Справа № 2-а-44/10-0407
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2010-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2010 року Справа № 2-а-44/10-0407

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шаповала Г.І.,

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення (УПСЗН) Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області, про визнання дій неправомірними та зобовязання донарахування та виплати щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

У С Т А Н О В И В:

16 грудня 2009 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому прохає:

- поновити встановлений законом строк для звернення до суду з даним позовом.;

- визнати протиправними дії УПСЗН Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області, щодо виплати позивачеві державної допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею трирічного віку, в розмірі, меншому прожиткового мінімуму, встановленого законом відповідно до ст. 43 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням» за період з 09.10.2007 р. по 31.12.2007 р.;

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату державної допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до шести років, за період з 09 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року;

В обґрунтування заявленого адміністративного позову позивач зазначила, що їй була призначена виплата щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При визначенні розміру допомоги в 2007 році відповідач керувався ст.ст. 56,71 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік». Виплата зазначеної допомоги застрахованим особам в указаний період передбачалась ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням» в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно абз.3 ч.2 ст. 56 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» розмір допомоги установлювався, як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї з розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менше 90.00 грн. Згідно ст.ст.42,43,44 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надавалася застрахованій особі у розмірі, не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку мала застрахована особа, яка фактично здійснювала догляд за дитиною. Допомога надавалася на кожну дитину, незалежно від кількості народжених, усиновлених, взятих під опіку дітей у сімї, по догляду за якими надавалася допомога. Допомога надавалася щомісяця з дня надання відпустки для догляду за дитиною, по день її закінчення, але не більше як по день досягнення дитиною трирічного віку. Згідно постанови КМУ від 16.01.2007 року № 32 «Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку», з квітня 2007 року допомога по догляду за дитиною застрахованим особам призначається та виплачується органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованої особи. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 визнано неконституційними норми нормативно-правових актів, якими керувався відповідач при наданні допомоги по догляду за дитиною, а саме, п.14 ст. 71, абз. 3 п.2 ст. 56 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними і втратили чинність з дня ухвалення рішення, рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів в звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Позивач пропустила річний строк для звернення до суду з даним позовом, на її думку, за поважних причин, а саме, що вона не являється фахівцем в галузі права, про порушення відповідачем конституційних прав позивачки, останній стало відомо в грудні 2009 року при зверненні за консультацією до адвоката.

В судовому засіданні позивач адміністративний позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві, вважає, що пропущений нею строк для звернення до суду з даним позовом підлягає поновленню. У випадку задоволення позову, судові витрати прохає покласти на неї.

Представник відповідача позов не визнала та підтримала надані нею письмові заперечення на позов, з яких витікає наступне. Виплата допомоги, передбаченої Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Рішення Конституційного Суду України не може бути виконаним органами праці та соціального захисту населення, так як не було внесено відповідних змін Верховною Радою України до Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та не було збільшено видатки на виплату державної допомоги. Проведення виплат у підвищених розмірах, відповідно до рішення Конституційного Суду України, можливо тільки у разі внесення змін до відповідних законів та збільшення видатків на виплату державної допомоги. Крім того, призначення цього виду допомоги проводиться відповідно до програмного забезпечення «ASORD KOM», яке розроблене та введене в дію Міністерством праці та соціальної політики України 01.04.2007 р. На підставі цього представник відповідача вважає здійснені нарахування і виплату допомоги позивачу такими, що відповідають діючому законодавству, застосовувати наслідки пропущення строку звернення позивачем до суду з даним позовом не бажає.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності надані у справі докази, в тому числі копію свідоцтва про народження дитини доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, матірю якого зазначена позивач, довідки УПСЗН про знаходження на обліку та отримання допомоги позивачем на утримання дитини до досягнення нею трирічного віку, квитанції про сплату позивачем судового збору в сумі 08.50 грн., керуючись законом, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що позивач є матір'ю малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з 09.10.2007 по 31.12.2007 р. перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у звязку з чим перебувала на обліку в УПСЗН та з жовтня по грудень 2007 р. отримувала державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно довідки від 27.12.2009 р., наданої відповідачем, позивач за період з жовтня по грудень 2007 року, включно, отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в наступних розмірах: жовтень 101,00 грн., листопад 140.05 грн., грудень 144.10 грн.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення має статус юридичної особи, діє на підставі Положення, розробленого відповідно до типового, яке затверджене Постановою КМ України 29.09.2000 р. № 1498, і в спірних правовідносинах є органом державної виконавчої влади. Відповідно до Постанови КМ України від 04.03.2002 року № 256, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету на здійснення програм соціального захисту населення. Згідно постанови КМУ від 16.01.2007 року № 32 «Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку», з квітня 2007 року допомога по догляду за дитиною застрахованим особам призначається та виплачується органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованої особи.

