Справа № 2а-4582/10/0770
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2011-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2а-4582/10/0770
Ряд стат. звіту № 12.2
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2011 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Луцовича М.М.,

суддів Маєцької Н.Д., Плеханової З.Б.

при секретарі судового засідання Боднар Т.А.

за участю сторін:

позивач ОСОБА_1 не зявився;

представника відповідача 1 Іршавського районного суду ОСОБА_2,

представника відповідача 2 Територіального Управління ДСА України в Закарпатській області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Іршавського районного суду, Територіального Управління ДСА України в Закарпатській області про визнання недійсним запису у трудову книжку про день звільнення та зобовязання відповідачів вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Іршавського районного суду, Територіального Управління ДСА України в Закарпатській області, якою просив: раніше внесений запис у належну йому трудову книжку про день звільнення (13.05.2008 року) з посади судді Іршавського районного суду Закарпатської області визнати недійсним. Зобов'язати Територіальне Управління ДСА України в Закарпатській області зробити у належній йому трудовій книжці запис наступного змісту: «Запис за № 12 є недійсним». Зобовязати Іршавський районний суд видати наказ про новий день звільнення, позивача, який би відповідав вступу винесеного судом рішення у даній справі в законну силу. Зобовязати Територіальне Управління ДСА України в Закарпатській області зробити у належній позивачеві трудовій книжці запис про новий день звільнення. Зобовязати Територіальне Управління ДСА України в Закарпатській області провести нарахування та

виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме, з 14.05.2008 року до дати винесення рішення, який станом на 31.12.2010 року складає 105600,00 грн. та грошову компенсацію втрати частини заробітної плати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи та послуги в сумі 5522,88 грн.

В процесі розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги, про що подав відповідну заяву (а.с. 36), якою просив: зобовязати Територіальне Управління ДСА України в Закарпатській області зробити у належній йому трудовій книжці запис наступного змісту: «Запис за №14 є недійсним»; зробити у належній йому трудовій книжці запис про новий день звільнення, який би співпадав із датою вступу постанови у законну силу; провести нарахування та виплатити позивачеві середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та грошову компенсацію втрати частини заробітної плати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи та послуги в сумі визначеній судом виходячи з отриманих судом відомостей про середньомісячний заробіток позивача починаючи з 14.05.2008 року до дати вступу постанови у законну силу; повідомити розмір середнього заробітку, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню позивача 13.05.2008 року. Покласти обов'язок визначення остаточної суми грошового стягнення, виходячи з одержаних у судовому засіданні відомостей про середньомісячний заробіток позивача та дати вступу постанови у законну силу, на відділ ДВС Ужгородського міського управління юстиції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 наказом голови Іршавського районного суду Закарпатської області № 40 від 13.05.2008 року було звільнено з посади судді даного суду на виконання Указу Президента України від 23.04.2008 року у звязку із закінченням строку на який його призначено. Разом з тим, не зважаючи на те, що позивач у день звільнення був присутній на роботі, йому не було виплачено 13.05.2008 року всіх належних грошових сум, а також не було видано трудової книжки. У звязку з цим вважає, що відповідачами Іршавським районним судом та Територіальним Управлінням ДСА України в Закарпатській області порушено вимоги ст.ст. 116, 117 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»та «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, разом з тим подав до суду заяву, про розгляд та вирішення справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів, про це ж вказував у позовній заяві (а.с. 3-5, 78). У відповідності до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Відповідач 1 Іршавський районний суд надав суду письмове заперечення проти позову, згідно якого адміністративний позов заперечує повністю. В запереченнях вказує на те, що 13.05.2008 року, у день звільнення, позивач був присутнім на роботі, проте уникав керівника органу, в результаті чого в день звільнення з наказом не ознайомився. За дорученням голови суду помічник судді Фулитка С.Г. та консультант з кадрової роботи ОСОБА_2, ознайомили ОСОБА_1 з наказом про звільнення 15.05.2008 року під розпис за адресою його проживання, а саме: м. Хуст., вул. Учительська, 22. Копію наказу, з підписом ОСОБА_1, суд надіслав 15.05.2008 року до ТУ ДСА в Закарпатській області для проведення розрахунку із звільненим працівником та оформлення трудової книжки. Також вказує. що відповідно до акту прийому-передачі трудових книжок від 28.10.2010 року Іршавським районним судом від ТУ ДСА в Закарпатській області прийнято всі трудові книжки суддів, в тому числі і не затребувану трудову книжку позивача. На виконання Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях 29.10.2010 року судом було надіслано повідомлення на адресу ОСОБА_1 про необхідність отримання трудової книжки, але дане повідомлення повернулось 12.11.2010 року з довідкою про причини невручення, а саме: «при доставці нема дома», тому цього ж дня дане повідомлення суд надіслав повторно, яке позивач отримав 16.11.2010 року. 18.11.2010 року до Іршавського районного суду надійшов лист ОСОБА_1 від 17.11.2010 року із пропозицією про зміну запису в трудовій книжці про день звільнення, видачу наказу про новий день звільнення, внесення запису до трудової книжки про новий день звільнення; та виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу до дня вручення трудової книжки починаючи з 14.05.2008 року. На даний лист 23.11.2010 року Іршавським районним судом дано відповідь про безпідставність вимог. А тому на думку відповідача 1, позивач будучи повідомленим про місце зберігання трудової книжки та необхідність зявитись або дати згоду на пересилання для отримання трудової книжки, ОСОБА_1 знехтував пропозицією суду і почав «листування». Так, 27.12.2010 року до Іршавського районного суду надійшов лист позивача від 11.12.2010 року про надання згоди на пересилання трудової книжки, у відповідь на який 31.12.2010 року судом було відправлено трудову книжку цінним листом. 25.01.2011 року до суду надійшов лист позивача від 24.01.2011 року про повторну згоду на пересилання трудової книжки. У звязку з чим того ж дня Іршавський районний суд звернувся до відділення Укрпошти в Іршавському районі з проханням провести службову перевірку, в результаті якої було встановлено, що цінний лист позивач отримав особисто 26.01.2011 року. На підставі повідомлення Укрпошти ОСОБА_1 31.01.2011 року було направлено відповідь.

