Справа № 826/9130/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/9130/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 липня 2015 року № 826/9130/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЙЛЕР»

до

Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18 травня 2015 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЙЛЕР» (далі - ТОВ «ВЕЙЛЕР», позивач) з адміністративним позовом про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач), які полягають у проведенні зустрічної звірки ТОВ «ВЕЙЛЕР», за результатами якої складено Акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ВЕЙЛЕР» (код ЄДРПОУ 39123844) щодо господарських взаємовідносин із платниками податків за період з 01.05.2014 по 31.08.2014» № 490/26-56-22-01-03/39123844 від 16.09.2014; щодо коригування показників податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ «ВЕЙЛЕР», в тому числі, дії з виключення з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту у розрізі корт агентів на рівні ДПА України», з інформаційної бази даних «Податковий блок» та «Система автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та інших електронних інформаційних баз сум податкового кредиту та податкових зобов’язань з податку на додану вартість, які визначені ТОВ «ВЕЙЛЕР», здійснені на підставі Акту «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ВЕЙЛЕР» (код ЄДРПОУ 39123844) щодо господарських взаємовідносин із платниками податків за період з 01.05.2014 по 31.08.2014» № 490/26-56-22-01-03/39123844 від 16.09.2014; зобов'язання відповідача відновити показники податкової звітності ТОВ «ВЕЙЛЕР», в тому числі зобов’язання відобразити в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України», в інформаційній базі даних «Податковий блок» та «Система автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та інших електронних інформаційних базах суми податкового кредиту та податкових зобов’язань з податку на додану вартість, які ТОВ «ВЕЙЛЕР» зазначило у податковій декларації з податку на додану вартість за період травень 2014 року – серпень 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ініціювання контролюючим органом проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків здійснено з порушенням вимог Податкового кодексу України та Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1232.

Позивач вказує на те, що на його адресу не було направлено жодного письмового запиту щодо надання документів для проведення зустрічної звірки, а отже, акт був складений на підставі бази даних контролюючого органу, податкової звітності з ПДВ, при цьому жодних первинних документів при складанні вказаного акту відповідачем досліджено не було.

Позивач також звертає увагу на те, що в силу приписів чинного податкового законодавства зустрічні звірки проводяться органами державної податкової служби виключно з метою отримання податкової інформації, яка може використовуватись під час проведення камеральних, документальних або фактичних перевірок для прийняття відповідних висновків про порушення платником податків законодавства про оподаткування та, як наслідок, визначення податкових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій шляхом винесення відповідних податкових повідомлень-рішень.

Станом на день подання позову, повідомлення-рішення за результатами складання Акту № 490/26-56-22-01-03/39123844 від 16.09.2014 не приймалось, узгодження податкових зобов'язань та податкового кредиту не відбувалось.

За таких умов, позивач вважає, що висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником податків даних податкового обліку як підстави для внесення змін до автоматизованих інформаційних систем «Інтегрована автоматизована інформаційна система ГУ Міндоходів України «Податковий Блок» та «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» може бути зроблений контролюючим органом лише після визначення платникові податків податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку, а тому, на його переконання, показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ ТОВ «ВЕЙЛЕР» в розрізі контрагентів за період з травень-серпень 2014 pоку, які, на думку позивача, були змінені на підставі акту про неможливість проведення зустрічної звірки, мають бути відображеними в електронній базі даних Автоматизована інформаційна система «Податковий блок».

Відповідачем в порушення основних засад податкового контролю за результатами складання Акта 490/26-56-22-01-03/39123844 від 16.09.2014 про неможливість проведення зустрічної звірки встановлено безтоварність операцій, здійснених позивачем з його контрагентами, що в свою чергу може вплинути на відомості про діяльність позивача та його податкові зобов`язання в інформаційних базах Державної податкової служби.

Позивач вважає, що такі дії відповідача суперечать матеріальному інтересу, котрий платник податку має у податкових правовідносинах, і який полягає у належній фіксації контролюючим органом обставин господарської діяльності платника податків, неухильному дотриманні органом управління визначених законом процедур реалізації владних управлінських функцій, здійснення таких процедур лише в разі наявності визначених законом підстав.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначає, що ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідач наголошує на тому, що дії посадової особи контролюючого органу, пов`язані з вжиттям заходів, направлених на проведення зустрічної звірки, та виконанням функціонального обов`язку стосовно висвітлення у акті про неможливість проведення зустрічної звірки відповідних висновків стосовно господарської діяльності підприємства, не породжують, не змінюють та не припиняють прав та обов'язків позивача у сфері публічно-правових відносин з відповідачем.

