Справа № 541/1396/15-а
Суддя: Куцин В. М.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/1396/15-а
Провадження № 2-а/541/52/2015
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Куцин В. М.,

при секретарі - Борисенко М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миргород справу за адміністративним позовом Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про поновлення строку на звернення до суду, скасування постанови відповідача про накладення штрафу повторно.

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2015 року виконавчий комітет Миргородської міської ради звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою суду від 09.06.2014 року позовна заява залишена без руху.

12.06.2015 року по адміністративній справі відкрито провадження.

Підтримуючи в судовому засіданні заявлені вимоги, представник виконкому Миргородської міської ради ОСОБА_1 (довіреність №807/01-35 від 22.10.2014 року (а.с.30) просила поновити строк звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин, так як після отримання постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 18 травня 2015 року про накладення повторно штрафу на виконавчий комітет Миргородської міської ради у розмірі 1360 гривень за невиконання рішення суду, Виконком звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, де серед іншого просив скасувати вищевказану постанову про накладення повторно штрафу на позивача. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду від 02.06.2015 року, яка отримана позивачем 04.06.2015 року, відмовлено в прийнятті скарги в частині скасування оскаржуваної постанови, оскільки вирішення вказаних вимог віднесено до компетенції адміністративних судів. В звязку з чим позивачем пропущений строк звернення до суду з вищевказаних причин, які є поважними, тому просила поновити строк на оскарження постанови.

Оскаржувану постанову вважала незаконною та просила її скасувати, оскільки рішення Апеляційного суду Полтавської області від 15.01.2015 року, яким зобовязано виконавчий комітет Миргородської міської ради надати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 квартиру за встановленими житловим законодавством України нормами, норма жилої площі якої складатиме не менше 40,95 кв.м. На час накладення на виконавчий комітет повторно штрафу 18.052015 року, рішення суду не було виконано з поважних причин, оскільки у виконавчого комітету відсутня квартира житловою площею 40,95 кв.м. Разом з тим 17 квітня 2005 року відповідно до рішення виконкому №307 було надано ОСОБА_3 однокімнатну квартиру №1 по вулиці Рибальській в місті Миргород житловою площею 13,8кв.м., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 27,8 кв.м. Загальна житлова площа квартир наданих на виконання рішення суду 41,6 кв.м. Про фактичне виконання рішення суду та поновлення житлових прав стягувачів виконавчий комітет Миргородської міської ради 17.04.2015 року повідомив відповідача. Незважаючи на це 18.05.2015 року державний виконавець Ткаченко С. В. виніс оскаржувану постанову.

Оскільки вищевказана постанова винесена з порушенням вимог ст. 89 ЗУ « Про виконавче провадження», якою надано право державному виконавцю накласти штраф повторно в разі невиконання рішення боржником без поважних причин, в той час як рішення було фактично виконано та враховуючи, що державним виконавцем не зясовувалися причини невиконання рішення суду, тому просила позов задовольнити, скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 18 травня 2015 року про накладення повторно штрафу на виконавчий комітет Миргородської міської ради у розмірі 1360 гривень за невиконання рішення суду.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заперечення, де просив відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи свої заперечення вказував, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 04.03.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого Миргородським міськрайонний судом про зобовязання виконавчий комітет Миргородської міської ради надати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 квартиру за встановленими житловим законодавством України нормами, норма жилої площі якої складатиме не менше 40,95 кв.м.

27.03.2015 року виконком Миргородської міської ради повідомив ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області про неможливість виконання рішення в звязку з відсутністю у боржника квартири зазначеною житловою площею. Оскільки боржник в установлений державним виконавцем строк добровільно не виконав рішення суду, 30.03.2015 року винесена постанова про накладення штрафу на боржника (позивача по справі) в сумі 680 гривень.

17.04.2015 року боржник повідомив відповідача, що на виконання рішення суду рішенням виконкому Миргородської міської ради №307 надано ОСОБА_3 однокімнатну квартиру №1 по вулиці Рибальській в місті Миргород житловою площею 13,8 кв.м., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 27,8 кв.м. Загальна житлова площа квартир наданих на виконання рішення суду 41,6 кв.м. Так як загальна житлова площа, яка надана стягувачам, не відповідає площі вказаній в рішенні суду, та оскільки 05.05.2015 року стягувачі подали заяву що боржником рішення не виконано 18.05.2015 року державний виконавець Ткаченко С. В. виніс оскаржувану постанову. На обґрунтування своїх заперечень посилається на ряд рішень Європейського Суду з прав людини зокрема на рішення «Кечко проти України» де вказано, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань судами не повинні прийматися до уваги. Та зазначає що відповідач є неналежним виходячи з положень ст.181 КАС України (а.с.46-49).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, в тому числі матеріали виконавчого провадження ВП №46765320, суд становив.

04.06.2015 року позивачу стало відомо про відмову суду в прийнятті скарги в частині скасування оскаржуваної постанови, яка була подана в установлені ст.181 КАСУ строки, оскільки вирішення вказаних вимог віднесено до компетенції адміністративних судів (а.с.4).

