №0507/05/3164-14 від 09.06.2014 р., виданої Ямало - ненецькою філією ВАТ «Росттелеком» підтверджено, що позивачка працювала з 22.04.1985 р. по 01.01.1989 р. на посаді електромонтера СТО 5 розряду Проміжної радіорелейної станції Венгапур. Салехардський радіотелевізійний центр знаходився в Ямало - Ненецькому автономному окрузі та відносився до районів Крайньої Півночі.

При прийнятті на облік стаж роботи позивача в районах Крайньої Півночі зараховано в одинарному розмірі.

23.10.2014 р. позивач звернулась до відповідача з заявою про роз'яснення причин неврахування в розрахунок пенсії позивача як пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та заробітної плати за даний період.

Листом №14943/09/Д-1702 від 07.11.2014 р. повідомлено позивача, що відповідно до трудової книжки та додатково наданих довідок від 09.06.2014 р., від 12.03.2014 р. не вбачається, що позивач укладала трудові договори про роботу в таких місцевостях, а тому період робити в місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі зарахований до стажу в одинарному розмірі.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача є протиправною, оскільки право на пільги позивача підтверджено матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Пунктом «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють у районах Крайньої Півночі» зазначено, що зараховувати 1 рік роботи у районах Крайньої півночі 1 рік 6 місяців роботи при нарахуванні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Відповідно до пункту 5 розділу XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Згідно частини 3 пункту 5 цього ж розділу пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки.

Аналогічна правова позиція визначена і в Указі Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також в Інструкції про порядок надання пільг особам, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 р. передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами ПФУ на підставі показань свідків.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність дій УПФ щодо незарахування до пільгового стажу період роботи з 30.08.1983 р. по 19.04.1985 р. та з 22.04.1985 р. по 01.01.1989 р., оскільки зазначені періоди роботи в районах Крайньої Півночі відображені у трудовій книжці позивача, яка, в свою чергу, є основним документом при призначенні пенсії, а також підтверджується уточнюючими довідками від 09.06.2014 р. та від 12.03.2014 р.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 квітня 2014 року К/800/32465/13.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зроблені у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим колегія суддів не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Повний текст рішення складено 30.07.2015 року

.

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.