Справа № 2а-72/10/1214
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2010-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Стахова Н.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2010 року справа №2а-72/10/1214

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Яманко В.Г., Шишова О.О.

при секретарі Запорожцевій Г.В.

за участі

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 19 квітня 2010 року у справі № 2а-72/10 за позовом прокурора м. Лисичанська Луганської області до ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4, за участю третьої особи Служби у справах дітей ОСОБА_3 міської ради «про визнання дій незаконними та зобовязання до вчинення певних дій», -

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор м. Лисичанська Луганської області звернувся до суду з цим позовом до ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4 «про визнання дій незаконними та зобовязання до вчинення певних дій».

Ухвалою місцевого суду від 25 березня 2010 року до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Службу у справах дітей ОСОБА_3 міської ради (а.с.36-37).

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 19 квітня 2010 року у справі № 2а-72/10 позов було задоволено частково, а саме: визнано незаконними дії ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4 щодо відмови у виконанні вимоги прокурора міста Лисичанська від 06.11.2009 року про організацію проведення термінових заходів (виїздів та оглядів) з метою захисту життя та здоров'я дітей, які виховуються у неблагополучних сімях, дітей, які знаходяться у прийомних сімях, сімях опікунів, дітей, які виховуються в особливо тяжких умовах, багатодітних сімях. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник відповідача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. інші особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

Постановою № 4 надзвичайної проти епідеміологічної комісії ОСОБА_3 міської ради від 02 листопада 2009 року «Про заходи щодо запобігання занесення та розповсюдження в місті Лисичанську високо патогенного грипу А/Н1N1/ у місті Лисичанську введені проти епідеміологічні-обмежувальні заходи терміном з 02.11.2009 року.

06.11.2009 року ОСОБА_3 міському голові ОСОБА_4 у порядку ст.ст. 8,20 Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку з проведенням перевірки Законів України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» та «Про захист населення від інфекційних хвороб» направлена вимога про організацію проведення термінових заходів (виїздів та оглядів) з метою захисту життя та здоров'я дітей, які виховуються у неблагополучних сім'ях, дітей, які знаходяться у прийомних сім'ях, сім'ях опікунів, дітей, які виховуються в особливо тяжких умовах, багатодітних сім'ях.

ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4 від 12.11.2009 року відмовлено у виконанні вимог прокурора, у зв'язку з тим, що вимога не пов'язана з предметом прокурорського нагляду за додержанням та застосуванням законів.

Рішенням надзвичайної проти епідеміологічної комісії Луганської обласної державної адміністрації № 7 від 19 листопада 2009 року поновлено роботу навчальних закладів.

Відповідно до п.5 статті 121 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Статтю 121 доповнено пунктом 5 згідно із Законом N 2222-IV ( 2222-15 ) від 08.12.2004.

Згідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про прокуратуру» предметом прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів є: додержання законів про недоторканість особи, соціально-економічні, політичні, особисті права і свободи громадян, захист їх честі і гідності.

Як вбачається з положень статті 20 Закону України «Про прокуратуру» при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право вимагати від керівників та колегіальних органів проведення перевірок, ревізій діяльності підпорядкованих і підконтрольних підприємств, установ, організацій та інших структур незалежно від форм власності, а також виділення спеціалістів для проведення перевірок, відомчих і позавідомчих експертиз.

Відповідно до ч. 13 ст. 24 Закону України «Про охорону дитинства» контроль за умовами виховання і проживання дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, в сім'ях опікунів (піклувальників), усиновителів, у дитячих будинках сімейного типу, в прийомних сім'ях покладається на органи опіки і піклування, центри соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді або інші спеціально уповноважені органи.

Відповідно до ст.ст. 11-12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо «соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей».

Соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Органи опіки та піклування мають право перевіряти умови влаштування, утримання, виховання, навчання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, можуть переводити дітей, життю та здоров'ю (у тому числі психічному) яких загрожує небезпека, до інших форм влаштування дітей.

Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей.

Служба у справах дітей:

- бере участь у здійсненні заходів щодо соціального захисту і захисту прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і несе відповідальність за їх дотримання, а також координує здійснення таких заходів;

- здійснює контроль за умовами влаштування і утримання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

- здійснює моніторинг діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування;

- здійснює інші заходи стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Статтею 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» передбачено, що основними завданнями спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах сім'ї, дітей та молоді, уповноваженого органу влади Автономної Республіки Крим у справах сім'ї, дітей та молоді, служб у справах дітей є:

- розроблення і здійснення самостійно або разом з відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, громадськими організаціями заходів щодо захисту прав, свобод і законних інтересів дітей;

- координація зусиль центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності у вирішенні питань соціального захисту дітей та організації роботи із запобігання дитячій бездоглядності;

- відвідувати дітей, які опинились у складних життєвих обставинах,

перебувають на обліку в службі у справах дітей, за місцем їх

проживання, навчання і роботи; вживати заходів для соціального

захисту дітей.