08 червня 2015 року виконавчий комітет Миргородської міської ради звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом (а.с.2).

Відповідно до положень ст.102 КАСУ, пропущений з поважних причин процесуальний строк встановлений законом може бути поновлений.

Оскільки судом встановлено, що за захистом своїх прав позивач звернувся у строки передбачені законом, однак до адміністративного суду позов поданий з пропущенням строку з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Крім того, судом встановлено, 04.03.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого Миргородським міськрайонним судом про зобовязання виконавчий комітет Миргородської міської ради надати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 квартиру за встановленими житловим законодавством України нормами, норма жилої площі якої складатиме не менше 40,95 кв.м. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику(а.с.52.53).

30.03.2015 року в звязку з невиконанням вимог державного виконавця та повідомленням боржника про неможливість виконання рішення суду на позивача накладено штраф в розмірі 680 гривень(а.с.63-64), який сплачений боржником (а.с.74).

Відповідно до довідки Миргородського КЖЕУ, балансоутримувача багатоквартирного житлового фонду міста Миргород, №446 від 10.04.2005 року на балансі Миргородського КЖЕУ відсутня вільна квартира житловою площею не менше 40,95 кв. м. (а.с. 14). Зазначена інформація підтверджується Інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек (а.с.11-13).

17.04.2015 року рішенням виконкому Миргородської міської ради №307 надано ОСОБА_3 однокімнатну квартиру №1 по вулиці Рибальській в місті Миргород житловою площею 13,8 кв.м., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 27,8 кв.м. Загальна житлова площа квартир наданих на виконання рішення суду 41,6 кв.м.(а.с.15). Повідомлення про прийняття вказаного рішення отримано державним виконавцем 20.04.2015 року(а.с.69-73) .

05.05.2015 року стягувачі подали заяву про невиконання рішення суду в звязку з не наданням однієї квартири житловою площею 40,94 кв. м., зазначивши, що надані квартири не придатні для проживання(а.с.76).

18 травня 2015 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 повторно накладено штраф на виконавчий комітет Миргородської міської ради у розмірі 1360 гривень за невиконання рішення суду (а.с.86) та закінчено виконавче провадження, оскільки державним виконавцем вжито вичерпних заходів примусового виконання рішення (а.с.80-81).

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 07.06.2015 року, яка набрала законної сили, по справі за скаргою Виконавчого комітету Миргородської міської ради на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 18.05. 2015 року про закриття виконавчого провадження №46765320, оскаржувана постанова скасована та встановлено, що виконавчий комітет міської ради намагається вживати заходів по виконанню рішення суду, надання двох квартир житловою площею 41,6 кв.м що вказує на наявні можливості виконання рішення чи виникнення таких можливостей в нетривалі проміжки часу (а.с.31-32).

Частиною 2 ст. 89 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повторного невиконання боржником без поважних причин рішення суду, державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки в ході судового розгляду та при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем при прийнятті рішення про накладення стягнення взагалі не зясовувалася причина, на думку останнього, невиконання рішення суду боржником, та враховуючи обставини встановлені ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 07.06.2015 року, щодо реальної можливості виконання рішення суду в недалекому майбутньому, які відповідно до положень ст. 72 КАС України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, суд вважає, що державний виконавець не встановивши причини невиконання рішення суду, не перевіривши дані викладені в заяві стягувачів від 05.05.2015 року, залишивши поза увагою повідомлення боржника про надання стягувачам 2 квартир загальною житловою площею більшою ніж вказано в рішенні суду, безпідставно наклав повторно штраф, і цього ж дня закінчив виконавче провадження, тим самим позбавивши права сторін, як боржника, так і стягувачів, на реальне виконання рішення суду . За таких обставин суд вважає, що державний виконавець діяв без дотримання вимог ст. 89 ЗУ «Про виконавче провадження», а отже в супереч положень ст.19 Конституції України, тому оскаржувана постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

На думку суду не заслуговують на увагу заперечення відповідача в частині посилань на висновки рішення Європейського суду з прав людини, оскільки рішення Апеляційного суду Полтавської області від 15 січня 2015 року, яке підлягає виконанню, має на меті відновлення порушених відповідачем житлових прав позивачів і не передбачає передачу будь-яких коштів стягувачам.

Виходячи з положень ч.3 ст. 181 КАС України безпідставним є твердження відповідача про те що Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області є неналежним відповідачем по даному спору.

Керуючись ст. 89 ЗУ Про виконавче провадження, ст.ст.71, 72, 99-102, 102, 159-162, 181, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги виконавчого комітету Миргородської міської ради задовольнити.

Виконавчому комітету Миргородської міської ради поновити пропущений з поважних причин строк звернення до суду із позовом про скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 18 травня 2015 року про накладення повторно штрафу.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 18 травня 2015 року про накладення повторно штрафу на виконавчий комітет Миргородської міської ради у розмірі 1360 гривень за невиконання рішення суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови з одночасним направленням копії апеляції в апеляційну інстанцію.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний судом 03 серпня 2015 року.

Суддя ОСОБА_6