Справа № 2-а-2933/08|0770
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2009-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2-а-2933/08|0770
Ряд стат. звіту № 2.19
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2009 р. м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Большакової О.О.,

при секретарі Совга Н.В. ,

з участю позивача ОСОБА_1 така Н.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 така Шимона Івановича до управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді про поновлення пропущеного строку звернення до суду та зобовязання нарахувати щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни за 2006, 2007, 2008 роки в сумі 3891 гривня 90 копійок , нарахувати та виплатити йому щомісячну державну соціальну допомогу з 1 січня 2006 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни

встановив:

4 листопада 2008 року ОСОБА_2І . звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України про нарахування недоплаченої допомоги дитині війни, посилаючись на те, що згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30 % від мінімального розміру пенсії за віком. Разом з тим, дана допомога позивачу у встановлені строки не виплачувалась, в той час як Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/ 2007 від 9 липня 2007 року були визнані такими, що не відповідають Конституції окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено норми Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а так просив зобов»язати відповідача нарахувати невиплачену соціальну допомогу в розмірі 2733 гривні 30 копійок.

У подальшому позивач збільшив позовні вимоги , подавши суду відповідну заяву, де вказав , що у 2008 році відповідач не виплачував йому соціальну допомогу як „дитині війни „ в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком , а так позивач просив зобовязати відповідача нарахувати на його користь 11598 гривень 60 копійок недоплаченої соціальної допомоги за 2008 рік . Загалом зміст позовних вимог становить 3891 гривня 90 копійок. Також позивач просить суд зобовязати управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі нарахувати та виплатити йому щомісячну державну соціальну допомогу з 1 січня 2006 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги та пояснив, що тяжко хворіє, має поганий зір , не взмозі читати та писати через захворювання очей, оскільки він внаслідок цього не бачить , а так просив поновити пропущений строк звернення до суду , вказав , що такий, що був пропущений з поважних причин , оскільки дізнавя про порушення прав тільки у кінці 2008 року від знайомих , які допомогли подати заяву. Дізнатися про порушення її прав раніше не міг , оскільки не може читати газети , в тому числі , опубліковані нормативні акти . Також позивач надав суду суду медичну довідку для підтвердження стану здоровя. Також позивач вказав , що не може й писати внаслідок захворювання очей.

Представник відповідача в судове засідання не зявився , будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи . Заяви про відкладення розгляду суду не подав. Таким чином, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Від відповідача до суду надійшли письмові заперечення щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року було визнано неконституційними норми лише Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік». Це рішення зворотної сили не має. Про визнання неконституційними норм Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік»Конституційним Судом України рішення не постановлялось. Крім того, законодавством не визначено механізму нарахування підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а так дії управління Пенсійного Фонду України були правомірними й підстав для нарахування підвищення до пенсії у зазначеному позивачем розмірі немає. Крім того, відповідач вказав, що зазначені позивачем причини пропуску річного строку, встановленого ст..99 КАС України не є поважними. Просив відмовити у поновленні строку та у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав .

ОСОБА_2 народився 6 лютого 1934 року й згідно ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки на час закінчення Другої світової війни йому було менше 18 років, має право на отримання передбачених цим Законом пільг та державної соціальної підтримки .

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»передбачено право цих громадян на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Дію ст. 6 Закону №2195-ІУ було зупинено на 2006 рік згідно п.17 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20.12.2005р. який набув чинності з 01.01.2006року.Однак, Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік"»від 19.01.2006р., який набрав чинності з 01.04.2006, п.17 статті 77 було виключено, тобто відновлено дію ст.6 Закону. Статтю 110 Закону №3235-ІV було викладено в новій редакції, відповідно до якої пільги дітям війни, що передбачені статтею 6 Закону №2195-ІУ, запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Отже, з моменту набрання чинності Закону №3367-ІУ, тобто з 01.04.2006 року, право Позивача на отримання підвищення до пенсії було пов`язане з виконанням Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік».Однак, Кабінет Міністрів України у 2006 році за результатами виконання бюджету України на 2006 рік не визначив відповідний порядок .Таким чином, немає підстав для задоволення позовних вимог в частині підвищення до пенсії за 2006 рік.

Пунктом 12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 р. також було зупинено дію статті 6 Закону №2195-ІУ на 2007 рік, та відповідно до ст. 111 Закону №489-V- у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення, зокрема, пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким було зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішення Конституційного Суду України є обов»язковими для виконання.

У подальшому підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни було внесено зміни й було встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Разом з тим, ці зміни до Закону було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N10-рп/2008.

28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №539 „Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, якою було встановлено інші розміри підвищень пенсії.

Разом з тим, статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Таким чином, оскільки Закон України „Про соціальний захист дітей війни має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України, суд застосовує норми саме Закону.

Разом з тим, згідно ч.2. ч.3 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особами актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку. Таким чином, рішення Конституційного Суду України зворотної сили не мають .

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про зобов»язання управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді нарахувати та виплатити підвищення до пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком підлягають задоволенню за період з 9 липня по грудень 2007 року (включно), з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року (включно), разом з тим, за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року - з урахуванням проведених за цей період виплат позивачу державної соціальної допомоги як „Дитині війни.

Доводи щодо відсутності законодавчого регламентування механізму нарахування вищевказаного підвищення до пенсії суд відхиляє, оскільки це не може бути підставою для невиконання державою взятих на себе зобовязань згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Як зазначено в Рішення Європейського суду у справі Уvonne van Duyn v.Нome office, принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов»язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов»язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов»язана з принципом відповідальності держави.

Частиною 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» передбачено мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок20 років страхового стажу, який встановлено в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, ч.3 ст.28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Разом з тим, частиною 2 ст.5 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»встановлено, що виключно цим Законом визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Таким чином, оскільки Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»є єдиним законодавчим актом, що визначає розмір мінімальної пенсії за віком, суд вважає, що слід застосувати саме цю норму для визначення підвищення до пенсії Дітям війни .

Разом з тим, ст..99 КАС України передбачено річний строк звернення до суду з моменту , коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 4 листопада 2008 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції суду із значенням дати надходження . Таким чином, позивач пропустив передбачений законом річний строк звернення до суду за період з 9 липня 2007 року до 4 листопада 200 7 року .

Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідач у письмових заперечення вказав, що наполягає на відмові у позові , зокрема у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.100 КАС України, якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Як вбачається з довідки Ужгородської міської лікарні від 5 лютого 2009 року ОСОБА_2 має захворювання очей та був прооперований на ліве око, а також на початкову катаракту обох очей , тощо . Суд вважає, що дане захворювання очей перешкоджало позивачу ОСОБА_1 таку Шимону Івановичу своєчасно ознайомитися з чинним законодавством , зокрема, з нормами статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, а також з Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року , а також позивач внаслідок такої своєї хвороби позбавлений можливості підготувати позовну заяву .

Також, враховуючи похилий вік позивача, з огляду на обмежені фінансові можливості доступу до правової допомоги, суд дійшов висновку, що про поважність зазначеної позивачем причини пропуску звернення до суду.

А так, суд вважає клопотання позивача про поновлення строків звернення до суду підставним й таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, оскільки позивач посилається на неправомірність ненарахування та невиплати відповідачем передбаченої законом соціальної допомоги, суд вважає необхідним з метою повного захисту прав та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог, визнавши бездіяльність управління Пенсійного фонду України протиправною та зобовязавши відповідача провести відповідні виплати.

Щодо позовних вимог про зобов»зання відповідача нарахувати невиплачену щомісячну державну соціальну допомогу у визначеній позивачем конкретній сумі не підлягають задоволенню, оскільки предметом спору є право на отримання відповідачем підвищення до пенсії, а не розмір нарахування, й суд не може перебирати на себе функцію органу, на який законом покладено такі повноваження .

Судові витрати слід стягнути з Державного бюджету України на користь позивача у відповідності до ст. 94 КАС України в розмірі 1, 70 гр..

На підставі вищевикладеного, керуючисьст.ст.7-11, 71, ч.3 ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 така Шимона Івановича задовольнити частково.

Поновити позивачу ОСОБА_1 така Шимону Івановичу строк звернення до суду за період з 9 липня 2007 року по 4 листопада 2007 року .

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді щодо невиплати позивачу соціальної допомоги у розмірі, встановленому ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни протиправною.

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України в місті Ужгороді провести нарахування та виплату з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно ОСОБА_1 така Шимону Івановичу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі положень статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , з урахуванням проведених виплат .

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 гривня 70 копійок .

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження в 10 денний термін з дня складання постанови в повному обсязі та подання апеляційної скарги у 20 денний термін після подання заяви про апеляційне оскарження, в порядку, визначеному ст.186 КАС України . Постанова відповідно до ч.1 ст.254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано .

Головуюча О.О. Большакова

Повний текст постанови виготовлено та підписано 3 вересня 2009 року .

Суддя О.О. Большакова