Відповідно до п. 2.2 Положення про службу у справах дітей ОСОБА_3 міської ради, затвердженого рішенням міської ради № 387 від 11.09.2007 року, служба у справах дітей ОСОБА_3 міської ради відповідно до покладених на неї завдань:

- бере участь у здійсненні заходів щодо соціального захисту прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і несе відповідальність за їх дотримання, а також координує здійснення таких заходів;

- здійснює контроль за умовами влаштування і утримання дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування;

- здійснює моніторинг діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування;

- відвідувати дітей, які опинились у складних життєвих умовах, перебувають на обліку у служби у справах дітей, за місцем їх проживання, навчання, роботи.

Стаття 10 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачає, що основними принципами профілактики інфекційних хвороб є:

- визнання захисту населення від інфекційних хвороб одним із пріоритетних напрямів діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування;

- комплексність проведення профілактичних, протиепідемічних, соціальних і освітніх заходів, обов'язковість їх фінансування.

Відповідно статті 17 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» нагляд за додержанням і правильним застосуванням Закону України "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до постанови № 4 від 02.11.2009 року надзвичайної протиепідеміологічної комісії ОСОБА_3 міської ради затверджені заходи щодо запобігання занесення та розповсюдження в м. Лисичанську високо патогенного грипу А (НШ1). Відповідною постановою не передбачено вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів дітей пільгової категорії, а ця категорія є самою не захищеною в силу певних причин.

Крім того, слід зазначити, що відповідно інформації заступника міського голови ОСОБА_5 від 11.11.2009 року укомплектованість дільничними терапевтами складає 60%, дільничними педіатрами складає 85%, формування наборів медико-гігієнічних засобів та безкоштовне забезпечення цими наборами дітей сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей з малозабезпечених сімей, породіль, інвалідів та престарілих місцевою адміністрацією на даний момент не забезпечено.

Вищезазначене свідчить про не здійснення заходів щодо захисту дітей пільгової категорії, що є безпосереднім обов'язком органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Крім того, відповідно аргументу позивача, а саме: «до повноважень міського голови не відноситься організація проведення заходів (виїздів оглядів) з метою захисту життя і здоров'я дітей, які виховуються у неблагополучних сім'ях, в особливо тяжких умовах, багатодітних сім'ях» зазначений аргумент не відповідає законодавству України.

Ст. 1 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» визначає, що здійснення соціального захисту дітей і профілактики серед них правопорушень покладається в межах визначеної компетенції на: спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у справах сім'ї, дітей та молоді, уповноважений орган влади Автономної Республіки Крим у справах сім'ї, дітей та молоді, служби у справах дітей обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських і районних у містах рад.

У здійсненні соціального захисту і профілактики правопорушень серед дітей беруть участь у межах своєї компетенції інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, окремі громадяни. (Частина друга статті 1 в редакції Закону N 864-ХІУ від 08.07.99)

Під соціальним захистом дітей у цьому Законі слід розуміти комплекс заходів і засобів соціально-економічного та правового характеру, здійснення яких покладається на суб'єктів, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, щодо забезпечення прав дітей на життя, розвиток, виховання, освіту, медичне обслуговування, надання матеріальної підтримки.

Також, відповідно п. 1.1., 1.3, 1.4 Положення про службу у справах дітей ОСОБА_3 міської ради затвердженого рішенням міської ради № 387 від 11.09.2007 року, служба у справах дітей ОСОБА_3 міської ради є самостійним структурним підрозділом ОСОБА_3 міської ради, підзвітна і підконтрольна міському голові. Фінансове та матеріально-технічне забезпечення служби здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету.

Частина 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»визначає, що міський голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету.

Необхідно зазначити, що прокурор міста Лисичанська вимагав від ОСОБА_3 міського голови організувати проведення заходів, а не особисто проводити їх та зазначив спеціалістів, які ці заходи повинні провести. Відповідно до вищезазначеного законодавства на міського голову і покладається обов'язок з організації роботи відділів і управлінь ОСОБА_3 міської ради.

З урахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції правильно вважав законною вимогу прокурора міста Лисичанська щодо організації проведення термінових заходів (виїздів та оглядів) з метою захисту життя та здоров'я дітей, які виховуються у неблагополучних сім'ях, дітей, які знаходяться у прийомних сім'ях, сім'ях опікунів, дітей, які виховуються в особливо тяжких умовах, багатодітних сім'ях, оскільки вона вчинена на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачений Законом України «Про прокуратуру».

Тому, дії відповідача щодо відмови у виконанні вказаної вимоги є протиправними.

Оскільки на час розгляду Лисичанським міським судом цього рішення поновлено роботу навчальних закладів рішенням надзвичайної проти епідеміологічної комісії Луганської обласної державної адміністрації місцевий суд вірно вважав, що позовні вимоги прокурора щодо зобов'язання відповідача виконати його вимогу задоволенню не підлягають, оскільки він не потребує захисту прав з означеного предмету позову. Слід зазначити, що в цій частині судове рішення сторонами й не оскаржено.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

В повному обсязі ухвала виготовлена 28.07.2010 року.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 19 квітня 2010 року у справі № 2а-72/10 за позовом прокурора м. Лисичанська Луганської області до ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4, за участю третьої особи Служби у справах дітей ОСОБА_3 міської ради «про визнання дій незаконними та зобовязання до вчинення певних дій» - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: В.Г.Яманко

ОСОБА_6