Справа № 2а-2569/10/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2010-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2010 р. Справа № 2a-2569/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.

за участю секретаря: Дутчак Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій за постановою № 068518 від 09.07.2009 року в розмірі 340 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2010 року територіальне управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Івано-Франківській області (далі позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення фінансових санкцій за постановою № 068518 від 09.07.2009 року в розмірі 340 гривень.

Позов мотивовано тим, що 02.07.2009 року працівниками територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Івано-Франківській області виявлені порушення вимог положень статті 18 Закону України «Про автомобільний транспорт»допущені відповідачем, а саме: згідно дорожнього листа за №845629 ліцензіатом під час нерегулярних перевезень пасажирів за маршрутом «Кривопілля Буковель Ворохта Верховина»порушено встановлений режим праці і відпочинку водіїв. Виявлені порушення зафіксовані в акті за № 130199 від 02.07.2009 року. За наслідками розгляду вказаного акту, 09.07.2009 року позивачем винесено постанову за №068518 про застосування фінансових санкцій в розмірі 340 гривень за вчинене правопорушення. У передбачений строк сума застосованих фінансових санкцій в розмірі 340 гривень відповідачем добровільно не сплачена.

Позивач в судове засідання не зявився, його представником суду надано клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 02.07.2010 року відповідачем транспортним засобом марки «Івеко», державний номерний знак НОМЕР_1 надавалися послуги з нерегулярних перевезень пасажирів за маршрутом «Кривопілля Буковель Ворохта Верховина», під час яких працівниками територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Івано-Франківській області проведено перевірку, за наслідками проведеної перевірки працівниками позивача встановлено, що робочий час водія ОСОБА_1 становить більше 10 годин, що є порушенням статті 18 Закону України «Про автомобільний транспорт». Факт виявленого порушення задокументовано в акті за №130199 від 02.07.2009 року. Позивачем, у відповідності до абзацу 7 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за виявлене порушення щодо відповідача застосовано фінансові санкції в розмірі 340 гривень. Відповідачем фінансові санкції не сплачено.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в України визначені Законом України «Про автомобільний транспорт».

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Відповідно пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року за №1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному

транспорті»органами державного контролю на автомобільному транспорті є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці Крим, м. Києві та м. Севастополі.

У відповідності до статті 18 Закону України «Про автомобільний транспорт»з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов'язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов'язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Відповідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про делегування Міністерству транспорту повноважень на затвердження нормативно-правового акта»за №36 від 10.01.2002 надано право Міністерству транспорту затверджувати за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про автомобільний транспорт» Положення про робочий час і час відпочинку водіїв автомобільних транспортних засобів.

Наказом Міністерства транспорту України за №18 від 17.01.2002 року, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв автотранспорту, на виконання статті 21 Закону України «Про автомобільний транспорт»і постанови Кабінету Міністрів України від 10 січня 2002 року №36 "Про делегування Міністерству транспорту повноважень на затвердження нормативно-правового акта" затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв автотранспортних засобів (далі - Положення).

Відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 вказаного Положення, воно є нормативно-правовим актом, розробленим з урахуванням вимог Кодексу законів про працю України, Конвенції про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (Конвенція 153), Рекомендації щодо тривалості робочого часу та періодів відпочинку на дорожньому транспорті (Рекомендація 161, ухвалена Генеральною конференцією Міжнародної організації праці), Європейської Угоди, що стосується екіпажів транспортних засобів, які здійснюють міжнародні перевезення (ЄУТР, який встановлює особливості регулювання часу праці та відпочинку водіїв автотранспортних засобів та осіб, які пересуваються на автотранспортному засобі і безпосередньо зайняті роботою, пов'язаною з цим транспортним засобом, його пасажирами або вантажем, що перевозиться (далі - водії).

Згідно підпункту 2.1. Положення термін "робочий час" - це час, протягом якого водій зобов'язаний виконувати роботу, визначену трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно підпункту 2.2. пункту 2 Положення до складу робочого часу водія включається: час керування автотранспортним засобом на маршруті (у рейсі).

У відповідності до підпункту 2.5. пункту 2 Положення, якщо для водіїв за умовами роботи не може бути додержана передбачена абзацами другим та третім пункту 2.4 цього Положення щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається запровадження підсумованого обліку робочого часу, як правило, за місяць. Тривалість робочого часу за обліковий період не повинна перевищувати нормального числа робочих годин.

Рішення про запровадження підсумованого обліку робочого часу приймається власником за погодженням з профспілковим органом або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (особою).

При підсумованому обліку робочого часу водія нормальна тривалість щоденної роботи (зміни) може бути встановлена не більше 10 годин.

При міжміських перевезеннях тривалість робочого часу водія може передбачатись власником за погодженням з профспілковим органом або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (особою) до 10 годин. Якщо тривалість робочого часу водія перевищує 12 годин, то в рейс направляються два водії. При цьому такий автотранспортний засіб повинен бути обладнаний місцем для відпочинку водія.

Як встановлено судом, міжміські нерегулярні перевезення за маршрутом «Кривопілля Буковель Ворохта Верховина», 02.07.2009 року здійснювалися одним водієм ОСОБА_1, транспортним засобом марки «Івеко», державний номерний знак НОМЕР_1, а тому суд приходить до переконання, що тривалість робочого часу водія за даним маршрутом не може перевищувати 10 годин.

Згідно підпункту 4.1. пункту 4 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв автотранспортних засобів облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табелю, дорожніх листів та інших документів.

Відповідно підпункту 7.4. пункту 7 Положення особи, винні в порушенні встановленого режиму праці і відпочинку водіїв, несуть відповідальність згідно із законодавством України.

Стаття 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»визначає, дорожній лист - документ установленого зразка для визначення та обліку роботи транспортного засобу.

Абзац 7 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»є спеціальною нормою, якою встановлено, що за порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів - штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами 4 та 5 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»встановлено, що від імені центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту розглядати справи про стягнення у вигляді штрафів за порушення, викладені у цій статті, мають право посадові особи урядового органу державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті. Порядок стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження і опротестування постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до пунктів 21, 27 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року за №1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті»державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. При виявлені порушення законодавства складається акт, на підставі якого керівник органу державного контролю виносить постанову про застосування фінансових санкцій, що є обовязковою до виконання.

Пунктом 28 вказаної Постанови Кабінету Міністрів України фінансова санкція повинна бути перерахована субєктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом пятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансових санкцій.

У передбачений законом термін сума застосованих фінансових санкцій відповідачем добровільно не сплачена. Постанова в порядку передбаченому пунктом 32 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті»до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю протягом 10 днів після її винесення чи до суду не оскаржувалась.

За таких обставин, суд зазначає, що при наданні відповідачем послуг з нерегулярних перевезень пасажирів, тривалість робочого часу водія не повинен становити більше 10 годин у відповідності до підпункту 2.5. пункту 2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв автотранспортних засобів, порушення якого тягне наслідки у вигляді застосування штрафних санкції, передбачених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення в дохід Державного бюджету з ОСОБА_1 фінансові санкції в розмірі 340 гривень за постановою про застосування фінансових санкцій за № 068518 від 09.07.2009 року є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути в дохід Державного бюджету на рахунок №0002, УДК в місті Івано-Франківську, код платежу 21081100, МФО 836014, код одержувача 20568100 з ОСОБА_1, 78700, вулиця Жабєвська, 160/3, селище міського типу Верховина, Івано-Франківська області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 фінансові санкції в розмірі 340 (триста сорок) гривень за постановою за № 068518 від 09.07.2009 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 13.09.2010 року.