Представник відповідача 1 Іршавського районного суду ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила повністю, просила відмовити позивачеві в задоволенні адміністративного позову з мотивів що наведені в письмових запереченнях, крім того пояснила, що їй, як консультанту з кадрової роботи суду, головою суду було доручено у день звільнення позивача ознайомити його з наказом про звільнення, однак останній ухилявся від цього, зокрема перебуваючи у службовому кабінеті не відкривав двері та проігнорував пропозицію ознайомитися з наказом, а тому вона особисто їздила до позивача додому та тільки 15.05.2008 року останній розписався про ознайомлення з наказом про його звільнення, вважає, що саме з вини позивача його не було у день звільнення ознайомлено з зазначеним наказом, вручено трудову книжку та проведено розрахунки.

Відповідач 2 Територіальне Управління ДСА України в Закарпатській області надало суду письмове заперечення проти позову, згідно якого адміністративний позов заперечує повністю. В запереченнях вказує на те, що Указом Президента України від 23.04.2008 року №391/2008 ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Іршавського районного суду Закарпатської області у зв'язку із закінченням строку, на який його призначено. Наказом голови Іршавського районного суду Закарпатської області від 13.05.2008 р. № 40 Позивача звільнено із займаної посади та виплачено компенсацію за невикористану щорічну відпустку. В день звільнення ОСОБА_1, який був належним чином повідомлений про видачу наказу про його звільнення та про необхідність ознайомлення з ним, не зявився на виклики для вручення йому копії наказу та отриманням трудової книжки і взагалі зник із свого місця роботи. Із даним наказом Позивач ознайомився тільки 15.05.2008 року. Наказ голови суду № 40 від 13.05.2008 року про звільнення ОСОБА_1 надійшов факсом до ТУ ДСА в Закарпатській області 14.05.2008 року. У зв'язку із цим, 14 травня 2008 року Територіальним управлінням державної судової адміністрації в Закарпатській області позивачеві було направлено лист № 726 від 14.05.2008 з повідомленням про необхідність отримання трудової книжки. На даний лист позивач не зявився та ніякої відповіді ТУ ДСА в Закарпатській області не надав, у зв'язку із цим ОСОБА_1 було повторно листами №749 від 19.05.2008р. та № 1431 від 21.10.2008 року надіслано повідомлення про необхідність зявитися до ТУ ДСА в Закарпатській області, для отримання трудової книжки. Дані повідомлення так само були проігноровані позивачем. Крім того, неодноразово ОСОБА_1 і в телефонному режимі повідомлялось про необхідність зявитись в ТУ ДСА в Закарпатській області для отримання трудової книжки. Зазначає, що переслати трудову книжку поштою ТУ ДСА в Закарпатській області не могло у зв'язку з тим, що пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника, якої у даному випадку не було. Трудова книжка ОСОБА_1 була передана відповідачем 2 до Іршавського районного суду згідно акту прийому-передачі від 28.10.2010 року, про що неодноразово було повідомлено позивача із повторним наголошенням про необхідність її отримання. Письмова згода ОСОБА_1 на пересилання поштою трудової книжки надійшла до Іршавського районного суду Закарпатської області лише 27.12.2010 року, на що йому негайно, цінним листом із описом була направлена трудова книжка. Щодо допущення порушення ст. 116 КЗпП України в частині строку розрахунку при звільненні відповідач 2 вказує, що позивач в день звільнення всіма способами уникав процедури звільнення, яка передбачена нормами законодавства та вчиняв дії якими перешкоджав законному порядку звільнення. У зв'язку з тим, що відповідачам не було відомо чи у день звільнення позивач не перебував на лікарняному, тощо, вони не могли здійснити з ним повний розрахунок, без уточнення даних відомостей. У зв'язку з такими діями позивача не були також підписані акти прийому-передачі матеріальних цінностей, які надавались йому в користування, що перешкоджало визначити чи не було позивачем завдано матеріальної шкоди. До сьогоднішнього дня позивач не з'являється для проведення процедури здачі наданих йому матеріальних цінностей. Не зважаючи на дані факти, з позивачем проведено повний та остаточний розрахунок 27 червня 2008 року. Крім того відповідач 2 наголошує на тому, що трьохмісячний строк звернення до суду передбачений законодавством, щодо оскарження порядку розрахунків закінчився ще восени 2008 року, оскільки перебіг тримісячного строку звернення до суду у такому випадку починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Пропуск без поважних причин тримісячного строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови в позові.

