Справа № 812/542/15
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 серпня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/542/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Басової Н.М.

при секретарі судового засідання: Кононовій О.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача ГУ МВС України в Луганській області: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про скасування рішення субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про скасування рішення субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 28.01.2015 від вогнепального поранення загинув її чоловік ОСОБА_3, лейтенант міліції, оперуповноважений в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів організованих злочинних груп управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України у Луганській області.

18.02.2015 начальником ГУМВС України у Луганській області генерал-лейтенантом міліції ОСОБА_4 був затверджений висновок про результати службового розслідування за фактом загибелі працівника УБОЗ ГУМВСУ ОСОБА_3 (далі Висновок), згідно з яким визнано факт загибелі 28.01.2015 лейтенанта міліції ОСОБА_3, оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВС України у Луганській області таким, що стався у період проходження служби та не повязаний з виконанням службових обовязків.

З даним Висновком вона ознайомилась 25.05.2015, та не згодна з встановленими фактами у ньому, вважає його неправомірним, оскільки він суперечить положенням абзацу 2 п.33 ст.10 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХІІ, яким встановлено, що працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобовязаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це найближчий підрозділ міліції. Вважає, що ОСОБА_3 загинув саме під час рятування її життя та припинення протиправних дій з боку ОСОБА_5

Крім того, вважає, що Висновок не відповідає Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346, а саме п.3.11.

Також зазначила, що обставини події встановлені у службовому розслідуванні базуються на показах ОСОБА_6, в той час коли її, як безпосереднього свідка події, працівники міліції не опитували, хоча вона весь час перебувала в м.Сєвєродонецьку і її місцезнаходження було відомо.

На підставі викладеного, просила суд визнати протиправним Висновок ГУМВС України в Луганській області про результати службового розслідування за фактом загибелі працівника УБОЗ ГУМВСУ ОСОБА_3 від 18.02.2015; зобовязати відповідача визнати факт загибелі 28.01.2015 лейтенанта міліції ОСОБА_3, оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВС України у Луганській області таким, що стався у період проходження служби та при виконанні службових обовязків, повязаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, з цього приводу надав суду письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні. Зазначив, що подія, яка сталася 28.01.2015 є сімейною сваркою та сімейно-побутовими стосунками, які в свою чергу привели до трагічних наслідків, та мала місце у звязку з перебуванням ОСОБА_5 (батько позивача) в стані сильного алкогольного спяніння.

Крім того, зазначив, що зброя, з якої ОСОБА_5 зробив постріли, була табельною вогнепальною зброєю ОСОБА_3, яка в свою чергу не перебувала безпосередньо у останнього, а знаходилась дома, в порушення п.9.2 Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, затвердженої наказом МВС України від 07.09.2011 №657. А тому немає підстав для застосування п.3.11 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346.

На підставі викладеного, просив суд відмовити у задоволенні вимог позивачу.

Під час розгляду справи по суті ОСОБА_3 подала заяву про уточнення позовних вимог, однак ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03.08.2015 відмовлено у її прийняті (а.с.56,71).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що лейтенант міліції ОСОБА_3 наказом начальника ГУМВС України у Луганській області №323 о/с від 13.10.2014 призначений на посаду оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів організованих злочинних груп управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України у Луганській області (а.с.27).

28 січня 2015 року ОСОБА_3 загинув від вогнепального поранення грудної клітини з пошкодженням серця внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_5 (а.с.14,16).

За фактом скоєння ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.115 КК України, 28.01.2015 першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Луганської області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000025.

За результатами розслідування вказаного кримінального провадження, постановою старшого прокурора відділу прокуратури Луганської області від 26.06.2015 кримінальне провадження закрито у звязку зі смертю підозрюваного на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.40-45).

Одночасно, відповідно до наказу начальника Головного управління МВС України у Луганській області від 03.02.2015 №280, розпочато службове розслідування за фактом загибелі працівника УБОЗ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_3 (а.с.28). В даному наказі підставою проведення таких розслідувань зазначено вимоги п.2.1 та 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230.

