Справа № 821/4439/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Київ К/800/41428/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Донця О.Є.
Леонтович К.Г.
розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Цюрупинському районі Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2014 року у справі № 821/4439/13-а за позовом управління Пенсійного фонду України в Цюрупинському районі Херсонської області до Державної фінансової інспекції Херсонської області в особі Голопристанської міжрайонної державної фінансової інспекції про визнання протиправною та скасування вимоги, -

в с т а н о в и л а :

Управління Пенсійного фонду України в Цюрупинському районі Херсонської області звернулося до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Херсонській області в особі Голопристанської міжрайонної державної фінансової інспекції, в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу від 07.11.2013 р. № 44-13/1891.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що управлінням Пенсійного фонду України в Цюрупинському районі Херсонської області ще до проведення ревізії було встановлено порушення та вжито заходів щодо їх усунення, а тому вимоги Голопристанської міжрайонної Державної фінансової інспекції є неправомірними та підлягають скасуванню.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду України в Цюрупинському районі Херсонської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що спеціалістами Голопристанської міжрайонної Державної фінансової інспекції на виконання п.2.6 плану роботи Держфінінспекції України на 111 квартал 2013 року проведено ревізію використання бюджетних коштів в управлінні Пенсійного фонду України в Цюрупинському районі та складено акт №44-27/13 від 07.11.2013 р.

Ревізією правильності встановлення пенсії, допомоги і компенсацій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено 2 випадки не підтвердження довідок Київського міського центру медико-соціальної експертизи спеціалізованої радіологічної МСЕК учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС II групи інвалідності, внаслідок чого відповідно до проведених розрахунків 2 громадянам за пенсійною справою НОМЕР_1 від 26.12.2007 року громадянина ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та пенсійною справою НОМЕР_2 від 01.07.2006 року громадянина ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2) та зайво виплачено коштів пенсій на загальну суму 744187,59 грн., чим держбюджету нанесено збитків на вказану суму.

За результатами ревізії об'єкту контролю направлено вимогу про усунення порушень, виявлених ревізією від 07.11.2013 р. № 44-13/1891 .

Відповідно до п.3 вимоги до управління Пенсійного фонду України в Цюрупинському районі Херсонської області відповідач вимагає: провести розрахунок переплати пенсії громадян ОСОБА_5 і ОСОБА_4 та забезпечити відшкодування витрат коштів пенсіонерам на загальну суму 744187, 59 грн., із них: ОСОБА_5 (пенсійна справа № НОМЕР_2) в сумі 426511,93 грн. та ОСОБА_4 (пенсійна справа № НОМЕР_1) в сумі 317675,66 грн. В разі не усунення порушень в повному обсязі, запровадити претензійно - позовну роботу до винних осіб, щодо відшкодування незаконних витрат коштів Пенсійного Фонду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються і не підлягають скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про Основні засади здійснення державного фінансового контролю в України" головним завданням органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Згідно до п. 7 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Вирішуючи спір про визнання незаконною та скасування вимоги органів державної фінансової інспекції, колегія судді Вищого адміністративного суду України звертає увагу на позицію Верховного суду України, висловленого у Постанові №21-120а-15 від 21.04.2015, відповідно до якої органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України та зазначити про їх наявність у вимозі, а також звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, такі збитки не можуть бути примусово стягнуті з підконтрольної установи шляхом вимоги, вони відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків, яка не породжує безпосередньо права чи обов'язки для цієї установи, оскільки обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Відповідно, вимоги органів державної фінансової інспекції України в частині відшкодування збитків не породжують прав та обов'язків для підконтрольної установи, а тому не підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Цюрупинському районі Херсонської області - відхилити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.