Справа № 2а-14365/09/0370
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2011 р. Справа № 19636/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду

в складі:

головуючого-судді Олендера І.Я.,

суддів Улицького В.З., Каралюса В.М.,

при секретарі Корчинській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Прокурора м. Нововолинська та Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2009 року по справі за адміністративним позовом прокурора міста Нововолинська Волинської області в інтересах держави в особі Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Волинської області до Державного підприємства «Волиньвугілля» про стягнення податкового боргу,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2009 року прокурор міста Нововолинська звернувся до суду в інтересах держави в особі Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції з адміністративним позовом до Державного підприємства «Волиньвугілля» про стягнення податкового боргу в сумі 4100458.89 грн., в тому числі 3725324 гри. податкового зобов'язання, визначеного у податкових деклараціях за січень, лютий, березень 2008 року, та 375134.89 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог прокурор покликався на те, що відповідач узгодивши суми податкових зобовязань за вказаний період їх в добровільному порядку не виконує, внаслідок чого утворився податковий борг, несплата якого відповідачем призводить до ненадходження коштів до Державного.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2009 року позовні вимоги були задоволені частково, а саме стягнуто з Державного підприємства «Волиньвугілля» на користь держави в особі Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції податковий борг по податку на додану вартість в сумі 391412 (триста дев'яносто одна тисяча чотириста дванадцять) грн. в задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що платіжними дорученнями доводиться факт повної та своєчасної сплати відповідачем узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість за січень 2008 року та часткової сплати узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість за лютий, березень 2008 року. Станом на час постановлення судового рішення, судом першої інстанції встановлено, що заборгованість з податку на додану вартість відповідача становить 391512 грн. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган не мав права змінювати призначення платежу, яке вказано в платіжних дорученнях платника податку, самостійно.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, прокурор м. Нововолинська та Нововолинська ОДПІ Волинської області подали апеляційні скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду в якій просять скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційні скарги мотивують тим, що погашення податкового боргу з податку на додану вартість за січень, лютий, березень 2008 року не відбулось, оскільки суми сплачені відповідачем згідно платіжних доручень на які покликався суд були зараховані в погашення існуючого податкового боргу згідно до п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181, де визначено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а у разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) у рівних пропорціях. Крім того, ДП «Волиньвугілля» було відомо про суму пені в розмірі 375 134.89 грн. нараховану в період з 01.02.2008 по 30.04.2008 року і є не сплаченою відповідачем, проте, суд першої інстанції взагалі не досліджував природу її виникнення та порядок нарахування, а тому не дослідив всіх фактів, що призвело до неправильно вирішення справи.

Представники прокурора м. Нововолинська та Нововолинської ОДПІ в судовому засіданні подані апеляційні скарги підтримали, в обґрунтування їх мотивів покликаються на доводи, які в них викладені.

Представник відповідача ДП «Волиньвугілля» в судове засідання не явився, тому на підставі ч. 4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд проведено у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представників прокурора м. Нововолинська та Нововолинської ОДПІ на підтримання доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідачем самостійно визначено та узгоджено суми податкових зобовязань згідно податкової декларації з податку на додану вартість № 1370 від 20.02.2008 року з ПДВ за січень 2008 року в сумі 1419066 грн., податкової декларації з ПДВ № 2073 від 20.03.2008 року податкове зобов'язання з ПДВ за лютий 2008 року в сумі 1298547 грн. та за березень 2008 року 1037537 грн. згідно податкової декларації з ПДВ № 5662 від 21.04.2008 року (а.с. 23-28).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, згідно платіжних доручень № 139 від 29.02.2008 року, № 450 від 19.03.2008 року, № 448, № 449 від 19.03.2008 року № 732 від 29.04.2008 року (а.с.65-69) доводиться факт повної та своєчасної сплати відповідачем самостійно визначених та узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість за січень 2008 року та часткової сплати узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість за лютий, березень 2008 року.

Відтак правильно встановлено, що станом на 26.03.2009 року час прийняття судового рішення заборгованість відповідача з податку на додану вартість становить 391512 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику.

Так, згідно пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», джерелами самостійної сплати податкових зобовязань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку, з чого випливає, що грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобовязань і погашення податкового боргу.

Відповідно до п.6 ст.7 Закону України «Про Національний банк України» від 20.05.1999 року Національний банк України визначає систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року № 377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученням власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з п.3.8 зазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленими вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, суми податкових зобовязань або податкового боргу з урахуванням пп. 16.5.2 п.16.5 ст. 16 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобовязань або податкового боргу, визначених платником податків.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального права, а тому відсутні підставі для скасування прийнятої судом першої інстанції постанови.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Прокурора м. Нововолинська та Нововолинської обєднаної державної податкової інспекції Волинської області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2009 року в справі № 2а-14365/09/0370 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після вступу в законну силу, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді: В.З.Улицький

ОСОБА_1

Ухвала в повному обсязі складена 04.02.2011 року.