Справа № 808/2763/15
Суддя: Горобцова Ярослава Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року о/об 13 год. 00 хв.Справа № 808/2763/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Горобцової Я.В., суддів Прудивуса О.В., Садового І.В.

за участю секретаря судового засідання Батигіна О.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача-1 ОСОБА_3

представника відповідача-2 ОСОБА_4О,

розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної екологічної інспекції України, Державної екологічної інспекції у Запорізькій області

про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1А.) до Державної екологічної інспекції України (далі відповідач -1 або Держекоінспекція України), Державної екологічної інспекції у Запорізькій області (далі відповідач-2 або Держекоінспекція у Запорізькій області), в якому позивач, з наступними уточненнями, просить: визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України №109-о від 20 квітня 2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 за п.7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України з посади начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Державної екологічної інспекції України; визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції України, повязані з направленням листом від 23 квітня 2015 року №6-6-360 до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», повідомлення про звільнення ОСОБА_1, як про державного службовця, звільненого за порушення ч.3 ст. 4 Закону України «Про очищення влади»; визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Запорізькій області №94-к від 14 травня 2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 Анатоліївни за п.7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України з посади начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Державної екологічної інспекції України; зобовязати Державну екологічну інспекцію України поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Державної екологічної інспекції України; стягнути на користь ОСОБА_1 з Державної екологічної інспекції у Запорізькій області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 травня 2015 року до ухвалення судового рішення по суті спору; стягнути на користь ОСОБА_1 з Державної екологічної інспекції України моральну шкоду, завдану незаконним рішенням про звільнення, в сумі 30 000грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.04.2015 на виконання вимог ст. 4 Закону України «Про очищення влади» та наказу Держекоінспекції України №96-о від 01.04.20105 ОСОБА_1 через офіційне службове листування Держекоінспекції у Запорізькій області подала до Держекоінспекції України власноруч написану заяву та інші документи, передбачені зазначеним Законом. Крім того, позивачем 09.01.2015 та 10.01.2015 повторно надсилалися заяви, однак останні не були прийняті Державною екологічною інспекцією України без пояснення будь-яких причин. Моральну шкоду позивач обґрунтовує моральними стражданнями, приниженням честі та гідності та приниженням ділової репутації ОСОБА_1, які викликані самим фактом її незаконного звільнення.

Заперечуючи проти повних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях, Державна екологічна інспекція України, зазначає, що на виконання вимог Закону України «Про очищення влади», Порядку проведення перевірки відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №563, Державною екологічною інспекцією України винесено Окреме доручення щодо виконання вимог Закону України «Про очищення влади» від 08 квітня 2015 року №9, яким зобовязано начальників територіальних органів Держекоінспекції України прибути особисто на 10 годину 10 квітня 2015 року до Держекоінспекції України за адресою: пров. Новопечерський, 3, корпус 2, м.Київ, для власноручного написання заяв про те, що до них не застосовуються заборони, визначені Законом України «Про очищення влади», про надання згоди на проходження перевірки та оприлюднення відомостей. З огляду на те, що позивач у вказану дату та час не прибув, на думку відповідача-1, звільнення ОСОБА_1 є законним.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях, Державна екологічна інспекція у Запорізькій області зазначила, що оскаржуваний наказ №19-к від 14.05.2015 виданий на виконання наказу Державної екологічної інспекції України, а відтак є правомірним.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2015 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засідання позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов.

Представник Державної екологічної інспекції України заперечив проти позовних вимоги та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник Державної екологічної інспекції в Запорізькій області заперечував проти позову в частині вимог до відповідача-2 та просив суд відмовити у задоволенні позову в цій частині.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 22 липня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом Державної екологічної інспекції України №401-о від 23.101.2014 «Про призначення ОСОБА_1А.» відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №454/2011, призначено ОСОБА_1 на посаду начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Держекоінспекції України, 23 жовтня 2014 року, шляхом переведення її з посади начальника Управління регулювання природокористування та охорони природних ресурсів Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації, як таку, що успішно пройшла стажування.

Наказом Державної екологічної інспекції України №109-о від 20.04.2015 «Про звільнення» звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області Держекоінспекції України 20 квітня 2015 року за невиконання вимог частин другої та третьої статті 4 Закону України «Про очищення влади», що виразилось в неподанні керівникові Держекоінспекції України власноручно написаної заяви у строк, передбачений Законом України «Про очищення влади», про те, що до неї не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо неї, відповідно до Закону України «Про очищення влади».

23.04.2015 листом «Про надання інформації» №6-6-360 Державна екологічна інспекція України на виконання вимог Положення про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 жовтня 2014 року № 1704/5 (реєстраційний № 1280/26057), повідомила, що відповідно до пункту 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, частини третьої статті 4 Закону України «Про очищення влади», пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563 «ОСОБА_2 питання реалізації Закону України «Про очищення влади» та на підставі наказу Держекоінспекції України від 01 квітня 2015 року № 96-о «Про проведення в апараті Держекоінспекції України перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» було звільнено керівників територіальних органів та центрального апарату Державної екологічної інспекції України, зокрема, ОСОБА_1 з посади начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Держекоінспекції України. До листа додано копію наказу «Про звільнення» №109-о від 20.04.2015 та повідомлення про звільнення.

Наказом Державної екологічної інспекції у Запорізькій області №94-к від 14.05.2015 «Про звільнення» звільнено ОСОБА_1, начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області відповідно до п.7-2 частини першої ст.36 КЗпП України невиконання вимог частин другої та третьої статті 4 Закону України «Про очищення влади», що виразилось в неподанні керівникові Держекоінспекції України власноручно написаної заяви у строк, передбачений Законом України «Про очищення влади», про те, що до неї не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо неї, відповідно до Закону України «По очищення влади», з 14 травня 2015 року.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

З 16 жовтня 2014 року набув чинності Закон України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року №1682-VII (далі - Закон №1682-VII).

Відповідно до ст. 1 даного Закону очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_5, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах верховенства права та законності; презумпції невинуватості; індивідуальності відповідальності та гарантування права на захист.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) визначені Законом України «Про очищення влади», в той час як механізм проведення перевірки достовірності відомостей, що подаються посадовими і службовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також особами, які претендують на зайняття відповідних посад, щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» встановлений Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. №563 (далі - Порядок №563).

Стаття 2 Закону №1682-VII визначає перелік посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації).

Так, заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо: 1) Прем'єр-міністра України, Першого віце-прем'єр-міністра України, віце-прем'єр-міністра України, а також міністра, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, Голови Національного банку України, Голови Антимонопольного комітету України, Голови Фонду державного майна України, Голови Державного комітету телебачення і радіомовлення України, їх перших заступників, заступників; 2) Генерального прокурора України, Голови Служби безпеки України, Голови Служби зовнішньої розвідки України, начальника Управління державної охорони України, керівника центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, керівника податкової міліції, керівника центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, їх перших заступників, заступників; 3) військових посадових осіб Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців служби за призовом під час мобілізації; 4) членів Вищої ради юстиції, членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, професійних суддів, Голови Державної судової адміністрації України, його першого заступника, заступника; 5) ОСОБА_6 Президента України, Керівника Державного управління справами, Керівника Секретаріату Кабінету Міністрів України, Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, їх перших заступників, заступників; 6) начальницького складу органів внутрішніх справ, центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту; 7) посадових та службових осіб органів прокуратури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Національного банку України; 8) членів Центральної виборчої комісії, Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, голів та членів національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, державне регулювання у сферах зв'язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг; 9) керівників державних, у тому числі казенних, підприємств оборонно-промислового комплексу, а також державних підприємств, що належать до сфери управління суб'єкта надання адміністративних послуг; 10) інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування; 11) осіб, які претендують на зайняття посад, зазначених у пунктах 1 - 10 цієї частини.

У відповідності до ч.1 ст.4 Закону №1682-VII особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Частиною 4 статті 5 Закону №1682-VII визначено, що організація проведення перевірки осіб (крім професійних суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2015 року Державною екологічною інспекцією України видано наказ №96-о «Про проведення в апараті Держекоінспекції України перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

Відповідно до п. 3 зазначеного наказу визначено провести в центральному апараті Держекоінспекції України та територіальних органах Держекоінспекції України перевірку відповідно до затвердженого Плану заходів, визначивши днем початку проведення перевірки; з 07 квітня 2015 року відносно керівників структурних підрозділів Держекоінспекції України, керівників та заступників керівників територіальних органів Держекоінспекції України.

