Справа № 2а-997/10/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2010-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2010 р. Справа № 2a-997/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.,

при секретарі Дущак С.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: державної інспекції з контролю за цінами в Івано-Франківській області,

до відповідача: Комунального підприємства «Коломияводоканал»,

про стягнення економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін в сумі 33913,00 грн., -

встановив:

16.03.2010 року Державна інспекція з контролю за цінами в Івано-Франківській області (далі позивач) звернулась в суд з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Коломияводоканал»(далі відповідач) про стягнення необґрунтовано одержаної виручки та економічних санкцій, застосованих рішенням за №200 від 18.11.2009 року, всього в розмірі 33 913,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем застосовувались тарифи на послуги водопостачання та водовідведення в порушення законодавчо встановлених вимог в результаті чого була отримана необґрунтована виручка.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав вказаних в позовній заяві.

Представники відповідача, в судовому засіданні позов не визнали, суду пояснили, що відповідачем дійсно було допущено порушення державної дисципліни цін, однак одразу, протягом місяця після виявлення даного факту відповідачем зроблено перерахунок регульованого тарифу та повернуто бюджетним установам, що фінансуються з державного бюджету необґрунтовано отриману виручку, а нарахування та тарифи на послуги водопостачання та водовідведення для бюджетних установ та інших споживачів приведено до вимог чинного законодавства. Відповідно до поданого доповнення до заперечення на позовну заяву просили відмовити в задоволенні позову, в тому числі щодо накладеного штрафу в сумі 23826,00грн., мотивуючи свої заперечення вимогами Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2009 року №502 „ Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року .

Суд, розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із таких підстав.

Судом встановлено, що 13.11.2009 року позивачем, у відповідності до статті 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення», постанови Кабінету Міністрів України за №1819 від 13.12.2000 року «Питання Державної інспекції з контролю за цінами»та п.4.1.2 плану роботи Державної інспекції з контролю за цінами на 4-й квартал 2009 року проведено перевірку відповідача на предмет дотримання державної дисципліни цін при формуванні, встановленні та застосуванні тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. За результатами перевірки складено акт від 13.11.2009 року, за №51р/69 в якому зазначено, що відповідачем у період з 01.07.2009 року по 01.11.2009 року застосовувались тарифи на послуги водопостачання та водовідведення для бюджетних споживачів з рентабельністю 15%, а для інших споживачів 50%. Формування та застосування тарифів для бюджетних та інших споживачів з рентабельністю 15 та 50% призвело до перевищення 12% (дванадцяти відсотків) законодавчо встановленого граничного рівня рентабельності в цілому по підприємству. Так перевіркою встановлено, що при формуванні та застосуванні тарифів плановий рівень рентабельності на послуги водопостачання в цілому по підприємству становив 15 відсотків, а на послуги водовідведення 18,9 відсотків, у результаті чого відповідачем необґрунтовано нараховано 65629грн., з них необґрунтовано одержано виручки 11 913 грн.

18.11.2009 року позивачем, на підставі вказаного акту прийнято рішення за №200 про застосування до відповідача економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, яким вирішено вилучити у відповідача в дохід державного бюджету 11 913 гривень необґрунтовано отриманої виручки та стягнути штраф в розмірі 23826,00 гривень.

У відповідності до статті 8 Закону України «Про ціни і ціноутворення»державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення державних фіксованих цін (тарифів) та граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів. Стаття 9 вказаного Закону України передбачає, що державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються державними органами України.

Статтею 4 Закону України «Про ціни і ціноутворення»встановлені повноваження Кабінету Міністрів України в галузі ціноутворення. Згідно абзацу 1 частини 1 вказаної статті Кабінет Міністрів України забезпечує здійснення державної політики цін.

Постановою Кабінету Міністрів України за №959 від 12.07.2006 року затверджено Порядок формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі Порядок), яким визначено механізм формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

У відповідності до пункту 3 Порядку, формування тарифів підприємствами здійснюється відповідно до річних планів виробництва і надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення і економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних і галузевих нормативів (норм) витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів) та цін у планованому періоді, встановлених на підставі прогнозних індексів цін виробників промислової продукції.

До фінансових витрат, які включаються в регульований тариф, пунктом 21 вказаного Порядку включено рівень рентабельності, у відповідності до якого, останній формується з урахуванням необхідності сплати податку на прибуток підприємств та спрямування частини отриманого прибутку на технічне переоснащення підприємств і не повинен перевищувати в цілому по підприємству 12 відсотків, а для категорій споживачів - бюджетних установ та інших споживачів - не повинен перевищувати 15 та 50 відсотків відповідно (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України за №400 від 02.04.2009 року).

Таким чином, суд приходить до висновку, що тариф на послуги централізованого водопостачання та водовідведення є регульованим тарифом, щодо якого встановлено граничний рівень.

Суд вважає вірним висновок позивача про порушення відповідачем державної дисципліни цін та про безпідставність застосування ним в період з 01.07.2009р. по 01.11.2009р. тарифів для бюджетних та інших споживачів, які забезпечували планову рентабельність в цілому по підприємству - 15% по водопостачанню та - 18,9% по водовідведенню, що перевищило гранично встановлений розмір - 12%. На підставі вказаного висновку відповідачем до позивача і були застосовані економічні санкції.

Однак, розглядаючи позовні вимоги в частині вилучення в доход державного бюджету необґрунтовано отриманої виручки суд вважає, неможливим здійснення вилучення у відповідача необґрунтовано отриманої виручки в розмірі 11913 гривень, виходячи з такого.

Статтею 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення»встановлена відповідальність за порушення державної дисципліни цін. У відповідності до частини 1 якої вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації.

Як встановлено судом, відповідач, виявивши допущене ним порушення державної дисципліни цін та необґрунтоване отримання виручки в розмірі 11 913 гривень в грудні 2009 року здійснив перерахунок встановленого тарифу та по кожній бюджетній установі, що фінансуються з державного бюджету провів цінову коректуру, чим зменшив суми оплати за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та в такий спосіб повернув споживачам необґрунтовану отриману ним виручку. Вказані обставини підтверджуються рахунками-фактурами за грудень 2009 року відповідно до реєстру бюджетних установ, яким було повернуто необґрунтовано одержану виручку та довідкою №147 від 01.04.2010р..

Таким чином, станом на грудень 2009р., внаслідок проведеного відповідачем корегування нарахування плати за послуги водопостачання та водовідведення для бюджетних установ та інших споживачів, що фінансуються з державного бюджету необґрунтовано отримана виручка в розмірі 11 913 гривень була відповідачем вже повернута. Дана обставина унеможливлює застосування такого виду відповідальності за порушення державної дисципліни цін, як вилучення у підприємства необґрунтовано отриманої виручки, оскільки передбачає позбавлення підприємства, організації надміру отриманих коштів, внаслідок порушення державної дисципліни цін, а в даному випадку суми надміру отриманих коштів повернуті особам, які їх сплатили.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про вилучення в дохід державного бюджету необґрунтовано отриманої, внаслідок порушення державної дисципліни цін, виручки в розмірі 11 913 гривень не підлягають до задоволення.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача суми застосованого штрафу за порушення державної дисципліни цін в розмірі 22000,00 гривень суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. В той ж час, посилання відповідача на зміст Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2009 року №502 „Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року, як правову підставу щодо звільнення від сплати застосованих штрафних санкцій не можуть прийматись судом до уваги, виходячи із наступного.

Стаття 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення», якою встановлена відповідальність за порушення державної дисципліни цін, передбачає стягнення штрафу у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки. Здійснення стягнення даного штрафу вказаною нормою Закону не повязано з відшкодуванням спричиненої шкоди чи поверненням необґрунтовано отриманої виручки підприємством, організацією, що допустила порушення державної дисципліни цін.

Законність як загальний принцип судочинства покладає на суд обовязок розглядати і вирішувати судові справи на підставі закону з урахуванням його цілей й у встановленому ним порядку. Тобто при застосуванні правових актів суд повинен враховувати їхнє місце в ієрархії національного законодавства юридичну силу. Так стаття 14 Закону носить імперативний характер, а сам Закон є спеціальним нормативним актом, що регулює політику ціноутворення. Виходячи із принципу законності та керуючись ч.4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи викладене, суд вважає рішення №200 від 18.11.2009 року Державної інспекції з контролю за цінами в Івано-Франківській області в частині стягнення штрафу з Комунального підприємства «Коломияводоканал»за порушення державної дисципліни цін - правомірним, а позовні вимоги в частині стягнення застосованого штрафу в розмірі 22000,00грн. такими, що підлягають до задоволення.

На підставі ст.124 Конституції України, керуючись ст.ст.158-163, ст.167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Коломияводоканал»() в доход Державного бюджету України - штраф в сумі 22000 (двадцять дві тисячі) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України про апеляційне оскарження постанови подається заява протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Тимощук О.Л.

Постанова в повному обсязі складена 21.04.2010року.