Справа № 2а-547/10/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2010-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2010 р. Справа № 2a-547/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.

за участю секретаря Дутчак Л.В.

представника позивача: Державної податкової інспекції в Тисменицькому районі Івано-Франківської області ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Прокурора Тисменицького району Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в Тисменицькому районі Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в розмірі 3943,75 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2010 року Прокурор Тисменицького району Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в Тисменицькому районі Івано-Франківської області (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 3943,75 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», не сплатив узгоджене податкове зобовязання з сплати податку з доходів фізичних осіб в розмірі 3943,75 гривень, визначеного податковим повідомленням-рішенням №/0 від 22.01.2009 року.

Прокурор в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що про наявність податкового боргу йому нічого не було відомо, податкове повідомлення-рішення йому не вручалось, з актом про результати планової виїзної документальної перевірки з питань дотримання вимог законодавства про оподаткування, за наслідками розгляду якого винесено податкове повідомлення-рішення він не ознайомлювався. Також, суду пояснив, що в грудні 2008 року - січні 2009 року дійсно позивачем проводилась перевірка його підприємницької діяльності, за наслідками якої за виявлені порушення він сплатив штраф.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, допитавши свідка, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підставний та підлягає до задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що 04.08.2003 року Тисменицькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області проведено державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2. 05.08.2009 року відповідача взято на податковий облік Державною податковою інспекцією в Тисменицькому районі Івано-Франківської області, як платника податків.

Закон України «Про систему оподаткування»визначає принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обовязкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обовязки і відповідальність платників.

Стаття 4 Закону України «Про систему оподаткування»визначає, що платниками податків і зборів (обовязкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обовязок сплачувати податки і збори (обовязкові платежі).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування» платники податків і зборів (обовязкових платежів) зобовязані сплачувати належні суми податків і зборів (обовязкових платежів) у встановлені законами терміни.

Згідно частини 1 статті 14 Закону України «Про систему оподаткування»до загальнодержавних податків і зборів (обовязкових платежів) належать податок на доходи фізичних осіб.

Судом встановлено, що відповідач являється платником податку з доходів фізичних осіб.

Згідно пункту 1.13 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»податок з доходів фізичних осіб визначений як плата фізичної особи за послуги, які надаються їй територіальною громадою, на території якої така фізична особа має податкову адресу або розташовано особу, що утримує цей податок згідно з цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про систему оподаткування»платники податків і зборів (обовязкових платежів) зобовязані: вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, повязані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обовязкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Відповідно абзацу 1 пункту 1 статті 8 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»Державна податкова адміністрація України здійснює контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів), контролю за валютними операціями, контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, а також контролю за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію субєктів підприємницької діяльності та ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів.

Як встановлено судом, 14.01.2009 року службовими особами позивача проведено планову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності відповідача з питань своєчасності, достовірності, повноти сплати та сплати до бюджету податків та зборів за період з 01.05.2005 року до 31.06.2008 року, за наслідками якої складено акт за №27/17-0/НОМЕР_1.

Проведеною перевіркою правильності визначення податку з доходів від здійснення підприємницької діяльності, встановлено, що відповідач допустив порушення статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»та пункт 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», а саме за І квартал 2006 року занизив податок з доходів фізичних осіб на суму 572 гривень та за І квартал 2008 року на суму 4140, 38 гривень. З врахуванням сплаченого відповідачем авансового платежу в розмірі 368,50 гривень, сума несплачених податкових зобовязань відповідача по податку з доходів фізичних осіб за вказаний період становить розмір 4344 гривні (а. с. 7 12).

За наслідками розгляду вказаного акту позивачем винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.01.2009 року, яким визначено податкові зобовязання відповідача з сплати податку з доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності в розмірі 4 344 гривень.

Однак, на момент звернення позивача до суду, сума несплаченого відповідачем податку з доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, за І квартал 2006 року та І квартал 2008 року становить 3943,75 гривень.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобовязань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обовязкових платежів), включаючи збір на обовязкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення є Закон України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(далі Закон №2181-ІІІ).

