Справа № 2а-10309/12/1370
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Київ К/800/11139/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючого Степашка О.І.
Суддів Островича С.Е.
Федорова М.О.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1
на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2012
та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2015
у справі №2а-10309/12/1370
за позовом Стрийського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області
до Військової частини НОМЕР_1
про стягнення податкової заборгованості
ВСТАНОВИВ:
Стрийський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області (далі по тексту позивач, ДПІ у Стрийському районі Львівської області) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач) про стягнення з відповідача податкової заборгованості в сумі 66272,35 грн.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2012, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2015, позов задоволено повністю.
В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість, яка виникла внаслідок несплати збору з власників транспортних засобів в сумі 66272,35 грн. в тому числі пеня - 2343,85 грн., що підтверджується розрахунками №7457, №6904.
Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.
На момент виникнення спірних правовідносин спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), включаючи збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовується до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення був Закон України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі по тексту - Закон).
Податкове зобов`язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до п. 4.2 та п. 4.3 ст. 4 Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення.
Податковим боргом (недоїмкою), у відповідності до п. 1.3 ст. 1 Закону вважається податкове зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня нарахована на суму такого податкового зобов`язання.
Підпунктом. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону зазначено, що у разі коли плати податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов`язання у встановленні строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.
З матеріалів справи вбачається, що позивач на адресу Військової частини НОМЕР_1 направлялись податкові вимоги: перша податкова вимога від 07.02.2008 №1/24 на суму 69709,20 грн.; друга податкова вимога від 12.03.2008 №2/39 на суму 65656,50 грн. Зазначені податкові вимоги відповідачем не оскаржувались.
Податковим кодексом України (далі по тексту ПК України) регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Всупереч зазначеного, вказана сума грошового зобов`язання платником податків не сплачена.
Відповідно до вимог пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такої грошового зобов`язання є податковим боргом.
У п. 57.3 ст. 57 ПК України зазначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до п. 41.1 та п. 41.5 ст. 41 ПК України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.
Органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу.
Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється ст. ст. 95-99 ПК України. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися податковим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, зокрема стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ч. 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. п. 95.2 - 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Пунктом 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Судами зазначено, що у зв`язку із наявністю у відповідача податкового боргу позивачем надсилались йому податкові вимоги від 07.02.2008 №1/24 на суму 69709,20 грн. та від 12.03.2008 №2/39 на суму 65656,50 грн., проте, податковий борг залишається не погашеним.
Отже, колегія суддів погоджується із судами попередніх інстанцій, що оскільки за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 66272,35 грн., а відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт погашення цього податкового боргу, то такий борг підлягає погашенню на підставі рішення суду.
За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.
Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином з`ясовані обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.12.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2015 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)М.О. Федоров