Справа № 811/3665/13-а
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2015 рокусправа № 811/3665/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2014 року по справі № 811/3665/13-а за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення № та №№ від 22.06.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки податкового органу про завищення суми валового доходу за 2008-2010 р.р. на 178167.13 грн. та завищення суми валових витрат на 387177.22 грн. ґрунтуються на припущеннях та спростовуються первинними документами, які була надані до перевірки. Також, Позивач зазначив, що його найманими працівниками були подані заяви про застосування податкової пільги, що свідчить про необгрунтвоаність донарахування податку з доходів найманих працівників.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2014 року адміністративний позов було задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомленні рішення № від 22.06.2011 року та № від 22.06.2011 року.

Кіровоградська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, не погодившись з рішенням адміністративного суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2014 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Також, заявник апеляційної скарги зазначив, що при винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченні чинним законодавством, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Кіровоградської ОДПІ була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка дотримання вимог податкового та іншого законодавства фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за період з 01.04.2008 року по 31.12.2010 року, за результатами якої був складений акт №35/1710/НОМЕР_1 від 15.03.2011 року.

За результатами перевірки податковим органом було зазначено про порушення Позивачем:

- ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 р. та п.13 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю», затвердженої наказом державної податкової інспекції України від 21.04.1993 р. №12, у звязку з чим завищено валові доходи та валові витрати;

- пп.8.1.1, 8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» №889-IV від 23.05.2003 р., у звязку з чим донараховано податок з доходів найманих працівників в сумі 1 706,96 грн., у тому числі: за квітень 2008 року 38,60 грн.; за травень 2008 року 38,60 грн.; за червень 2008 року 38,60 грн.; за липень 2008 року 38,60 грн.; за серпень 2008 року 38,60 грн.; за вересень 2008 року 38,60 грн.; за жовтень 2008 року 40,06 грн.; за листопад 2008 року 40,06 грн.; за грудень 2008 року 44,48 грн.; за січень 2009 року 44,48 грн.; за лютий 2009 року 44,48 грн.; за березень 2009 року 44,48 грн.; за квітень 2009 року 45,94 грн.; травень 2009 року 45,94 грн.; за червень 2009 року 45,94 грн.; за липень 2009 46,30 грн.; за серпень 2009 року 46,30 грн.; за вересень 2009 року 46,30 грн.; за жовтень 2009 року 47,78 грн.; за листопад 2009 року 54,68 грн.; за грудень 2009 року 54,68 грн.; за січень 2010 року 63,88 грн.; за лютий 2010 року 63,88 грн.; за березень 2010 року 63,88 грн.; за квітень 2010 року 64,98 грн.; за травень 2010 року 64,98 грн.; за червень 2010 року 64,98 грн.; за липень 2010 року 65,26 грн.; за серпень 2010 року 65,26 грн.; за вересень 2010 року 65,26 грн.; за жовтень 2010 року 66,66 грн.; за листопад 2010 року 66,66 грн.; за грудень 2010 67,76 грн.

На підставі акта перевірки, податковим органом були винесені податкові повідомлення-рішення:

- №/0 від 28.03.2011 р., яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 27 175,14 грн., у тому числі 21 740,11 грн. основного платежу та 5 435,03 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- №/0 від 28.03.2011 р., яким позивачу збільшено грошове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб найманих працівників у сумі 2 643,70 грн., у тому числі 1 706,96 грн. основного платежу та 936,74 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

За результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, рішенням Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області №1803/10/25-014 від 30.05.2011 р. про результати розгляду первинної скарги, скасовано податкові повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ від 28.03.2011 р. № в частині застосованої штрафної (фінансової) санкції 5 435,03 грн. та № в частині застосованої штрафної (фінансової) санкції у розмірі 510,00 грн., і не задоволено скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в частині визначеного грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 21 740,11 грн. та грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб найманих працівників у сумі 1 706,96 грн. і застосованої штрафної (фінансової) санкції у розмірі 426,74 грн. (а.с.34-36).