Представник відповідача позов не визнав, в своїх запереченнях просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову представник відповідача заперечував.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв’язку з поданням представниками обох сторін клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, суд дійшов висновку розглянути справу в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Основний вид діяльності - 46.90 неспеціалізована оптова торгівля.

У вересні 2014 року ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві здійснено відповідні заходи з метою проведення зустрічної звірки ТОВ «ВЕЙЛЕР», код за ЄДРПОУ 39123844 щодо підтвердження господарських взаємовідносин із платниками податків за період з 01.05.2014 по 31.08.2014.

Як зазначено відповідачем, на момент вчинення ДПІ заходів, спрямованих на проведення зустрічної звірки ТОВ «ВЕЙЛЕР» (код ЄДРПОУ 39123844) щодо господарських взаємовідносин із платниками податків за період з 01.05.2014 по 31.08.2014 позивач за юридичною адресою не знаходився. Стан платника - 9 (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням). Місцезнаходження підприємства не встановлено.

За результатами звірки ТОВ «ВЕЙЛЕР» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій пов’язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

У своєму акті контролюючий орган дійшов висновку, що в зв’язку з не підтвердженням податкового кредиту з ПДВ, у ТОВ «ВЕЙЛЕР» (код ЄДРПОУ 39123844) відсутні об’єкти оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток по операціях з продажу товарів (послуг).

Як наслідок, на переконання відповідача, відбувається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов’язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.

У висновку Акту значиться: « 1. Ч. 5 ст. 203, ч. 2 ст. 215, ст. 216 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ТОВ «ВЕЙЛЕР» (код за ЄДРПОУ 39123844 ) при придбанні та продажу товарів (послуг). 2. Перевіркою встановлено відсутність об'єктів оподаткування при визначені доходів та витрат (послуг) за період з 01.05.2014 по 31.08.2014, які підпадають під визначення ст. 134, ст. 138 Податкового кодексу України. 3. П. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 201.1 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами і доповненнями, ТОВ «ВЕЙЛЕР» (код за ЄДРПОУ 39123844 ) безпідставно завищено податкові зобов'язання з податку на додану вартість по взаємовідносинах з платниками податків за період з 01.05.2014 по 31.08.2014 на загальну суму 5 635 338 грн. 4. П. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, пп. 192.1.1, п. 192.1 ст. 192, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами і доповненнями, ТОВ «ВЕЙЛЕР» (код за ЄДРПОУ 39123844 ) безпідставно завищено податковий кредит з податку на додану вартість за період з 01.05.2014 по 31.08.2014 на загальну суму 5 621 250 грн.».

Незгода з діями відповідача, які полягають у проведенні зустрічної звірки та щодо коригування показників податкової звітності з ПДВ, а також необхідність вчинення відповідачем певних дій обумовили позивача звернутись з адміністративним позовом до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення представників сторін, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЙЛЕР», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України та іншими нормативно-правовими актами.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України (тут і далі по тексту нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України) визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

З приписів пункту 61.1 статті 61 ПК України встановлено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється шляхом: інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункти 62.1.2 та 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України).

Статтею 72 ПК України визначено, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема, від платників податків, у тому числі, інформація про фінансово-господарські операції платників податків, та інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах. Для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Зустрічна звірка є однією із складових інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.

Згідно з п. 73.3 ст. 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII визначено, що податкова інформація – це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Пункт 73.5 статті 73 ПК України визначає, що з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок на момент існування спірних правовідносин визначений Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1232 (далі - Порядок № 1232).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1232 зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

В силу пункту 2 цього Порядку № 1232, зустрічні звірки проводяться у суб'єктів господарювання, щодо здійснення операцій з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов'язань.