Крім того, 08.04.2015 р. Державною екологічною інспекцією України видано окреме доручення №9 «Щодо виконання вимог Закону України «Про очищення влади», яким зобов'язано начальників територіальних органів Держекоінспекції України прибути особисто на 10 годину 10 квітня 2015 року до Держекоінспекції України, за адресою: пров. Новопечерський, 3, корпус 2, м. Київ, для власноручного написання заяв про те, що до них не застосовуються заборони, визначені Законом України «Про очищення влади», про надання згоди на проходження перевірки та оприлюднення відомостей.

З матеріалів справи вбачається, що 06 квітня 2015 року Сектором по роботі з персоналом Державної екологічної інспекції у Запорізькій області направлені поштою до ДЕІ України власноруч написані заяви начальника Держекоінспекції у Запорізькій області ОСОБА_1, першого заступника та заступника начальника Держекоінспекції у Запорізькій області та копії їх декларацій за 2014 рік за вих. № 20к/13 від 06.04.2015 року, що підтверджується доповідною запискою від 08.04.2015 року Завідувача сектору по роботі з персоналом ДЕІ у Запорізькій області ОСОБА_7, відміткою про вихідну кореспонденцію в журналі реєстрації вихідної документації сектору по роботі з персоналом Держекоінспекції у Запорізькій області, поштовою експрес накладною №3628 від 06.04.2015, копії яких наявні в матерілах справи.

Крім того, 10 квітня 2015 року заступник начальника Держекоінспекції в Запорізькій області ОСОБА_8 прибув до м. Києва до Держекоінспекції України та на виконання Наказу Держекоінспекції України №96-о від 01.04.2015 року та окремого доручення Держекоінспекції України №9 від 08.04.2015, передав уповноваженій особі Держекоінспекції України пакет документів, серед яких були наявні: заява ОСОБА_1 - начальника Держекоінспекції Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області від 06.04.2015, щодо незастосування заборони, визначеної Законом, копія декларації ОСОБА_1 за 2014 рік від 25.03.2015, копія паспорта громадянина України на ім'я ОСОБА_1 та копія трудової книжки на ім'я ОСОБА_1 Разом з тим, документи ОСОБА_1, а саме заява, декларація, копії паспорту та трудової книжки, були повернуті ОСОБА_8 без пояснення причин відмови від прийому. Вказані обставини підтверджені в судому засіданні свідком ОСОБА_8

В подальшому за супровідним вихідним листом № 958/13 від 10 квітня 2015 року від Держекоінспекції у Запорізькій області до Держекоінспекції України було повторно направлено власноручно написану Заяву ОСОБА_1 про проведення перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади», копію її декларації за 2014 рік, що підтверджується реєстром відправки пошти Держекоінспекції у Запорізькій області від 10.04.2015 за вих. № 958/13, рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 153 від 10.04.2015 та доповідною запискою від 14.04.2015 року в.о. завідувача сектору по роботі з персоналом ДЕІ у Запорізькій області ОСОБА_9, копії яких наявні в матеріалах справи.

За змістом листа Запорізької дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 07.07.2015 №03-07/07 (а.с. 139), наданого на виконання вимог ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року проведено перевірку виробничої документації та автоматизованої системи реєстрації поштової кореспонденції в частині доставки та вручення реєстрованого поштового відправлення №153 та повідомлено наступне: 10.04.2015 року реєстрове поштове відправлення за номером 153 прийнято для відправки відділенням поштового зв'язку Запоріжжя 35 (69035); 15 квітня 2015 року у місті Київ дане поштове відправлення вручено представнику адресата за довіреністю відділенням поштового зв'язку Київ 42 (01042). Поштове відправлення №153 у місті Запоріжжі подавалося для відправки з повідомленням про вручення №490; 17.04.2015 повідомлення про вручення №490 відділенням поштового зв'язку Київ 42 направлено до Запоріжжя для повернення адресату, 21.04.2015 реєстроване повідомлення про вручення №490 відділенням поштового зв'язку Запоріжжя 35 вручено відправнику.