Виплата допомоги застрахованим особам передбачалась Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням» в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до статті 42,43 зазначеного Закону, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надавалась застрахованій особі у розмірі, не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом, право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку мала застрахована особа, яка фактично здійснювала догляд за дитиною. Допомога надається на кожну дитину незалежно від кількості народжених, усиновлених, взятих під опіку дітей у сім'ї, по догляду за якими надавалась допомога. Згідно ст. 44 даного Закону, допомога надавалась щомісяця з дня надання відпустки для догляду за дитиною по день її закінчення, але не більше як по день досягнення дитиною трирічного віку.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено дію статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням», а порядок визначення розміру допомоги було визначено абзацом 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», відповідно до якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначається як різниця між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3,5 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 у справі № 1-29/2007, положення пункту 14 статті 71, абзацу 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення рішення і це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів в зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», в разі, якщо акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають ОСОБА_4 України, вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно рішення Конституційного суду від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано, що ОСОБА_4 України не надає Закону України «Про Державний бюджет» вищої юридичної сили стосовно інших законів, Конституційний суд дійшов висновку, що Законом України «Про державний бюджет України» не можуть вноситися зміни до інших законів і не може зупинятися їх дія. Таким чином, при визначенні розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку необхідно керуватися виключно Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» в його початковій редакції.

Оскільки зупинення дії статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням», визнано таким, що суперечить ОСОБА_4 України, а також визнані неконституційними положення пункту 14 статті 71, абзацу 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», то відповідачем виплата з 09.10.2007 р. по 31.12.2007 р. допомоги позивачу по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років була здійснена в меншому розмірі і всупереч вимогам закону.

Згідно статті 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» одним з видів державної допомоги сім'ям з дитиною є допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно статті 5 цього Закону всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків.

Згідно ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей до шести років.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 України та законами України;

- з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо, (неупереджено); - добросовісно; - розсудливо;

- з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

- з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

- своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ст. 8 ОСОБА_4 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Згідно ч. 2 ст. 19 ОСОБА_4 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та законами України.

Згідно ст. 22 ОСОБА_4 України, права і свободи людини і громадянина, закріплені

цією ОСОБА_4, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 ОСОБА_4 України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд приходить до висновку, що відповідач, не діяв у відповідності до ОСОБА_4 України та законів, які регулюють правовідносини з питань надання соціальної допомоги позивачу в виді допомоги на утримання дитини до досягнення нею трирічного віку, не забезпечив в установленому законами порядку здійснення права позивача на отримання зазначеної допомоги, відповідач керувався правовими нормами, які суперечили вимогам ОСОБА_4 України, та не діяв у відповідності до вимог, передбачених ст. 2 КАС України, всі заперечення відповідача проти позову не ґрунтуються на діючому законодавстві та нормах ОСОБА_4 України, в звязку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи невідповідність дій відповідача вимогам законів та ОСОБА_4 України, з метою захисту прав позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, суд дійшов висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щомісячну грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми» та статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням» в розмірі, що обчислюється з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за період з 09.10.2007 р. по 31.12.2007 р.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 99 КАС України, передбачено, що адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч.1,2 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому законом.

Як вбачається із заперечень відповідача та пояснень представника відповідача в судовому засіданні, вони не наполягають на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду, як на підставу для відмови в задоволенні поданого позову.

В той же час, суд вважає, що наведені позивачем причини пропуску однорічного строку на звернення до суду з даним позовом не є поважними тому, що рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року було своєчасно опубліковане у Офіційному Віснику України за 2007 рік № 52 від 27.07.2007р. та в інших виданнях, тобто було доведене до відома громадян належним чином. Позивач мала реальну можливість протягом року після 27.07.2007 року узнати про порушення її прав та звернутися з позовом до суду, посилання на юридичну необізнаність в даному випадку є безпідставним.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 94 КАС України та заявою позивача про покладення судових витрат на неї у випадку задоволення позову, тому судові витрати у справі в виді судового збору на суму 03.40 грн. покладає на позивача - ОСОБА_1 згідно її заяви. Сплачені позивачем надлишково 05.10 грн. можуть бути повернені їй за її заявою через Управління Державного казначейства України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 2-15,86,87,94,158-163,167,185,186,254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення (УПСЗН) Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області, про визнання дій неправомірними та зобовязання донарахування та виплати щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії управління праці і соціального захисту населення Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області, щодо виплати ОСОБА_1, яка мешкає по вул. Лен. Комсомолу, 32, кв.30, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, державної допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею трирічного віку, в розмірі, меншому прожиткового мінімуму, встановленого законом відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням» та ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми», за період з 09 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області, здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1, яка мешкає по вул. Лен. Комсомолу, 32, кв.30, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, недоплачену їй за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року державну допомогу по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею трирічного віку, згідно з вимогами ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми», у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей віком до 6 років на час її виплати, відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності і витратами, зумовленими похованням», з врахуванням суми отриманої позивачем допомоги за цей період.

В поновленні строку для звернення до суду з даним позовом позивачу ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати у справі в виді судового збору на суму 03.40 грн. покласти на позивача - ОСОБА_1 згідно її заяви. Сплачені позивачем надлишково 05.10 грн. можуть бути повернені їй за її заявою через Управління Державного казначейства України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана в Вільногірський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в строк, установлений для подання заяви про апеляційне оскарження, через Вільногірський міський суд.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.