Справа № 2а-10124/10/0570
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2010-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шальєва В.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2010 року справа №2а-10124/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Сіваченка І.В.

суддів Дяченко С.П., Шишова О.О.

при секретарі Запорожцевій Г.В.

за участі

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Шахтарському районі Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2010 року у адміністративній справі № 2а-10124/10/0570 за позовом Управління Пенсійного фонду України у Шахтарському районі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України у м. Шахтарську Донецької області «про зобовязання вчинити певні дії, стягнення суми», -

В С Т А Н О В И Л А :

Управління Пенсійного фонду України у Шахтарському районі Донецької області звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України у м. Шахтарську Донецької області «про зобовязання вчинити певні дії, стягнення витрат в розмірі 405 782,67 грн.».

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2010 року у справі № 2а-10124/10/0570 у задоволенні позову було відмовлено.

Суд першої інстанції встановив, що позивачем заявлені вимоги щодо зобов'язання прийняти до заліку та відшкодування витрат з допомоги на поховання за період з 01 травня 2008 по 31 грудня 2009 на загальну суму 301383,04 грн. При цьому позивачем не заявляється вимога про вирішення публічно-правового спору: не оскаржуються рішення, дії або бездіяльність відповідача; відсутній спір з приводу реалізації компетенції суб'єктів владних повноважень у сфері управління; не має місце звернення суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Не погодившись з таким рішенням, Управління Пенсійного фонду України у Шахтарському районі Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» органи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, починаючи з 1 квітня 2001 року повинні відшкодовувати органам пенсійного фонду пенсії, сплачені особам, яким призначено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач висловлює згоду з судовим рішенням місцевого суду та просить відхилити апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу частково обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

Управління Пенсійного фонду України у Шахтарському районі Донецької області є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього ст. 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2001 року № 121/2001 з наступними змінами та доповненнями.

У відповідності до ст. 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону (крім норм, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього розділу) та Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджує Президент України. Бюджет Пенсійного фонду України в зазначений період затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно зі ст. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2001 року № 121/2001 з наступними змінами та доповненнями, пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України. Діяльність Пенсійного фонду України спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики України. Згідно ст. 15 Положення, пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі, та управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах.

У відповідності до п. 5 ст. 4 вказаного Положення, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу органів Пенсійного фонду України щодо, зокрема, забезпечення додержання підприємствами, установами, організаціями та громадянами законодавства про пенсійне забезпечення; забезпечення збирання та акумулювання страхових внесків, інших надходжень до бюджету Пенсійного фонду України відповідно до законодавства; стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не сплачених сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування; призначення і виплати пенсій; забезпечення повного та своєчасного фінансування витрат на виплату пенсій, допомоги на поховання та інших соціальних виплат, що здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» встановлює, що страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням.

Виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань відповідно до п. 1.1 Загальних положень Положення про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 20.04.2001 року (із наступними змінами та доповненнями) є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, що здійснює реалізацію завдань та основних принципів страхування від нещасного випадку.

Судом встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України у Шахтарському районі Донецької області були надані до відділення виконавчої дирекції Фону соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Шахтарську Донецької області за період з вересня 2005 року по лютий 2010 року на загальну суму 405782,67 грн. акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (а.с. 68-227). Вказані акти не були прийняти відповідачем у зв'язку із не встановленням причинно-наслідкового зв'язку смерті із каліцтвом та відсутністю звернення з питання одержання страхових виплат, щодо сплачених пенсій громадянами, яким управлінням Пенсійного фонду сплачено пенсії по втраті годувальника, відповідач вказує, що громадяни досягай 18-річного віку та не навчаються або не надавали довідки про навчання, також відшкодування адресної допомоги не передбачено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України, які формуються за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями на заходи соціального страхування.

Статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ, в Україні залежно від страхового випадку є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, регулюються окремими законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вирішуються в судовому порядку, якщо законом не встановлено досудовий порядок їх розгляду (стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно зі статтею 25 Основ надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: пенсії за віком, по інвалідності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсії у зв'язку з втратою годувальника, крім передбачених пунктом 4 цієї статті; медичні профілактично-реабілітаційні заходи; допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання надаються такі види соціальних послуг та матеріального забезпечення: профілактичні заходи по запобіганню нещасним випадкам на виробництві та професійним захворюванням; відновлення здоров'я та працездатності потерпілого; допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; відшкодування збитків, заподіяних працівникові каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним своїх трудових обов'язків; пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до ст. 26 Основ законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування Пенсійний фонд є страхувальником у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно ст. 81 відповідного Закону передбачено, що призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання є наслідком страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, належним страховиком, тим, хто має надавати застрахованій особі матеріальну допомогу чи соціальні послуги, відповідно до статті 25 Основ, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Статтею 6 цього Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України закріплений в якості страхувальника в сфері соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві положення) Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, встановлено, що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» закріплене аналогічне правило - якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на таку категорію інвалідів, щодо відшкодування витрат на виплату пенсій якої виник спір.

Відповідно до пункту 3 розділу XI (Прикінцеві положення) Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI цього Закону встановлено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати потерпілим на виробництві та членам їх сімей матеріальну і моральну (немайнову) шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, не залежить від того, чи сплачували Фонду страхові платежі підприємства, що ліквідувалися та на яких було ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного вище пункту, Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України «Про охорону праці», які ліквідуються.

Постановою Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року № 5-4/4 затверджений Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку зі втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі по тексту - Порядок).

Згідно пункту 4 Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку зі втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала, вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Суму витрат з виплати і доставки пенсій визначають органи Пенсійного фонду на підставі Граничних тарифів на основні послуги зв'язку, затверджених наказом Державного комітету зв'язку та інформатизації України від 7 червня 2002 року № 120 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 липня 2002 року за № 595/6883.

Згідно пункту 6 Порядку Головні управління Пенсійного фонду та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підставі акта щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі довідки про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних, випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання,на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №265 від 26.03.2008 року «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв'язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога (п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України №265 від 26.03.2008 року «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян»).

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що державна адресна допомога є складовою частиною пенсії, а тому підлягає відшкодуванню відповідачем. Відсутність в Порядку прямого посилання на адресну допомогу не свідчить про відсутність необхідності її відшкодовувати, зазначений обовязок випливає з положень нормативно-правового акту вищої юридичної сили Закону, який передбачає відшкодування пенсії, на яку застрахована особа має право.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний у цій справі спосіб захисту (відновлення) порушеного права не відповідає змісту прав Управління ПФУ щодо відшкодування понесених витрат.

Колегія суддів вважає, що позивач на свій розсуд визначає способи порушеного права, в даному випадку просив суд стягнути суму заборгованості. Вказаний спосіб захисту порушеного права повністю кореспондується з п.4 ч.2 ст. 162 КАСУ, відповідно до якого суд може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів. Крім того, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про відсутність між сторонами публічно-правового спору, оскільки за змістом позову вбачається, що підставою для звернення до суду став спір про правомірність відшкодування коштів з Фонду соціального страхування до Пенсійного фонду.

Сумісною постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.03р. № 5-4/4 затверджено «Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» (Порядок), що встановив механізм погодження та відшкодування таких витрат.

Пунктом 5 Порядку визначено, що органи Пенсійного фонду України щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним на підставі Списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та Списку померлих осіб, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності та до 15 числа місяця наступного за звітним подають його відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в АРК, областях, містах Києві та Севастополі.

Вказаний Порядок не врегульовує спірних відносин, які виникли у даному випадку, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірки розрахунків розраховано на відсутність спору.

В разі незгоди на підписання актів з боку Фонду соціального страхування від нещасних випадків вимоги про стягнення мають вирішуватись у судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції. Зазначене узгоджується з правовою позицією ухвали судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 20.03.2007 року.

Таким чином, позовні вимоги щодо зобовязання вчинити певні дії по підписанню акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих задоволенню не підлягають. В той же час, вимоги позивача щодо стягнення вказаних витрат підлягають розгляду судом.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Крім того, відповідач відмовився підписати акти звірки на відшкодування витрат, повязаних з виплатою пенсій деяким громадянам, на підставі не встановлення причинно-наслідкового звязку смерті з каліцтвом. Проте, матеріалами справи доводи відповідача спростовуються: щодо ОСОБА_3 Т.2 а.с.57-62; ОСОБА_4 Т.1 а.с.17; ОСОБА_5 Т.1 а.с.21-23; ОСОБА_6 Т.2 а.с.54-56; ОСОБА_7 Т.1 а.с.32; ОСОБА_8 Т.1 а.с.19-20; ОСОБА_9 Т.1 а.с.8; ОСОБА_10 Т.1 а.с.24,27.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з відмовою відповідача відшкодувати витрати, повязані із сплатою витрат на поховання по наступним громадянам ОСОБА_11 302,37 грн.; ОСОБА_12 403,16 грн.; ОСОБА_13 399,63 грн.

