Справа № 2-а/1970/4149/12
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2013-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/4149/12

"14" січня 2013 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

секретаря судового засідання Субтельної Л.О.

за участю:

представника позивача Кудінова В.В.

представника відповідача Чайнюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МВ Стеллар» до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби про визнання нениним та скасування податкового повідомлення - рішення

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МВ Стеллар» звернулось до адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби про визнання нениним з моменту прийняття та скасування податкового повідомлення - рішення28.11.2012 р. за № , посилаючись на те, що порушення, нібито виявлені податковим органом при проведенні позапланової невиїзної перевірки ТОВ «МВ Стеллар» не відповідають дійсності, оскільки зроблені в результаті помилкового тлумачення податковим органом норм податкового законодавства, а тому висновки, викладені в акті перевірки № 5542/22-10/32578150 від 16.11.2012 р. є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України. Вищевказане свідчить про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 28.11.2012 р. за № , яке відповідно є протиправним і підлягає скасуванню.

Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «МВ Стеллар» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Визнати не чинним з моменту прийняття та скасувати податкове повідомлення рішення Тернопільської ОДПІ 28.11.2012 р. за № .

Представник відповідача Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечила та пояснила, що оспорюване податкове повідомлення рішення 28.11.2012 р. за № є обґрунтованим, прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами вважає, що вказаний позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

TзOB «МВ Стеллар» зареєстроване як юридична особа 03.09.2003 року, управлінням у справах торгівлі, побуту та реєстрації Тернопільської міської Ради.

Позивач 24.09.2003 р. взятий на облік в органах державної податкової служби як платник податків у Тернопільській ОДПІ.

В період з 14.11.2012 р. по 15.11.2012 р. Тернопільською ОДПІ проведено позапланову невиїзну перевірку TOB «MB Стеллар» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.08.2012 р. по 31.08.2012 р. по взаємовідносинах з TOB НК «Днепр Петроліум».

Податковим органом, в ході відпрацювання дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах TOB «MB Стеллар» з TOB НК «Днепр Петроліум» зроблені висновки, що TOB «MB Стеллар» порушено п. 185.1. ст. 185, п. 198.1., 198.2.. 198.3., 198.6. ст. 198, п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого було завищено податковий кредит в серпні 2012 року на суму 25 375,00 грн.

Вказані висновки базуються на тому, що TOB «MB Стеллар» не було надано під час проведення перевірки документального підтвердження замовлення (заявки) на товар та актів прийому-передачі товару, які на думку податкового органу є належними первинними документами, і лише які можуть підтверджувати факт отримання TOB «MB Стеллар» товарно-матеріальних цінностей від TOB НК «Днепр Петроліум» та відповідно здійснення господарських операцій з вказаним Товариством.

Окрім того, податковим органом робиться висновок про нікчемність правочину. укладеного між TOB «MB Стеллар» та TOB НК «Днепр Петроліум», відповідно до ч. 1,5 ст. 203, п. 1, 2 ст. 215 та ст. 228 Цивільного кодексу України і в силу ст. 216 Цивільного кодексу України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено акт перевірки № 5542/22-10/32578150 від 16.11.2012 р.

На підставі вказаного акту перевірок Тернопільською ОДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення від 28.11.2012 р. за № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість TOB «MB Стеллар» за 8 місяців 2012 року на 25 375,00 гривень.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас, відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість, є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Водночас, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі видаткові накладні, товарно-транспортні накладні) мають силу первинних документів, що підтверджують факт здійснення господарської операції.

Судом встановлено, що TOB «MB Стеллар» було надано податковому органу на його письмовий запит відповідні первинні документи - видаткові накладні, а саме: видаткова накладна № НК-03085 від 03.08.2012 р. на загальну суму 152 250,00 грн., в т.ч. ПДВ 25 375,00 грн. та товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № НК-03085 від 03.08.2012 р., які в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.95 р. № 88 відносяться до первинний документів і які підтверджують факт здійснення господарських операцій між TOB «MB Стеллар» та TOB НК «Днепр Петроліум», на підставі договору поставки нафтопродуктів № НК120809 від 02.08.2012 р.

Також, податковому органу було надано розрахункові документи (платіжне доручення № 2752 від 06.08.2012 р.), яке підтверджує проведення TOB «MB Стеллар» розрахунків за передані TOB НК «Днепр Петроліум» товарно-матеріальні цінності.

Окрім того, TOB «MB Стеллар» було підтверджено операції щодо відображення господарських операцій з контрагентом - TOB НК «Днепр Петроліум» в бухгалтерському та податковому обліку за серпень 2012 року.

Варто зазначити, що товарно-матеріальні цінності, які TOB «MB Стеллар» були придбані у TOB НК «Днепр Петроліум», в подальшому використовувалось TOB «MB Стеллар» в господарській діяльності, шляхом заправки власних транспортних засобів, якими надаються послуги з перевезення вантажів.