З огляду на вказане рішення, Кіровоградською ОДПІ були винесені податкові повідомлення-рішення:

- № від 22.06.2011 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в розмірі 21 740,11 грн.;

- № від 22.06.2011 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб найманих працівників в розмірі 2 133,70 грн., у тому числі 1 706,96 грн. основного платежу та 426,74 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Не погодившись з обґрунтованістю винесення зазначених податкових повідомлень рішень, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Правомірність винесення податкових повідомлень рішень від 22.06.2011 року № та№ є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач безпідставно та необґрунтовано донарахував Позивачу податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.04.2008 року по 31.12.2010 року в сумі 21740.11 грн.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із зазначеною позицією суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на час виникнення спірних відносин регулювався розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 № 13-92. Згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Відповідно до ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 № 13-92 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідності до п.13 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 24.04.1993 р. №12, чинна на час виникнення спірних правовідносин, оподаткуванню підлягають доходи, одержані за звітний податковий період фізичною особою субєктом підприємницької діяльності від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи.

Загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо повязаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами у відсотках до валового доходу, наведеними в додатку №6 до цієї Інструкції.

До складу витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходів, належать документально підтверджені витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств.

Підпункт 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР забороняв віднесення до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з п.16.3 ст.16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» податок з прибутку, отриманого від діяльності, яка підлягає патентуванню відповідно до Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», підлягає сплаті до бюджету у сумі, визначеній відповідно до цього Закону, зменшений на вартість придбаних торгових патентів для здійснення цього виду діяльності.

Таким чином, понесені витрати та отримані доходи мають бути підтверджені відповідними у податковому обліку розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її фактичне здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для донарахування Позивачу податку з доходів фізичних осіб та винесення податкового повідомлення рішення № від 22.06.2011 року на суму 21740.00 грн. були висновки податкового органу про завищення Позивачем у перевіряємому періоді валового доходу на загальну суму 178167.13 грн. та валових витрат у загальному розмірі 387177.22 грн.

В той же час, як свідчать матеріали справи, зазначене податкове повідомлення рішення було винесено податковим органом у звязку зі скасуванням Державною податковою адміністрацією у Кіровоградській області податкового повідомлення рішення № від 28.03.2011 року в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 5435.03 грн. та визнання його обґрунтованим в частині визначення грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 21740.11 грн.

Отже, податкове повідомлення рішення № від 28.03.2011 року відповідає оскаржуваному податковому повідомленню рішенню № від 22.06.2011 року в частині донарахування податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 21740.11 грн.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що правомірність винесення податкового повідомлення рішення № від 28.03.2011 року булао предметом судового розгляду.

Так, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.06.2012 року у справі №1170/2а-3348/11, залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2013 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначив, що факт порушення ОСОБА_1 ст.13 Декрету КМУ №13-92 від 26.12.1992 року та п.13 Інструкції №12 та донарахування у звязку з цим податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 21740.11 грн. є доведеним та обгрунтвоаним.

Відповідно до ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Приписами п.5 ст.254 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Отже, оскільки факт порушення Позивачем приписів ст.13 Декрету КМУ №13-92 від 26.12.1992 року та обґрунтованості донарахування податкового зобовязання у розмірі 21740.00 грн. було встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, то повторному встановленню та доказуванню це не підлягає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим дії податкового органу по винесенню податкового повідомлення рішення № від 22.06.2011 року.

Щодо обґрунтованості винесення податкового повідомлення рішення № від 22.06.2011 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно п. 2.1 ст.2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» платниками податку є: резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи; нерезидент, який отримує доходи з джерелом їх походження з території України.

За змістом п.п. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Відповідно до підпункту 6.1.1 пункту 6.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» з урахуванням норм пункту 6.5 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного з джерел на території України від одного працедавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої законом на 1 січня звітного податкового року

Підпунктом 6.3.1 пункту 6.3 ст.6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» передбачено, що податкова соціальна пільга застосовується до нарахованого місячного доходу платнику податку у вигляді заробітної плати виключно за одним місцем його нарахування (виплати).