Представник відповідача 2 Територіального управління ДСА України в Закарпатській області ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, просив відмовити позивачеві в задоволенні адміністративного позову з мотивів що наведені в письмових запереченнях, крім того пояснив, що позивач ОСОБА_1 займав посаду судді і досконало мав володіти нормами законодавства, йому була відома процедура звільнення, але він вчиняв дії якими перешкоджав роботі ТУ ДСА в Закарпатській області, вважає, що вини Територіального управління державної судової адміністрації в Закарпатській області та Іршавського районного суду у затримці видачі трудової книжки нема, ними приймались всі законні та можливі дії для своєчасної видачі трудової книжки, дана затримка виникла лише із особистої вини позивача.

Заслухавши представників відповідача 1 Іршавського районного суду ОСОБА_2, відповідача 2 Територіального управління ДСА України в Закарпатській області ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом голови Іршавського районного суду Закарпатської області від 13.05.2008 р. № 40 на підставі Указу Президента України від 23.04.2008 року №391/2008 ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Іршавського районного суду Закарпатської області у зв'язку із закінченням строку, на який його призначено та виплачено компенсацію за невикористану щорічну відпустку. З даним наказом під розпис ОСОБА_1 ознайомлено 15.05.2008 року (а.с. 98).

Наказ голови Іршавського районного суду Закарпатської області від 13.05.2008 р. № 40 надійшов до Територіального управління ДСА України в Закарпатській області поштою 19.05.2008 року за вх. № 1595, про що свідчить відповідна печатка на супровідному листі (а.с. 97).

14.05.2008 року, 19.05.2008 року та 21.10.2008 року Територіальним управлінням ДСА України в Закарпатській області ОСОБА_1 були направлені повідомлення про необхідність зявитися для отримання трудової книжки, що підтверджується копіями повідомлень та записами в журналі вихідної кореспонденції (а.с. 89-91, 103-105).

Відповідно до акту прийому-передачі трудових книжок від 28.10.2010 року Іршавським районним судом прийнято від Територіального управління ДСА України в Закарпатській області трудову книжку позивача (а.с. 99).

29.10.2010 року та повторно 12.11.2010 року Іршавським районним судом було повідомлено ОСОБА_1 про необхідність зявитися для отримання трудової книжки, або надати письмову згоду для її пересилання поштовим звязком (а.с. 94-96).

27.12.2010 року за вх.. № 16871 до Іршавського районного суду надійшов лист ОСОБА_1 про надання ним згоди на пересилання трудової книжки засобами поштового звязку (а.с. 88).

31.12.2010 року Іршавським районним судом, цінним листом було направлено позивачеві його трудову книжку разом з супровідним листом (а.с. 88).

Згідно повідомлення № НОМЕР_1 цінний лист вручено особисто ОСОБА_1 26.01.2011 року (а.с. 102).

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до норм визначених ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно ч. 5 п. 25 Постанови, Пленуму Верховного Суду України, від 24.12.1999, № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Пропуск без поважних причин тримісячного строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови у позові.

З позивачем проведено повний та остаточний розрахунок 27 червня 2008 року, що ним не заперечується та підтверджується матеріалами справи (а.с. 11-17, 25). Позивач звернувся до суду з даною вимогою 13.12.2010 року, що стверджується печаткою суду на позовній заяві (а.с. 3-5). Поважності причин пропуску строку звернення до суду з даною вимогою позивачем не наведено. Відтак суд вважає, що підстави для задоволенні позову у цій частині відсутні.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно ч. 5, 6, 7 п. 4.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 4.2 зазначеної Інструкції, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку відсутня вина відповідачів у ознайомленні позивача з наказом про звільнення та видачі у день звільнення трудової книжки, оскільки для належного і вчасного виконання відповідачами покладених на них законом функцій на думку колегії суддів повинна бути проявлена також і певна ініціатива працівника, якої у даному випадку не було, оскільки як вбачається з матеріалів справи останній, перебуваючи на роботі, не тільки не зявився у день звільнення для проведення передбаченої законом процедури звільнення, а і ухилявся від такої, а відтак правові підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Іршавського районного суду, Територіального Управління ДСА України в Закарпатській області про визнання недійсним запису у трудову книжку про день звільнення та зобовязання відповідачів вчинити дії відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий-суддя Луцович М.М.

Судді Маєцька Н.Д.

ОСОБА_4