Справа № К/9991/35432/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року м. Київ К/9991/35432/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Білуги С.В.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року в справі за його позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, третя особа Ленінський районний відділ Харківського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області про поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначив, що проходив службу у Ленінському районному відділі Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та у січні 2010 року його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за порушення дисципліни.

Посилаючись на неправомірність наказу про звільнення, та уточнивши позовні вимоги просив суд визнати не чинним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 27 січня 2010 року № 8 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ, поновити на посаді заступника начальника з кадрового забезпечення Ленінського районному відділі Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, заборгованість із грошового забезпечення за жовтень, листопад, грудень 2009 року, січень 2010 року, грошову премію та надбавку за виконання особливо важливих завдань за серпень, вересень 2009 року; відшкодувати моральну шкоду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ, зокрема з 19 квітня 2008 року на посаді заступника начальника з кадрового забезпечення Ленінського районного відділу Харківського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

Наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 27 січня 2010 року № 30 ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні п. 4.25 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31 травня 2001 року №010 в частині ненадання у триденний термін відомостей про зміни у сімейному стані, фактичне місцезнаходження, порушенні статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України в частині невиконання вказівок і розпоряджень керівництва щодо проходження військово-лікарської комісії та ухилення від її проходження, ненадання документів про поважність причин відсутності на службі з 10 листопада 2009 року, ігнорування Присяги працівника органів внутрішніх справ України в частині виконання з високою відповідальністю службових обов'язків, вимог статутів і наказів.

Наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 27 січня 2010 року № 8 о/с позивача звільнено в запас Збройних Сил України за підпунктом «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни) з 27 січня 2010 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що доведено порушення позивачем службової дисципліни, що підтверджується висновком службового розслідування.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах доводів касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР.

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, а відповідно до статті 2 Статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною першою статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Підставою для притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності стала його відсутність на службі протягом тривалого часу через тимчасову непрацездатність, що періодично траплялась з січня 2009 року, в тому числі безперервно з 12 червня 2009 року, та стало приводом для перевірки відповідачем та з'ясування стану правової визначеності щодо позивача; ненадання документів на підтвердження поважності причин відсутності на службі після 10 листопада 2009 року, ухилення від проходження медичного огляду військово-лікарської комісії для визначення придатності для подальшої служби, ненадання у триденний термін відомостей про фактичне місце перебування, що має суттєве значення в зв'язку із проходженням служби.

Так, згідно пункту 1.70 наказу Міністра внутрішніх справ України від 06 лютого 2001 року № 85 «Про затвердження Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі Міністерства внутрішніх справ України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 року за № 165/5356, якщо особи рядового і начальницького складу, військовослужбовці впродовж року більше чотирьох місяців не можуть приступити до виконання своїх службових обов'язків через захворювання чи з інших причин або часто та довготривало хворіють, вони зобов'язані пройти медичний огляд військово-лікарською комісією за місцем служби для визначення придатності до подальшої служби в органах внутрішніх справ.

Виходячи із вказаних нормативних приписів, часта та довготривала непрацездатність ОСОБА_4 протягом 2009 року стала обґрунтованою причиною для необхідності проходження медичного огляду, чого правомірно вимагав начальник Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області шляхом видання розпорядження від 03 грудня 2009 року № 184.

Вимоги даного розпорядження позивачем залишились не виконаними через відсутність останнього на робочому місці, відсутність за місцем проживання, неможливість встановити його місцезнаходження шляхом направлення письмової кореспонденції, виїзді працівників органів внутрішніх справ за відомими адресами його місця перебування, що підтверджується наданими доказами, та свідчить про уникнення та ухилення ОСОБА_4 від явки та будь-яких контактів з відповідачем.

Таким чином, зазначене дає підстави для висновку про порушення позивачем службової дисципліни, яка виразилась у невиконанні вимог пункту 4.25 наказу міністра внутрішніх справ України від 31 травня 2001 року №010 в частині ненадання відомостей про зміни у сімейному стані та фактичне місцезнаходження.

Порушення позивачем дисципліни також підтверджується поданням начальника Ленінського районного відділу Харківського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 27 січня 2010 року про звільнення з органів внутрішніх справ, погодженому з керівництвом Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

Відсутність заборгованості по грошовому забезпеченню підтверджується наказом начальника Ленінського районного відділу Харківського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 30 вересня 2009 року № 156, яким призупинено нарахування та виплату ОСОБА_4 грошового забезпечення з першого жовтня 2009 року через його відсутність на службі та звільненням з посади. Даний наказ не скасований та чинний.

Грошова премія та надбавка за виконання особливо важливих завдань на користь позивача за період тимчасової непрацездатності у серпні-вересні 2009 року не підлягає нарахуванню відповідно до вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом міністра внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, а тому позовні вимоги в цій частині є неправомірними та не підлягають задоволенню.

Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимоги про визнання незаконним звільнення та виплату грошового забезпечення, то судами попередніх інстанцій обгрунтовано відмовлено у її задоволенні.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 227 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для їх скасування та направлення справи на новий розгляд не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2010 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: