Справа № 803/1414/15-а
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року м. ЛуцькСправа № 803/1414/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого, судді Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю представника позивача Самчука А.М.,

представника відповідача Кушнір Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Топ Світ" (далі - позивач, ТзОВ «Топ Світ», підприємство) звернулося в суд з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - відповідач, Луцька ОДПІ, інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02 березня 2015 року №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 лютого 2015 року Луцькою ОДПІ проведено камеральну перевірку позивача з питань повноти нарахування податку на додану вартість за червень 2014 року, за результатом якої складений акт від 09 лютого 2015 року №359/15-01/32313299. У вказаному акті встановлено порушення підприємством пункту 184.7 статті 184 Податкового кодексу України в результаті чого занижено суму податку на додану вартість за червень 2014 року на 1 795 200,00 грн. Цей висновок інспекція мотивувала тим, що підприємство не провело умовний продаж товарів і необоротних активів, витрати на придбання яких раніше були включені до складу податкового кредиту.

На підставі цього акту перевірки податковим органом було винесене податкове повідомлення-рішення від 02 березня 2015 року № яким нарахований податок на додану вартість за основним платежем у розмірі 1 795 200,00 грн та за штрафними санкціями у розмірі 448 800,00 грн.

ТзОВ «Топ Світ» з такими висновками податкового органу не погоджується та зазначає, що товари та необоротні активи не включалися підприємством до складу податкового кредиту, а тому вони не підлягають умовному продажу у зв'язка з анулюванням реєстрації платником ПДВ. Крім того, перевірка проведена всупереч законодавчій забороні на проведення перевірок, яка передбачена пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VII.

З наведених підстав просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02 березня 2015 року №.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач, суб'єкт владних повноважень, у письмових запереченнях від 07 липня 2015 року №1018010/03-18-10-07 та його представник у судовому засіданні, заперечили проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що в ході камеральної перевірки було встановлено, що ТзОВ «Топ Світ» всупереч вимогам пункту 184.7 статті 184 Податкового кодексу України не провело умовний продаж товарів та необоротних активів у зв'язку з анулюванням реєстрації платником ПДВ. Стосовно заборони на проведення перевірок, яка встановлена у пункті 3 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VII зазначають, що, на їх думку, ця заборона не поширюється на камеральні перевірки оскільки не виноситься наказ на її проведення. З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 лютого 2015 року Луцькою ОДПІ проведено камеральну перевірку позивача з питань повноти нарахування податку на додану вартість за червень 2014 року, за результатом якої складений акт від 09 лютого 2015 року №359/15-01/32313299. У вказаному акті встановлено порушення підприємством пункту 184.7 статті 184 Податкового кодексу України в результаті чого занижено суму податку на додану вартість за червень 2014 року на 1 795 200,00 грн. Цей висновок інспекція мотивувала тим, що підприємство не провело умовний продаж товарів і необоротних активів, витрати на придбання яких раніше були включені до складу податкового кредиту (а.с.5-6).

На підставі цього акту перевірки податковим органом було винесене податкове повідомлення-рішення від 02 березня 2015 року № яким нарахований податок на додану вартість за основним платежем у розмірі 1 795 200,00 грн та за штрафними санкціями у розмірі 448 800,00 грн (а.с.7).

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд зазначає наступне.

У пункті 3 Розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

З аналізу вищенаведеної норми матеріального права слідує, що законодавець встановив імперативну заборону на проведення органами ДФС України перевірок суб'єктів господарювання у 2015 та 2016 роках за попередній рік. При цьому, вказана заборона стосується будь-яких видів перевірок, тобто документальних, фактичних або камеральних.

Виключення з цієї заборони передбачені лише якшо:

1) суб'єкт господарювання має обсяг доходу понад 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік;

2) перевірка проведена з дозволу Кабміну, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України;

3) у випадку, якщо суб'єкт господарювання ввозить на митну територію України та/або виробляє та/або реалізує підакцизні товари (з 01 січня 2015 року).

У розглядуваному випадку Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області 09 лютого 2015 року провела камеральну перевірку дотримання з питань повноти нарахування податку на додану вартість за червень 2014 року. Оскільки перевірка проведена у 2015 році за попередній календарний рік, тому вона підпадає під законодавчу заборону, яка встановлена у пункті 3 Розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

При цьому, суд встановив, що ТзОВ «Топ Світ» не підпадає під жодне виключення з заборони, оскільки обсяг його доходів за попередній рік становить менше 20 мільйонів гривень, що підтверджується фінансовим звітом (а.с.10); камеральна перевірка призначена не за заявкою суб'єкта господарювання, не за дозволом Кабміну, не за рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України; позивач не здійснює операцій з підакцизними товарами і доказів протилежного суду не надано.

Суд вважає безпідставними доводи представника інспекції, що камеральна перевірка не підпадає під заборону, яка встановлена у пункті 3 Розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VII, оскільки за змістом цієї норми заборона встановлена для всіх видів податкової перевірки, в тому числі і камеральної.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що камеральна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» проведена відповідачем всупереч законодавчій забороні на її проведення, тобто протиправно та передчасно. А, отже, і винесене за результатом такої перевірки податкове повідомлення-рішення від 02 березня 2015 року № також є протиправним.

Правова позиція, відповідно до якої у разі незаконності перевірки незаконним є і прийняте за її результатом рішення контролюючого органу, була висловлена Верховним судом України у постанові від 27 січня 2015 року №21-425а14 (реєстраційний номер в ЄДРСР 43075087), яка в силу вимог статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, повинна враховуватися судами.

Слід зауважити, що відповідач буде вправі повторно провести перевірку спірного періоду після 2016 року, тобто коли вичерпає свою дію законодавча заборона на перевірку 2014 року.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 02 березня 2015 року №.

Оскільки камеральна перевірка позивача проведена всупереч законодавчій забороні на проведення органами ДФС перевірок суб'єктів господарювання, яка встановлена у пункті 3 Розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2014 року №71-VII, тому суд дійшов висновку, що винесене за результатом такої перевірки податкове повідомлення-рішення від 02 березня 2015 року № є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Таким чином, з Державного бюджету України підлягає до стягнення на користь позивача 4 872,00 грн судового збору, сплаченого при поданні адміністративного позову квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк» від 26 червня 2015 року №0.0.403173889.1 (а.с.2).

Керуючись статтею 94, частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 02 березня 2015 року №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» (45638, Волинська область, Луцький район, с. Лище, вул. Центральна, 80, ідентифікаційний код юридичної особи 32313299) судовий збір у розмірі 4 872,00 грн (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві гривні).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст постанови виготовлений 31 липня 2015 року.