Пунктом 7 Порядку № 1232 визначено, що за результатами проведеної зустрічної звірки складається довідка, яка підписується суб'єктом господарювання (законним чи уповноваженим представником) і посадовими особами органу державної податкової служби та особисто вручається суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку або надсилається суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

З метою впровадження єдиного порядку направлення та обліку запитів на проведення зустрічних звірок, оформлення, накопичення та реалізації їх матеріалів органами державної податкової служби наказом Державної податкової адміністрації України від 22 квітня 2011 року № 236 розроблені та затверджені Методичні рекомендації щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з пунктом 2.1 Методичних рекомендацій для проведення зустрічних звірок відбираються суб'єкти господарювання (контрагенти платника податків), щодо яких виникла необхідність у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків, в тому числі відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Необхідність проведення зустрічних звірок суб'єктів господарювання визначається посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби (далі - органи ДПС) за результатами проведеного аналізу даних та встановлених розбіжностей в податкових деклараціях, автоматизованих інформаційних системах органів державної податкової служби України (АІС ДПА України, Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, Єдиний реєстр податкових накладних тощо), а також аналізу податкової інформації та документів, отриманих із внутрішніх (у т. ч. від підрозділів податкової міліції тощо) або зовнішніх джерел (у т. ч. від платників податків), які свідчать (можуть свідчити) про порушення такими платниками податків податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС (пункт 2.2 Методичних рекомендацій).

Відповідно до п. 3.1. Методичних рекомендацій з метою проведення зустрічної звірки орган ДПС, що ініціює проведення такої звірки (далі - орган ДПС - ініціатор) надсилає органу ДПС, на обліку в якому перебуває суб'єкт господарювання (далі - орган ДПС-виконавець), запит про проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання за допомогою Інформаційної системи «Зустрічні звірки» (далі - ІС «Зустрічні звірки»).

Зустрічна звірка може бути проведена органом ДПС - ініціатором самостійно у разі коли суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому самому органі ДПС, в якому перебуває платник податків, або в межах одного населеного пункту.

Аналогічні положення містяться і в пункті 3 Порядку № 1232.

Згідно з п. 3.2 Методичних рекомендацій з метою спрощення процедури проведення зустрічних звірок суб'єктів господарювання (особливо тих, які віднесені до категорії великих платників податків) за наявності інформації, зазначеної у запиті органу ДПС - ініціатора, та її документального підтвердження, орган ДПС - виконавець протягом трьох робочих днів проводить на їх підставі зустрічну звірку та складає Довідку про результати проведення зустрічної звірки відповідно до підпункту 4.6 пункту 4 Методичних рекомендацій.

При цьому інформація на запит та її документальне підтвердження можуть бути наявними в органі ДПС - виконавця у зв'язку із направленням суб'єктом господарювання за місцем реєстрації інформації відповідно до вимог статей 72 та 73 глави 7 розділу II та інших норм Кодексу, за результатами попередньо проведених звірок (перевірок) та отриманих відповідних документів суб'єкта господарювання тощо.

У разі відсутності в органі ДПС - виконавця запитуваної інформації та її документального підтвердження, такий орган протягом 2-х робочих днів з дня отримання запиту надсилає завірений печаткою запит про надання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному (уповноваженому) представникові під розписку. Такий запит реєструється як вихідна кореспонденція у загальному порядку.

Вказане знаходиться у повній відповідності з вимогами пункту 4 Порядку № 1232.

Пунктом 3.3 Методичних рекомендацій передбачено, що обов'язок здійснення відповідних заходів (направлення запитів, повторних запитів, здійснення моніторингу відповідей, що надходять, тощо) з метою забезпечення своєчасного та у повному обсязі проведення зустрічних звірок, у тому числі і по ланцюгу проходження ТМЦ (робіт, цінних паперів, нематеріальних активів тощо) покладається на орган ДПС - ініціатора. При цьому обов'язок направлення запиту на адресу суб'єкта господарювання та забезпечення проведення зустрічної звірки покладається на орган ДПС - виконавця, в якому такий суб'єкт господарювання перебуває на обліку (крім випадків, визначених у абзаці шостому п. 3.1 Методичних рекомендацій).

Відповідно до пункту 4.5 Методичних рекомендацій при отриманні від суб'єкта господарювання (у встановлений статтею 73 Кодексу термін) інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження відповідальний підрозділ проводить зустрічну звірку суб'єкта господарювання протягом 3 робочих днів з дня, наступного за днем отримання такої інформації та її документального підтвердження.