18.02.2015 начальником ГУМВС України у Луганській області затверджено Висновок про результати службового розслідування за фактом загибелі працівника УБОЗ ГУМВСУ ОСОБА_3 (далі Висновок).

За результатами службового розслідування визнано факт загибелі 28.01.2015 лейтенанта міліції ОСОБА_3, оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВС України у Луганській області таким, що стався у період проходження служби та не повязаний з виконанням службових обовязків (а.с.34-36).

Між тим, суд вважає, що саме службове розслідування проведено з порушенням Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі Інструкція), затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, з наступних підстав.

Згідно п.1.1 вказаної Інструкції, вона визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи МВС України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні.

Підпунктом 1.2 Інструкції зазначено поняття службового розслідування комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також зясування інших обставин.

Підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс (п.2.1 Інструкції).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вказана Інструкція поширюється на випадки проведення службових розслідувань саме дисциплінарних проступків, вчинених особами РНС, в тому випадку і їх загибель, повинна бути повязана зі скоєнням дисциплінарного проступку.

З тексту оскаржуваного Висновку не вбачається висновку щодо вчинення ОСОБА_3 дисциплінарного проступку (а.с.34-36).

Посилання представника відповідача у своїх запереченнях на те, що ОСОБА_3 було порушено вимоги наказу МВС України від 07.09.2011 №657, яким затверджена Інструкція із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, а саме п.9.2, не можуть бути прийняті до уваги по вище викладеним мотивам та відсутності підтвердження даного порушення в матеріалах службового розслідування, що приймається судом як розширення змісту проведеного службового розслідування.

На думку суду, у разі скоєння загиблим ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, повязаного з його загибеллю, службове розслідування повинно бути проведено у відповідності з вимогами вказаної вище Інструкції з урахуванням п.6.2, де зазначені права та обовязки виконавця (голови, членів комісії). Вказаним пунктом передбачено, що виконавець з метою забезпечення повного, всебічного і обєктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування мають право викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування.

З наданих представником відповідача повних матеріалів службового розслідування вбачається, що під час службового розслідування були опитані лише підполковник міліції ОСОБА_6 та майор міліції ОСОБА_7 (а.с.31-33).

Вказані особи не були безпосередніми свідками події, під час якої загинув ОСОБА_3, що підтверджено їхніми поясненнями.

ОСОБА_6 прибув на місце вже після скоєного ОСОБА_5 протиправного діяння та бачив лише його наслідки. Всі свої пояснення стосовно безпосередньої події він базує зі слів ОСОБА_1 ОСОБА_7 про події та факт загибелі ОСОБА_3 стало відомо зі слів та пояснень ОСОБА_6

Безпосередні свідки події: ані ОСОБА_1В, ані ОСОБА_8, - опитані не були. Пояснення даних осіб, на думку суду, мають дуже важливе значення при встановленні повного, всебічного і обєктивного дослідження обставин подій, оскільки, як стверджує позивач, факти викладені у Висновку службового розслідування не співпадають з реальними фактами, що мали місце. Також у висновку невірно зазначені дані, щодо дати народження ОСОБА_1

Крім того, сам висновок службового розслідування про визнання факту загибелі 28.01.2015 лейтенанта міліції ОСОБА_3, оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВС України у Луганській області таким, що стався у період проходження служби та не повязаний з виконанням службових обовязків, є передчасним та таким, що зроблений в порушення діючого законодавства.

До таких висновків суд прийшов з наступних підстав.

Випадки загибелі працівників органів МВС України підпадають під проведення спеціального розслідування, проведеного згідно п.4 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346 (далі Порядок).

Спеціальне розслідування організовує наказом (розпорядженням) керівник органу (п.4.3. Порядку). Строк проведення 10 робочих днів (п.4.5. Порядку).

За результатами розслідування складається акт спеціального розслідування за формою Н-5, де зазначається один з таких висновків про нещасний випадок (у тому числі поранення): нещасний випадок (у тому числі поранення) стався в період проходження служби і не повязаний з виконанням службових обовязків; нещасний випадок (у тому числі поранення) стався в період проходження служби при виконанні службових обовязків; нещасний випадок (у тому числі поранення) стався в період проходження служби при виконанні службових обовязків, повязаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю. Також оформлюються інші матеріали, передбачені п.4.13 цього Порядку, в тому числі і акт за формою Н-1 або НТ в двох примірниках (п.3.8.-3.12, п.4.6. Порядку).

Члени комісії із спеціального розслідування мають право одержувати письмові та усні пояснення від працівників підрозділу і свідків події, проводити їх опитування. Також члени комісії повинні зустрітися з потерпілими або членами їх сімей розглянути і вирішити на місці соціальні питання або внести пропозиції про їх вирішення відповідним органам, а також дати розяснення потерпілим (сімям) щодо їх прав та належної компенсації відповідно до законодавства (п.4.11. Порядку).

Матеріалами службового розслідування за фактом загибелі ОСОБА_3 підтверджується те, що начальником ГУМВС України у Луганській області не видавався наказ про проведення розслідування на підставі вказаного вище Порядку, комісією, що проводила розслідування, не складалися перелічені вище акти, а тому є незрозумілим, на яких підставах оскаржуваний Висновок містить в собі визнання факту загибелі 28.01.2015 лейтенанта міліції ОСОБА_3, оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВС України у Луганській області таким, що стався у період проходження служби та не повязаний з виконанням службових обовязків.

Враховуючи перелічені порушення з боку відповідача при проведенні службового розслідування, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним оскаржуваного Висновку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Для повного захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 суд на підставі ч.2 ст.11 КАС України також приходить до висновку про необхідність скасування вказаного Висновку та зобовязання відповідача провести службове розслідування відповідно до вимог чинного законодавства.

Що стосується позовних вимог про зобовязання відповідача визнати факт загибелі 28.01.2015 лейтенанта міліції ОСОБА_3, оперуповноважений в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВС України у Луганській області таким, що стався у період проходження служби та при виконанні службових обовязків, повязаних безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю, то вони є передчасними і можуть бути заявлені лише після того, як відповідач проведе службове розслідування відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346. У звязку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду справи по суті в судовому засіданні була оглянута постанова старшого прокурора відділу прокуратури Луганської області від 26.06.2015 про закриття кримінального провадження №0000025, порушеного за фактом скоєння ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.115 КК України.

В даній постанові зазначено, що ОСОБА_3, з метою забезпечення безпеки ОСОБА_1 та запобігання подальшому вчиненню кримінального правопорушення ОСОБА_5, вимагав від останнього припинити протиправні дії. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5, знаходячись на відстані приблизно 1 метра від ОСОБА_3, реалізуючи раптово виниклий умисел на вбивство останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зробив постріл з пістолета Макарова в область серця ОСОБА_3, завдавши останньому тілесне ушкодження, від якого він помер на місці (а.с.40-45).

На день розгляду справи факт вбивства ОСОБА_3 є доведеним і розслідуваним, а тому посилання представника відповідача в своїх запереченнях на сімейно-побутові стосунки між рідними, є недопустимими як на одну з основних підстав прийнятих висновків за службовим розслідуванням.

При проведенні службового розслідування, на думку суду, необхідно також враховувати встановлені обставини прокуратурою Луганської області під час розслідування кримінального провадження №0000025.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, судові витрати присуджуються позивачеві відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.86,94,158-163,254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про скасування рішення субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про результати службового розслідування за фактом загибелі працівника УБОЗ ГУМВСУ ОСОБА_3 від 18.02.2015.

Зобовязати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області провести службове розслідування за фактом загибелі працівника УБОЗ ГУМВСУ ОСОБА_3 28.01.2015 відповідно до вимог чинного законодавства.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) судові витрати у розмірі 36,54грн. (тридцять шість гривень 54коп.).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 04 серпня 2015 року.

Суддя ОСОБА_9