Справа № 2а/0470/156/11
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2011-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2011 р. Справа № 2а/0470/156/11

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради про скасування рішення комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради від 12.01.2010р. про відмову в реєстрації права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, а саме - домоволодіння, розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Ростовська, 119 та про зобов'язання Комунального підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради зареєструвати за ОСОБА_3 право власності на вищезазначене домоволодіння без додаткових актів вводу в експлуатацію на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.11.2008 року по справі № 2-400/08 та додаткового рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.10.2009 року по справі № 2-400/08 (з урахуванням уточнення позовних вимог від 18.02.2011р., які були прийняті судом).

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, обґрунтовуючи свої вимоги доводами, що викладені в рішенні реєстратора про відмову в реєстрації від 12.01.2010 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.11.2008 року по справі № 2-400/08 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради визнано за ОСОБА_3 право на спадщину за законом після померлої 10.08.2005 року ОСОБА_6, яка у домоволодінні № 119 по вул. Ростовській у м.Дніпропетровську складає квартиру № 1, а саме: у житловому будинку А-1 кухня 1-1 площею 10.2 кв.м., житлова кімната 1-2 площею 12,3 кв.м., житлова кімната 1-3 площею 13,8 кв.м., коридор 1-4 площею 6,5 кв.м., житлова кімната 1-5 площею 5,8 кв.м., тамбур 1-6 площею 2,7 кв.м.; господарські будівлі вбиральня Ж, сарай З та 12 кв.м. літньої кухні Б.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.10.2009 року по справі № 2-400/08 було визнано за ОСОБА_3 право на спадщину за законом після померлої 10.08.2005 року ОСОБА_6, яка у домоволодінні № 119 по вул. Ростовській у м.Дніпропетровську складає квартиру № 1, а саме: льох літ.В, ? хвіртки № 1, ? огорожі № 2, ? огорожі № 4, хвіртку № 5, огорожу № 6, водо колонку № 7, ? мостіння І.

Порядок проведення державної реєстрації права власності передбачений Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 17 Закону України Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майна та їх обмежень державна реєстрація прав проводиться у чітко встановленому порядку, а саме: облік заяви про державну реєстрацію речових прав; прийняття і перевірка документів, поданих для державної реєстрації речових прав; установлення відсутності підстав для відмови в державній реєстрації речових прав; державна реєстрація речових прав або відмова в такій реєстрації прав та внесення даних до Державного реєстру прав; присвоєння кадастрового номера об'єкту нерухомого майна; видача документів, що підтверджують зареєстроване речове право.

У ч. 4 ст. 18 Закону зазначено, що для державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно до місцевого органу державної реєстрації прав разом із заявою про державну реєстрацію прав подаються документи про правочини щодо такого об'єкту нерухомого майна та їх копії або інші документи, що свідчать про встановлення, зміну чи припинення речового права.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майна та їх обмежень однією із підстав для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Згідно з Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 18 лютого 2002р. за №157/6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць (п.1.3).

Заява про державну реєстрацію прав подається реєстратору того БТІ, яке здійснює свою діяльність відповідно до договору з Адміністратором Реєстру прав на території адміністративно-територіальної одиниці, на якій розташований об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації. До заяви про державну реєстрацію прав додаються правовстановлювальні документи (додаток 2), їх нотаріально засвідчені копії, документи, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав та видачу витягу про державну реєстрацію прав, а також інші документи, визначені Положенням (п.2.2.).

Зазначені рішення суду є правовстановлюючими документами. Право власності підлягає реєстрації відповідно до п. 10 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється реєстрація права власності на обєкти нерухомого майна, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. № 7/5, в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради.

Реєстрація прав власності проводиться після технічної інвентаризації об'єкта, права щодо якого підлягають реєстрації (п. 3.6.).

Враховуючи всі вищезазначені положення законодавства, позивачем до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради було подано заяви на реєстрацію права власності разом із правовстановлюючими документами (відповідними рішеннями суду) та усіма іншими документами.

Однак, відповідач, розглянувши надані документи, відмовив в реєстрації права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна (рішення реєстратора про відмову в реєстрації від 12.01.2010 року), зазначивши в якості його правового обґрунтування п. 3.3 Тимчасового положення із посиланням на те, що заявлене право не є таким, що підлягає реєстрації відповідно до цього Положення, а саме: подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Положенням та іншими актами чинного законодавства України, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

В обґрунтування зазначених у відмові доводів відповідач вказав на те, що під час ознайомлення з поданими позивачем документами відповідач встановив, що у рішенні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.11.2008 року по справі № 2-400/08 у опис майна 51/100 частини домоволодіння увійшли самочинно побудовані: житлова прибудова літ. А2-1 (1989р. побудови), літня кухня літ. Б (1990р. побудови), сарай літ. З (1990р. побудови) та тамбур літ. а1-1 (2005р. побудови), які згідно чинного законодавства підлягають введенню в експлуатацію та узаконенню.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська по справі № 2-400/08 набрали законної сили, а саме: рішення від 24.11.2008 року набрало законної сили 05.12.2008, додаткове рішення від 21.10.2009 року набрало законної сили 02.11.2009 року.

Згаданими рішеннями за позивачем було визнано право власності на перелічений обєкт нерухомого майна.

Положеннями ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Така вимога міститься і в ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, і в положеннях Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Реєстратор не наділений повноваженнями надавати оцінку правомірності та законності рішення суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає, що відсутня необхідність у дослідженні правомірності вказаних рішень, а тому враховує рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська по справі № 2-400/08, як належні докази у справі та законну підставу для проведення державної реєстрації прав.

Відповідач, відмовляючи у проведенні державної реєстрації, посилався на власні висновки, робити які, не входить до його компетенції, а саме: самостійно надав оцінку рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-400/08.

Враховуючи вищезазначене, рішення реєстратора про відмову у проведенні державної реєстрації права власності від 12.01.2009 року прийняте без дотримання вимог законодавства України та без врахування всіх обставин, що мають для цього значення, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність відмови в проведенні реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 14, 70, 71, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення реєстратора комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради від 12 січня 2010 року.

Зобов'язати Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради здійснити за ОСОБА_3 державну реєстрацію права власності на 51/100 частину домоволодіння № 119 по вул. Ростовській у м.Дніпропетровську, до якого входять: житлова кімната 1-2 площею 12,3 кв.м., житлова кімната 1-3 площею 13,8 кв.м., кухня 1-1 площею 10,2 кв.м., коридор 1-4 площею 6,5 кв.м., житлова кімната 1-5 площею 5,8 кв.м., тамбур 1-6 площею 2,7 кв.м., житлову прибудову А2-1, тамбур а1-1, сарай З, 12 кв.м. літньої кухні Б, вбиральня Ж, льох В, ? огорожі № 2, ? хвіртки № 1, ? огорожі № 4, хвіртку № 5, огорожу № 6, водоколонку № 7, ? мостіння І. без додаткових актів вводу в експлуатацію на підставі рішення рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.11.2008 року по справі № 2-400/08 та додаткового рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.10.2009 року по справі № 2-400/08.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений

Суддя В.В ОСОБА_1