Згідно підпункту 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону №2181-ІІІ узгоджена сума податкового зобовязання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону №2181-ІІІ податкове зобовязання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 статті 5 вказаного Закону, передбачена процедура апеляційного узгодження податкового зобовязання та встановлено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобовязання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно підпункту 5.2.3 пункту 5.2 статті 5 Закону №2181-ІІІ заява, подана із дотриманням строків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту, зупиняє виконання платником податків податкових зобовязань, визначених у податковому повідомленні, на строк від дня подання такої заяви до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума податкового зобовязання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Аналогічна норма щодо моменту узгодження податкових зобовязань визначених рішенням контролюючого органу, що оскаржується в судовому порядку передбачена абзацом 6 підпункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 вказаного Закону, згідно якої встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобовязання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Відповідно до підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону №2181-ІІІ у випадках апеляційного узгодження суми податкового зобовязання платник податків зобовязаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Судом встановлено, що 14.01.2009 року службовими особами Державної податкової інспекції в Тисменицькому районі Івано-Франківської області за наслідками проведеної планової виїзної документальної перевірки фінансово-господарської діяльності відповідача з питань своєчасності, достовірності, повноти сплати та сплати до бюджету податків та зборів за період з 01.05.2005 року до 31.06.2008 року, складено акт за №27/17-0/НОМЕР_1, в якому зафіксовані виявлені порушення статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»та пункт 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»та визначено суму несплачених податкових зобовязань по податку з доходів фізичних осіб.

22.01.2009 року позивачем винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від, яким визначено податкові зобовязання відповідача з сплати податку з доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності в розмірі 4 344 гривень.

Судом встановлено, що відповідач із змістом акту перевірки був ознайомлений, копію акту отримав, також судом встановлено, що відповідачу було вручено податкове повідомлення-рішення №/0 від 22.01.2009 року, що підтверджується особистими підписами відповідача на копії акту перевірки за №27/17-0/НОМЕР_1 від 14.01.2009 року та корінці податкового повідомлення-рішення №/0 від 22.01.2009 року (а.с. 12, 37), а також показаннями свідка завідувача сектору контрольно-перевірочної роботи Державної податкової інспекції в Тисменицькому районі Івано-Франківської області ОСОБА_3, допитаного в судовому засіданні.

Оскільки, відповідачем не була порушена процедура апеляційного узгодження податкових зобовязань визначених позивачем податковим повідомленням-рішенням за №/0 від 22.01.2009 року з сплати податку з доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності в розмірі 4 344 гривень, то суд приходить до висновку, що у відповідності до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону №2181-ІІІ дані податкові зобовязання відповідача, є узгодженими з 22.01.2009 року, тобто з дня отримання відповідачем податкового повідомлення і у відповідності до підпункту 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 вказаного Закону утворюють суму податкового боргу відповідача з 02.02.2009 року утворюють суму податкового боргу відповідача.

Таким чином, сума несплачених податкових зобовязань відповідача, з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 3943,75 гривень, є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний погасити податковий борг. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обовязок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпункт 3.1.1 пункт 3.1 статті 3 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»встановлює, що активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Судом відхиляються посилання відповідача на факт притягнення його до адміністративної відповідальності за допущені порушення статті 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та сплати штрафу за його вчинення, як на підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки у відповідності до чинного законодавства притягнення особи до адміністративної відповідальності не є підставою для її звільнення від обовязку сплати податків і зборів (обовязкових платежів), передбачених законом.

Також судом відхиляються посилання відповідача на ту обставину, що йому не було відомо про наявність податкових зобовязань з сплати податку з доходів фізичних осіб, визначених податковим повідомленням-рішенням №/0 від 22.01.2009 року, оскільки вказаний факт спростовується показаннями свідка ОСОБА_3 та письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи (а.с.7-12, 37).

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2, вулиця Грушевського, 64, місто Тисмениця, Івано-Франківська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в дохід державного бюджету податковий борг в розмірі 3943 (три тисячі девятсот сорок три) гривні 75 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України про апеляційне оскарження постанови подається заява протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-денний строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 21.05.2010 року.