Згідно п.п.6.3.2 п. 6.3 ст.6 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»платник податку подає працедавцю заяву про самостійне обрання місця застосування податкової соціальної пільги за формою, визначеною центральним податковим органом.

Податкова соціальна пільга починає застосовуватися до нарахованих доходів у вигляді заробітної плати з дня отримання працедавцем заяви платника податку про застосування пільги. Пільга не застосовується до доходу, нарахованого до моменту отримання такої заяви, крім випадків, зазначених у підпункті 6.3.3 цього пункту.

Податкова соціальна пільга застосовується за місцем отримання платником податку основного доходу (визначеним у трудовій книжці) на дату набрання чинності цим пунктом, без подання заяви про застосування пільги.

З аналізу вищезазначених положень Закону № 889-IV вбачається, що працівники, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем, користуються пільгою щодо сплати податку з доходів фізичних осіб, якщо отриманий ними дохід є основним та не перевищує встановленого розміру соціальної податкової пільг та за умови подання платником податків заяви про самостійне обрання місця застосування податкової соціальної пільги.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для донарахування Позивачу податку з доходів фізичних осіб найманих працівників та винесення податкового повідомлення рішення № від 22.06.2011 року стали висновки податкового органу про неможливість застосування Позивачем для найманих працівників податкової пільги у звязку з відсутністю обєкту оподаткування податком на прибуток.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що зазначене податкове повідомлення рішення було винесено податковим органом у звязку зі скасуванням податкового повідомлення рішення № від 28.03.2011 року в частині застосування частині застосованої штрафної (фінансової) санкції у розмірі 510,00 грн. та визнання його обґрунтованим в частині визначення грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб найманих працівників у сумі 1 706,96 грн. і застосованої штрафної (фінансової) санкції у розмірі 426,74 грн.

Отже, податкове повідомлення рішення № від 28.03.2011 року відповідає оскаржуваному податковому повідомленню рішенню № від 22.06.2011 року в частині донарахування податкового зобовязання у загальному розмірі 2133.70 грн., з яких 1706.96 грн. основний платіж, а 426.74 грн. є штрафними санкціями.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що правомірність винесення податкового повідомлення рішення № від 28.03.2011 року, як і податкового повідомлення рішення № від 28.03.2011 року було предметом судового розгляду у справі № 1170/2а-3348/11.

Як було встановлено судом, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.06.2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2013 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Вирішуючи спір між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначив, що вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 п.п.8.1.1, 8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та донарахування у звязку з цим податку з доходів найманих працівників у розмірі 1706.96 грн. основного платежу та застосування 426.74 грн. штрафних санкцій.

За приписами ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням зокрема в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, оскільки факт порушення Позивачем приписів п.п.8.1.1, 8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» обґрунтованості донарахування у звязку з цим податку з доходів найманих працівників у розмірі 1706.96 грн. основного платежу та застосування 426.74 грн. штрафних санкцій було встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, то повторному встановленню та доказуванню вони не підлягають.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками Відповідача щодо обґрунтованості винесення податкового повідомлення рішення № від 22.06.2011 року.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.ст. 69, 82 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом зокрема на підставі висновків експертів. При цьому, висновки експерта для суду не є обов'язковим, однак незгода суду з ним повинна бути вмотивована в постанові або ухвалі.

Аналізуючи приведені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки експерта №266, 267 судово економічної експертизи від 20.06.2014 року не підлягають застосуванню в якості доказу невчинення Позивачем порушень приписів податкового законодавства, оскільки факт вчинення таких порушень вже був встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили та яке має приорітетний характер перед зазначеними висновками.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2014 року була винесена з порушенням приписів матеріального та процесуального права, що свідчить про необхідність її скасування.

На підставі наведеного, керуючись, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області - задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2014 року по справі № 811/3665/13-а скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко