Справа № 2а-3776/12/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
"21" липня 2015 р. Справа № 2а-3776/12/0970
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Суддя: Остап'юк С.В.,
за участю секретаря: Мельничука Є.С.,
представника позивача: ОСОБА_1,
представника відповідача: ОСОБА_2,
08.07.2015 року провадження в даній адміністративній справі поновлено, а справу призначено до судового розгляду.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення положень статті 200 Податкового кодексу України, на підставі помилкового висновку та невірного тлумачення норм Податкового кодексу України необґрунтовано та безпідставно, за наслідками проведеної перевірки виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення, якими зменшив позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2012 року у розмірі 3 582 185 гривень та протиправно застосував штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 791 093 гривень.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів зазначених в позовній заяві.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази суд встановив наступне.
Позивач є юридичною особою, здійснює господарську діяльність на підставі статуту, зареєстроване 29.10.2004 року відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію серії АОО за №366624, взятий на податковий облік 02.11.2004 року, зареєстрований платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва №100262779 від 23.01.2010 року.
В період з 08.08.2012 року до 14.08.2012 року та з 15.10.2012 року до 19.10.2012 року відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування позивачем відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання і сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника банку за травень 2012 року.
За наслідками проведеної перевірки відповідачем 25.10.2012 року складено акт за №2228/14-4/33129683 (т.1 а.с. 13-52).
Висновками проведеної перевірки відповідач встановив порушення позивачем пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість, напрям відшкодування на рахунок платника у банку, за травень 2012 року в розмірі 3 582 185 гривень (т.1 а.с.52).
Висновки відповідача про допущення позивачем вказаних порушень ґрунтуються на висновку про те, що сформовано за рахунок відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку за квітень 2012 року на 3 587 374 гривні (яка складається з оплати попереднього періоду березня 2012 року в сумі 3 587 374 гривні).
Судом встановлено, що суми відємного значення податку на додану вартість, щодо яких позивачем заявлено бюджетне відшкодування за травень 2012 року в розмірі 3 582 185 гривень позивачем включено до складу сум, що відносяться до податкового кредиту з податку на додану вартість наступного податкового періоду в квітні 2012 року (звітний період у якому виникло право на відємне значення - березень 2012 року на суму 3 587 374 гривні). При цьому, позивачем рішення про здійснення бюджетного відшкодування відємного значення податку на додану вартість не приймалося, заяв про здійснення такого відшкодування відповідачу не подавалося (т. 1 а.с.141-167).
Суми відємного значення податку на додану вартість, щодо яких у позивача виникло право на бюджетне відшкодування в розмірі 3 582 185 гривень позивачем подано до бюджетного відшкодування за звітний податковий період травня 2012 року (т. 1 а.с.122-141).
Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має відємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Пункт 200.6 статті 200 Податкового кодексу України встановлює, що платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.
Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Згідно з пунктами 200.8 та 200.9 пункту 200 Податкового кодексу України, до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається органом державної митної служби органу державної податкової служби в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.
Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом державної податкової служби.
Наведені норми права вказують, що платник податку має право самостійно визначати напрям бюджетного відшкодування, як то зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобовязань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, так і повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок.
Відповідно пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
З аналізу вищезазначених норм законів суд доходить висновку, що залишок відємного значення податку на додану вартість підлягає бюджетному відшкодуванню у будь-який з наступних звітних періодів у разі проведення оплати за товар у будь-який попередній податковий період, а не лише у період, який передував звітному.
Більш того, пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України передбачено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобовязань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.
Крім того, за змістом підпункту «а» пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Отже, у будь-якому випадку заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування за певний податковий період не має наслідком втрати такої суми платником, позаяк переноситься у зменшення його податкових зобовязань з податку на додану вартість наступних звітних періодів.
У відповідності до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Як наслідок, протиправність встановлення відповідачем збільшення позивачу суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2012 року в розмірі 3 587 374 гривні доказуванню перед судом в даній адміністративній справі не підлягає.
Таким чином, за відсутності обставин, які б свідчили про порушення позивачем правил формування (обчислення) відємного значення податку на додану вартість у відповідача були відсутні підстави для позбавлення позивача права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за травень 2012 року розмірі 3 582 185 гривень.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити повністю.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 27.07.2015 року.