При цьому, у відповідності до пункту 4.4 Методичних рекомендацій у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (далі - Журнал реєстрації довідок/актів) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Отже, зустрічна звірка може бути проведена контролюючим органом або у разі надходження запиту на її проведення від іншого контролюючого органу, або за власною ініціативою.

При цьому, у разі проведення звірки за власною ініціативою платник податків та суб'єкт господарювання з яким проводиться звірка мають перебувати на обліку в одному органі державної податкової служби або в межах одного населеного пункту.

Суд звертає увагу на той факт, що вищевказані норми не визначають як підставу проведення звірки - направлення запиту платнику податку.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем здійснено відповідні заходи з метою проведення зустрічної звірки позивача.

Перевіркою встановлено, що: «За період з 01.05.2014 по 31.08.2014 ТОВ «ВЕЙЛЕР» (код за ЄДРПОУ 39123844) задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 5 635 338 грн.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань встановлено їх завищення в загальному розмірі 5 635 338 грн.

В податковій декларації з податку на додану вартість та додатку Д 5 за червень 2014 року задекларовано ПЗ в розмірі ПДВ 1 539,1 тис. грн. (всього 198 ПН, 166 з яких не зареєстровано в ЄРПН). В податковій звітності з АДВ за червень 2014 року спостерігається заміна контрагентів шляхом подання уточнюючих розрахунків.

Також, ТОВ «ВЕЙЛЕР» (код за ЄДРПОУ 39123844), подано Додаток Д 1 до декларації з ПДВ за червень 2014 pоку, який заповнено з порушенням Наказу № 678 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 13.11.2013, а саме: по підприємствам, по яким декларується збільшення ПЗ в колонці 8 (причина коригування) декларується «повернення товару», а в колонці 10 (сума податку) декларується позитивне значення. Суми податкових накладних задекларованих на збільшення ПЗ складають менше 10 000 грн. та не зареєстровані в ЄРПН.

ПН, з періодом виписки - травень 2014 pоку, до яких в Д1 за червень 2014 року зазначено розрахунки-коригування, в Д5 за травень 2014 року не задекларовано, так само, і ПН з періодом виписки за червень 2014 pоку, які коригуються в Д1 за червень 2014 pоку, не декларуються в Д5 за червень 2014 року.».

Як наслідок, за висновками контролюючого органу, відбувається маніпулювання податковою звітністю.

Результати звірки оформлені відповідно до приписів пункту 4.4 Методичних рекомендацій.

Зі змісту викладеного випливає, що дії, які полягають у проведенні зустрічної звірки не створюють будь-яких правових наслідків для позивача та віднесені до компетенції відповідача. Проведення зустрічних звірок є лише процедурним заходом зі збору контролюючим органом інформації щодо дотримання платником податкового законодавства у рамках податкового контролю.

Як випливає зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Таким чином, оскільки дії з проведення зустрічних звірок не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов'язків, та враховуючи, що контролюючий орган має законодавчо визначене право на проведення таких звірок, то дії по проведенню зустрічної звірки не можуть вважатись протиправними.

У той же час, суд зазначає, що висновки податкових перевірок (звірок) можуть бути відображені контролюючим органом у даних обліку платника податків (картках особового рахунку, інформаційних базах співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань, тощо).

З 01 січня 2013 року на підставі наказу ДПС України «Про введення в експлуатацію інформаційної системи «Податковий Блок» від 24 грудня 2012 року № 1197 введено в експлуатацію ІС «Податковий блок».

Відповідно до п. 2.6 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених Наказом Державної фіскальної служби України 31 липня 2014 року № 22, працівники підрозділів, що здійснюють (очолюють) перевірки, вносять необхідну інформацію до інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи підсистеми «Податковий аудит» ІС «Податковий блок» на кожному етапі організації, проведення та реалізації матеріалів перевірок (при направленні повідомлення платнику податків про початок документальної планової (невиїзної позапланової) перевірки, оформленні направлення на проведення перевірки, реєстрації акта (довідки) перевірки (звірки), інших складених актів (довідок), прийнятті та направленні податкового повідомлення-рішення, вимог та рішень щодо єдиного внеску, складанні протоколів про адміністративне правопорушення тощо - в день вчинення відповідних дій. Крім того, до підсистеми «Податковий аудит» ІС «Податковий блок» додатково вноситься: наказ про проведення перевірки, протокол засідання постійної комісії із розгляду спірних питань, заперечення до акта перевірки, висновок і відповіді на такі заперечення, інші визначені підсистемою дані.

Працівники підрозділів правової роботи органу державної фіскальної служби, до компетенції яких відносяться розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень, вимог та рішень по єдиному внеску, в установленому порядку відповідно до вимог Регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до АІС «Скарга» та АІС «Суди» у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації, з подальшим збереженням даних та встановленням зв'язків записів АІС «Скарга» та АІС «Суди» із записами підсистеми «Податковий аудит» ІС «Податковий блок». Підрозділи, працівники яких здійснювали (очолювали) перевірки, опрацьовують в підсистемі «Податковий аудит» ІС «Податковий блок» зазначену інформацію в день її надходження, результатом чого є внесення інформації до підсистеми «Облік платежів» ІС «Податковий блок».

У випадку, якщо перевірку здійснювали (очолювали) працівники іншого органу державної фіскальної служби, такими працівниками, у разі необхідності, забезпечується складання та надання не пізніше наступного робочого дня органу державної фіскальної служби, де на обліку перебуває платник податків, необхідної інформації для внесення до інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи підсистеми «Податковий аудит» ІС «Податковий блок» та інших баз даних органів державної фіскальної служби.

Відповідні підрозділи органу державної фіскальної служби, на обліку в якому перебуває платник податків, забезпечують внесення до інформаційних баз даних відповідної інформації не пізніше наступного робочого дня з дня отримання.

На підставі результатів проведених перевірок підрозділи органу державної фіскальної служби, який проводив (очолював) перевірку, узагальнюють інформацію про виявлені схеми ухилень від оподаткування або мінімізації податкових зобов'язань, сум єдиного внеску (у випадку їх виявлення) та вносять їх до підсистеми «Податковий аудит» ІС «Податковий блок».

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до п. п. 54.1, 54.3 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

- рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків;

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Отже, висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений контролюючим органом після визначення платником податкових зобов’язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

У той же час при вирішенні даної справи суд враховує позицію Вищого адміністративного суду України, викладену в Інформаційних листах від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10 та від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11.

Так, згідно з правовою позицією ВАС України, висловлену ним в Інформаційному листі від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10, відповідно до якого процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи: 1) встановлення факту здійснення господарської операції; 2) встановлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; 3) встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку; 4) встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість; 5) встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, витрати для цілей визначення об’єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об’єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Втім, позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з 01.05.2014 по 31.08.2014 суду не були надані будь-які копії первинних фінансово-господарських документів, які б свідчили про правомірність формувань відповідних сум податкового кредиту та податкових зобов’язань.

В сукупності встановлені обставини, дають суду підстави вважати, що позивач через відсутність трудових ресурсів, виробничого обладнання, транспортного та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності, не міг здійснювати неспеціалізовану оптову торгівлю.

З підстав викладеного, суд вважає, що порушення порядку коригування відповідачем в автоматизованій системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні Міністерства доходів і зборів України (Державної фіскальної служби України) за відсутності підтвердження даних обліку платника податку не може тягнути за собою обов’язок контролюючого органу відновити такі дані.

Таким чином, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо коригування показників податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ «ВЕЙЛЕР», в тому числі, дій з виключення з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту у розрізі корт агентів на рівні ДПА України», з інформаційної бази даних «Податковий блок» та «Система автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та інших електронних інформаційних баз сум податкового кредиту та податкових зобов’язань з податку на додану вартість, які визначені ТОВ «ВЕЙЛЕР», здійснені на підставі Акту «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ВЕЙЛЕР» (код ЄДРПОУ 39123844) щодо господарських взаємовідносин із платниками податків за період з 01.05.2014 по 31.08.2014» № 490/26-56-22-01-03/39123844 від 16.09.2014 та зобов'язання відповідача відновити показники податкової звітності ТОВ «ВЕЙЛЕР», в тому числі зобов’язання відобразити в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України», в інформаційній базі даних «Податковий блок» та «Система автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та інших електронних інформаційних базах суми податкового кредиту та податкових зобов’язань з податку на додану вартість, які ТОВ «ВЕЙЛЕР» зазначило у податковій декларації з податку на додану вартість за період травень 2014 року – серпень 2014 року.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Натомість відповідачем доведено правомірність своїх дій.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 122, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЙЛЕР» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко