Справа № 2а/0570/12001/11
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2015 р. м. Київ К/9991/87416/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Кобилянського М.Г.,

Кочана В.М.,

провівши в порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою Управління Пенсійного фонду України в Гірницькому районі міста Макіївки Донецької області до Третього воєнізованого гірничорятувального загону, треті особи: Управління Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі міста Макіївки Донецької області, Управління Пенсійного фонду України в Слов'янському районі Донецької області про стягнення заборгованості,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Третього воєнізованого гірничорятувального загону на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року Управління Пенсійного фонду України в Гірницькому районі міста Макіївки Донецької області (далі - управління ПФУ) пред'явило у суді позов до Третього воєнізованого гірничорятувального загону, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 2, за період з 1 січня 2011 року по 31 березня 2011 року у розмірі 1397,36 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на пункт 2 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1058-IV) та пункт 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженої постановою правління ПФУ від 19 грудня 2003 року № 21-1, яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Інструкція), згідно з якими підприємства та організації мають покривати витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2011 року, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь управління ПФУ заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 2, у розмірі 1397,36 гривень.

У касаційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвалених ними рішень та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що відповідач перебуває на обліку в управлінні ПФУ як платник страхових внесків відповідно до статті 14 Закону № 1058-IV.

Управління ПФУ надсилало на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Відповідно до розрахунків у відповідача наявна заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 2 за період з 1 січня 2011 року по 31 березня 2011 року в сумі 1397,36 гривень.

19 липня 2011 року відповідачем перераховано на рахунки управління ПФУ 690 001, 66 гривень, з призначенням платежу - внесок до Пенсійного фонду відшкодування витрат на сплату та доставку пільгових пенсій за січень-травень 2011 року, відповідно до платіжного доручення № 518. Однак, вказана сума зарахована управлінням ПФУ в рахунок погашення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за попередній період, а саме за 2009, 2010 роки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з правомірності зміни управлінням ПФУ призначення платежу з огляду на положення пункту 10.11 Інструкції, відповідно до якого у разі коли страхувальник має несплачені суми недоїмки, пені та фінансових санкцій та здійснює сплату сплаченої суми в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком судів.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом № 2464-VI.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 цього Закону платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частини друга, третя статті 25 Закону № 2464-VI).

При цьому за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (частина шоста статті 25 Закону № 2464-VI).

Відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від останнього місця роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування фактичних витрат з виплати та доставки пенсій врегульовано Інструкцією, пунктом 6 якої передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Згідно з пунктом 6.8 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

За правилами пункту 6.10 Інструкції відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу ПФУ за місцем його реєстрації.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано управлінню ПФУ лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею.

Таким чином, висновок судів про наявність в управління ПФУ правових підстав для зарахування коштів, сплачених відповідачем на відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, на інші платежі не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Зазначена правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 2 червня 2015 року (справа № 21-166а15), яка, відповідно до приписів статті 244-2 КАС України, є обов`язковою для всіх судів України.

Відповідно до статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини справи встановлені повно та правильно, але судами допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції скасовує ухвалені ними рішення та приймає нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 222, 229, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Третього воєнізованого гірничорятувального загону задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2011 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2011 року скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову.

В задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Гірницькому районі міста Макіївки Донецької області до Третього воєнізованого гірничорятувального загону, треті особи: Управління Пенсійного фонду України в Червоногвардійському районі міста Макіївки Донецької області, Управління Пенсійного фонду України в Слов'янському районі Донецької області про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

М.Г. Кобилянський

В.М. Кочан