Відповідно до пункту 5 Порядку №563 керівник органу або голова суду згідно з планом проведення перевірок, затвердженим Кабінетом Міністрів України, приймає рішення про початок проведення перевірки у відповідному органі, в якому встановлює дату початку проведення перевірки, а також відповідальним за проведення перевірки визначає кадрову службу чи інший структурний підрозділ такого органу.

Пунктом 8 Порядку №563 визначено, що особа, яка підлягає перевірці, зобов'язана у десятиденний строк з дня початку проведення перевірки в органі подати до відповідального структурного підрозділу: 1) у разі незастосування заборон, передбачених частиною третьою або четвертою статті 1 Закону:

власноручно написану заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом, про те, що до неї не застосовуються заборони, передбачені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо неї за формою згідно з додатком 1;

копії, засвідчені підписом керівника кадрової служби і скріплені печаткою:

- сторінок паспорта громадянина України з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу паспорта та місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України);

- декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, складеної за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, днем початку проведення перевірки відносно керівників структурних підрозділів Держекоінспекції України, керівників та заступників керівників територіальних органів Держекоінспекції України визначено 07.04.2015 року згідно наказу Державної екологічної інспекції України №96-о від 01.04.2015.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що пакет документів (заява написана власноруч, копія декларації за 2014 рік - 2 екз., копія паспорту - 2 екз., копія трудової книжки - 2 екз.) на проходження перевірки та оприлюднення відомостей відповідно до Закону України «Про очищення влади» начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області ОСОБА_1 подано на ім'я Першого заступника Голови Державної екологічної інспекції України ОСОБА_10 в межах законодавчо визначеного десятиденного строку з дня початку проведення перевірки в органі, що підтверджується листом від 06.04.2015 №20к/143, доповідною запискою від 11.04.2015, листом від 10.04.2015 №958/13.

Чинним законодавством не визначено підстави, за наявності яких керівник органу, в якому прийнято рішення про проведення перевірки, може відмовити у прийнятті законодавчо передбачених документів, в т.ч. власноручно написаної заяви про проведення перевірки, передбаченої Законом, про те, що до особи не застосовуються заборони, передбачені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо особи.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведене в сукупності свідчить, що такі дії Першого заступника Голови Державної екологічної інспекції України є протиправними, оскільки не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та вчинені не на підставі та поза межами повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Стосовно виконання окремого доручення №9 від 08.04.2015 р. щодо необхідності прибуття начальників територіальних органів Держекоінспекції України особисто на 10 годину 10 квітня 2015 року до Держекоінспекції України для власноручного написання заяв про те, що до них не застосовуються заборони, визначені Законом України «Про очищення влади», про надання згоди на проходження перевірки та оприлюднення відомостей, суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься листок непрацездатності серії АВА №791951, яким підтверджується, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 09.04.2015 по 20.04.2015 та з 21.04.2015 до 13.05.2015.

Відповідно до п. 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 листопада 2004 р. N 532/274/136-ос/1406 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2004 р. за N 1456/10055) листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Крім того, аналізуючи зазначені вище положення Закону та Порядку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 дотримано вимоги частини другої та третьої статті 4 Закону України «Про очищення влади», а особисте прибуття особи до керівника державного органу для власноручного написання заяви даними нормативними актами не передбачено.

Суд наголошує, що право особи на участь у процесі прийняття суб'єктом владних повноважень рішень є однією із ключових гарантій реалізації її прав у сфері публічної адміністрації.

При цьому, пунктом 10 Порядку №563 визначено, що повідомлення особою, яка підлягає перевірці, в заяві про те, що до неї застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, або неподання нею заяви у строк, зазначений у пункті 8 цього Порядку, є підставою для звільнення особи з посади, що вона обіймає, не пізніш як на третій день після подання такої заяви або закінчення строку подання заяви та застосування до неї заборони, передбаченої відповідно частиною третьою або четвертою статті 1 Закону.

Враховуючи, що судом під час вирішення даної справи встановлено своєчасність звернення позивача до Державної екологічної інспекції України із відповідним пакетом документів на проходження перевірки та оприлюднення відомостей відповідно до Закону України «Про очищення влади», суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 із займаної посади з підстав неподання ним керівникові Держекоінспекції України власноручно написаної заяви у строк, передбачений Законом України «Про очищення влади», про те, що до нього не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо нього, відповідно до Закону України «Про очищення влади», а відтак наказ №109-о від 20.04.2015 року підлягає скасуванню як протиправний в частині звільнення звільнення ОСОБА_1 за п.7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України з посади начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Державної екологічної інспекції України.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про очищення влади» відомості про осіб, щодо яких встановлено заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" (далі - Реєстр), що формується та ведеться Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про очищення влади», Міністерство юстиції України не пізніше ніж на третій день після отримання відомостей, які підлягають внесенню до Реєстру, забезпечує їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті та вносить їх до Реєстру. Відкритими для безоплатного цілодобового доступу є такі відомості про особу, щодо якої застосовано положення цього Закону: прізвище, ім'я, по батькові; місце роботи, посада на час застосування положення цього Закону; відомості про стан проходження перевірки особою, а також інформація про надходження висновків про результати перевірки, які свідчать про наявність підстав для застосування до особи, яка проходила перевірку, заборон, визначених статтею 1 цього Закону; час, протягом якого на особу поширюється заборона, передбачена частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону.

З огляду на те, що відповідачем необґрунтовано не прийнято заяви ОСОБА_1 щодо проведення перевірки останньої відповідно до вимог Закону України «Про очищення влади» та протиправність наказу №109-о від 20.04.2015 в частині звільнення позивача, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача-1, повязані з направленням листом від 23 квітня 2015 року №6-6-360 до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», повідомлення про звільнення ОСОБА_1, як про державного службовця, звільненого за порушення ч.3 ст. 4 Закону України «Про очищення влади».

Поряд з цим позовна вимога ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Державної екологічної інспекції у Запорізькій області №94-к від 14 травня 2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 за п.7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України з посади начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Державної екологічної інспекції України є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Державної екологічної інспекції України №109-о від 20 квітня 2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 за п.7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України з посади начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Державної екологічної інспекції України, а відтак також підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що порядок відшкодування моральної шкоди визначений в статті 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини першої ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підставі наведеного суд не може прийняти до уваги в якості обґрунтування факту спричинення моральної шкоди посилання позивача на душевні страждання, приниження честі та гідності. Посилання позивача на втрату ділової репутації суд вважає субєктивним, таким, що не підтверджено жодним доказом. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження обсягу страждань, яких зазнав позивач у звязку з діями Державної екологічної інспекції України в цілому, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено (постанова Верховного Суду України від 28.10.2014 р.).

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд застосовує положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі Порядок № 100).

Так, згідно з вимогами пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5.8 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Державної екологічної інспекції у Запорізькій області №1208/12 від 14.05.2015 середньоденна заробітна плата позивача складає 252,92грн.

Кількість днів вимушеного прогулу станом на 22.06.2015 становить 47 робочих днів, у звязку з чим сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить: 252,92грн. * 47 робочих днів = 11 887,24 грн. (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень 24 копійки).

Частиною 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, покладені на них обов'язки доказування правомірності прийняття оскаржуваного наказу в частині звільнення позивача не виконали.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України №109-о від 20 квітня 2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 за п.7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України з посади начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Державної екологічної інспекції України.

Визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції України, повязані з направленням листом від 23 квітня 2015 року №6-6-360 до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», повідомлення про звільнення ОСОБА_1, як про державного службовця, звільненого за порушення ч.3 ст. 4 Закону України «Про очищення влади».

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Запорізькій області №94-к від 14 травня 2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 за п.7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України з посади начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Державної екологічної інспекції України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Державної екологічної інспекції України з 15 травня 2015 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державної екологічної інспекції у Запорізькій області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 травня 2015 року по 22 липня 2015 року в сумі 11 887,24 грн. (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім гривень 24 копійки).

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Запорізькій області Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Запорізької області Державної екологічної інспекції України та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 5 311,32грн. (пять тисяч триста одинадцять гривень 32 копійки).

В решті позовних вимог відмовити

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. Горобцова

Судді О.В. Прудивус

ОСОБА_11