Згідно з абз.2 ч.9 ст.34 Закону України від 23.09.1999 №1105-ХІУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у ст. 33 цього закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із ст.29 цього закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцт вом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медич них закладів.

Порядок проведення витрат на поховання в разі смерті потер пілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі Порядок), затверджений постановою КМ від 11.07.2001 №826, регулює питання відшкодування фондом таких витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого чи іншій особі, яка здійснювала похован ня потерпілого, на організацію поховання та пов'язаних із цим ритуальних послуг. Витрати на поховання проводяться в разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає стра ховий випадок державного со ціального страхування громадян від нещасного випадку на вироб ництві та професійного захворювання, перелік яких наведено Кабінетом Міністрів (п.2 Поряд ку). Організація поховання пра цівника, який загинув на вироб ництві або помер у лікарні під час лікування отриманої на ви робництві травми, проводиться страхувальником (п.5 Порядку).

Аналіз норм закону №1105-Х1У, який визначає правову основу, економічний механізм та орга нізаційну структуру загальноо бов'язкового державного со ціального страхування громадян від нещасного випадку на вироб ництві та професійного захво рювання, що призвели до втрати працездатності або загибелі за страхованих на виробництві осіб, та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання ч.8 ст.34 цього закону, дає підстави вважати, що фонд зобов'язаний відшкодовувати виплачені інши ми страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійно го захворювання, тобто за умо ви наявності причинного зв'яз ку їх смерті з одержаним каліц твом або іншим ушкодженням здоров'я.

Такі ж висновки зроблені Верховним судом України в постанові від 19 травня 2009 року в справі за позовом управління Пенсійного фонду в Хотинському районі чернівецької області до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Хотинському районі Чернівецької області про зобовязання вчинити дії та стягнення суми.

Оскільки зв'язок смерті ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 з одержаним каліцтвом або ушкодженням здоровя не підтверджується, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не повинен відшкодовувати витрати Пенсійного фонду України на поховання перелічених осіб в загальній сумі 1105,16 грн.

В той же час, причинний зв'язок смерті ОСОБА_14 з профзахворюванням встановлений (Т.2 а.с.64), тому витрати на його поховання в розмірі 403,16 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем позивачу.

Відповідачем також не визнаються суми пенсій по втраті годувальника, сплачених ОСОБА_15 в сумі 1674,60 грн., ОСОБА_16 в розмірі 5516,89 грн., ОСОБА_17 в сумі 1584,, ОСОБА_18 в розмірі 900,75 грн. Неприйняття до заліку витрат відповідач обґрунтовує тим, що вищезазначені громадяни досягли 18-річного віку та не навчаються або не надали довідку про навчання.

Згідно статті 33 Закону № 1105-ХІУ відповідач повинен відшкодувати позивачеві витрати, повязані з виплатою зазначених пенсій, тільки щодо дітей з 16 до 18 років, які не працюють, або старших за цей вік учнів, студентів денної форми навчання до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років.

Оскільки позивач не надав доказів навчання ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_18, відшкодовувати позивачу пенсії в загальному розмірі 8092,24 грн. відповідач не повинен.

Щодо ОСОБА_17 відповідні документи позивачем апеляційному суду надані.

Таким чином, із загальної суми позову не підлягають відшкодуванню 1105,16 грн. (на поховання) та 8092,24 грн. (пенсій особам, що виповнилось 18 років, і які не навчаються), а загалом 9 197,40 грн.

Тобто, позов підлягає лише частковому задоволенню: не в розмірі 405 782,67 грн., а на суму 396 585,27 грн.

Враховуючи, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової.

В повному обсязі постанова виготовлена 25.10.2010 року.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.3 ч.1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Шахтарському районі Донецької області задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2010 року у адміністративній справі № 2а-10124/10/0570 скасувати.

Позов Управління Пенсійного фонду України у Шахтарському районі Донецької області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України у м. Шахтарську Донецької області «про зобовязання вчинити певні дії, стягнення суми» - задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України у м. Шахтарську Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України у Шахтарському районі Донецької області 396 585 гривень 27 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: С.П.Дяченко

ОСОБА_19