Все це вказує на реальність здійснення господарських операцій платника податку -TOB «MB Стеллар», на підставі яких були сформовані дані податкового обліку. Що, в свою чергу, підтверджено достовірними первинними документами, які були складені внаслідок фактичного здійснення господарської операції протягом серпня 2012 року між TOB «MB Стеллар» та TOB НК «Днепр Петроліум».

Помилковим є висновок податкового органу про відсутність серед документів, на підставі яких проводилася перевірка, заявок на товар та актів прийому-передачі товару, оскільки такі від позивача не вимагались.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинними документами є документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час їх, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Таким чином, заявки не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до умов договору визначено, що заявки на товар мають подаватись саме в письмовій формі.

Позивачем надано суду копію письмової заявки ТОВ «МВ Стеллар» від 02 серпня 2012 р. на ім'я TOB НК «Днепр Петроліум» на здійснення поставки дизпалива Євро в кількості 17 500 літрів на підставі договору поставки нафтопродуктів № НК 120809 від 02.08.2012 р.

Крім того факт складання TOB НК «Дніпр Петроліум» рахунку-фактури № НК-0001803 від 03.08.2012 р. та видаткової накладної № НК-03085 від 03.08.2012 р. на товар підтверджує факт замовлення TOB «MB Стеллар» відповідної партії товару, поставка якого була проведена TOB НК «Днепр Петроліум» за вказаною видатковою накладною.

Таким чином твердження податкового органу про відсутність у позивача заявки на товар не відповідає дійсності.

Що стосується відсутності актів прийому-передачі товару, про які вказує відповідач в акті перевірки, то уклавши договір поставки нафтопродуктів № НК120809 від 02.08.2012 р., сторони визначили форму первинного бухгалтерського документу, за яким буде проводитись поставка товару. Таким первинним бухгалтерським документом сторони визнали видаткову накладну, як відвантажувальний документ (тобто документ, що підтверджує передачу товару).

При прийняті оскаржуванного податкового повідомлення-рішення, податковий орган виходив з того, що правочин, який було вчинений між TOB «MB Стеллар» та TOB НК «Днепр Петроліум» є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 та ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України і в силу ст. 216 Цивільного кодексу України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

Стверджуючи про порушення податкового законодавства, яке на думку податкового органу було допущено зі сторони TOB «MB Стеллар», помилково вказується на те, що договір, укладений між TOB «MB Стеллар» та TOB НК «Днепр Петроліум» не спричинив реального настання юридичних наслідків.

Ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Так, ст. 203 Цивільного кодексу України, на які робиться посилання працівниками податкового органу при визначенні правочинів нікчемними, визначають лише загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Щодо нікчемного правочину, то його визначення дається ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, відповідно до якої нікчемним правочином є недійсний правочин, недійсність якого встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Отже, основною умовою, яка визначає недійсний правочин нікчемним є те, що таким правочином вважається лише той правочин, недійсність якого встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо).

Щодо інших правочинів, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо), то вказаний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Отже, правочин укладений між TOB «MB Стеллар» та TOB НК «Днепр Петроліум» не віднесено законом до нікчемних правочинів, тому, він є оспорюваним і відповідно може бути визнаний недійсним лише в судовому порядку. При цьому, вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні.

Відповідне положення підтверджено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Отже, відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.

Судом встановлено, чого не заперечив в суді представник відповідача судового рішення щодо правочину укладений між TOB «MB Стеллар» та TOB НК «Днепр Петроліум» немає.

Вищенаведене спростовує висновки податкового органу про нікчемність укладеного між TOB «MB Стеллар» та TOB НК «Днепр Петроліум» договору поставки нафтопродуктів № НК120809 від 02.08.2012 р.

Оскільки в даному випадку правові норма припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків, що відповідає вимогам Податкового кодексу України.

Зважаючи на вищенаведене, висновки податкового органу про порушення, виявлені при проведенні позапланової невиїзної перевірки ТОВ «МВ Стеллар» є помилковими,, оскільки зроблені в результаті невірного тлумачення податковим органом норм податкового законодавства, а тому висновки, викладені в акті перевірки № 5542/22-10/32578150 від 16.11.2012 р. не відповідають дійсності.

Вищевказане свідчить про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 28.11.2012 р. за № , яке відповідно є протиправним і підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд приходить до переконання, що вимоги позивача є підставними, належно обґрунтованими, а Тернопільська ОДПІ, як суб'єкт владних повноважень, заперечуючи проти адміністративного позову, не довела правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 28.11.2012 р. за № , яке відповідно є протиправним і підлягає скасуванню, а адміністративний позов задоволенню.

керуючись статтями 2, 11, 71, 86, 160-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби

28.11.2012р. за №. визнати нечинним з моменту прийняття та скасувати

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (оголошення вступної та резолютивної частини постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови буде виготовлено протягом п'яти днів.

Головуючий суддя Подлісна І.М.

копія вірна

Суддя Подлісна І.М.