Справа № 2а-2700/10/0370
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2010-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2010 рокуСправа № 2а-2700/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

при секретарі Чміль І.В.,

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_5 адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Директорія» до ОСОБА_5 обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 та №/0 від 28.09.2010 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Директорія» звернулось до ОСОБА_5 обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 та №/0 від 28.09.2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 ОДПІ було проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Директорія» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року.

За наслідками перевірки складено акт №6088/23-2/34524086 від 17.09.2010 року, в якому зазначено, що угоди укладені ТзОВ «Директорія» з ПП «Мега-Транс-авто» щодо надання послуг по прибиранню від 01.06.2010 року б/н, TзOB «ОСОБА_6 Сервіс» щодо надання послуг по прибиранню від 23.06.2010 року б/н, містять ознаки нікчемного правочину, та відповідно не створюють юридичних наслідків.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 1.4 статті 1, підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 , пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого ТзОВ «Директорія» в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 70376,00 грн., а також пункту 1.4 статті 1, підпункту 7.2.6 пункту 7.2, підпункту 7.4.1 пункту 7.4, пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та абзацу «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» в результаті чого завищено бюджетне відшкодування на загальну суму 9231,00 грн.

На підставі вказаного акту відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення №/0 та №/0 від 28.09.2010 року.

З висновками викладеними в акті позивач не погоджується та вважає, що вищевказане податкові повідомлення-рішення винесені безпідставно та просить їх скасувати.

В судовому засіданні представники позивача адміністративний позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Суду пояснили, що висновок відповідача про нікчемність правочинів, укладених позивачем з ПП «Мега-Транс-Авто», TзOB «ОСОБА_6 Сервіс» не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки відсутні судові рішення про визнання їх недійсними. Крім того, зазначають, що факт придбання позивачем відповідних товарів та послуг у вищевказаних юридичних осіб підтверджується належним чином оформленими первинними документами: податковими накладними та актами виконаних робіт. Просять позов задовольнити.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_5 обєднаної державної податкової інспекції, кожен зокрема, адміністративний позов не визнали та пояснили, що в результаті проведеної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Директорія» за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року встановлено, що угоди укладені позивачем з ПП «Мега-Транс-Авто», TзOB «ОСОБА_6 Сервіс» містять ознаки нікчемного правочину та укладені з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства. Вважають, що податкові повідомлення-рішення винесене ОСОБА_5 ОДПІ № /0 та /0 від 28.09.2010 року є правомірними. Просять в позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 ОДПІ було проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Директорія» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року.

За наслідками перевірки складено акт № 6088/23-2/34524086 від 17.09.2010 року. В акті податковим органом на підставі результатів вищезазначеної перевірки було зазначено, що угоди укладені ТзОВ «Директорія» з ПП «Мега-Транс-Авто» щодо надання послуг по прибиранню від 01.06.2010 року б/н, TзOB «ОСОБА_6 Сервіс» щодо надання послуг по прибиранню від 23.06.2010 року б/н, містять ознаки нікчемного правочину, та відповідно не створюють юридичних наслідків.

На підставі вказаного акту відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення №/0 та /0 від 28.09.2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та з ТзОВ «Оптіма», яке в подальшому змінило назву на ТзОВ «ОСОБА_6 Сервіс» було укладено договір по наданню послуг по прибиранню від 23.06.2009 року та додаткову угоду №1 від 04.01.2010 року.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 тієї ж статті не підлягають включенню до складу податкового кредиту будь-які витрати зі сплати податку, які не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Разом з тим, підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 вказаної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків із використанням кредитних дебетових карток чи комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Отже, Законом України «Про податок на додану вартість» передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку (покупця) належно оформленої податкової накладної.

Факт придбання відповідних товарів підтверджується належним чином оформленими податковими накладними, актами виконаних робіт, які досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Судом встановлено, що ТзОВ «ОСОБА_6 Сервіс» на момент здійснення господарських операцій з ТзОВ «Директорія» не було виключено з ЄДРПОУ та у нього не було скасовано реєстрацію платника ПДВ, що підтверджується довідкою з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців від 30.09.2010 року.

З огляду на вищевикладене, суд не приймає до уваги твердження відповідача, про те, що на час здійснення господарських операцій позивачем безпідставно віднесено до податкового кредиту суми з податку на додану вартість, оскільки встановлено, що на момент здійснення господарських операцій контрагенти ТзОВ «ОСОБА_6 Сервіс» було включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а також мало свідоцтво про державну реєстрацію платника ПДВ.

За таких обставин покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Крім того, суд не бере до уваги посилання відповідача на матеріали перевірки щодо встановлення нікчемних правочинів з ДПІ у м.Житомирі №436/8/23-2 від 29.07.2010 року, де в ході перевірки не підтверджено наявність поставок товарів (послуг) від підприємств-постачальників, що свідчить про те, що правочини між ТзОВ «Вест-Транс-Сервіс» та підприємствами-покупцями здійснені без мети настання реальних наслідків, а ТзОВ «Директорія» є покупцем 1 ланцюга, оскільки постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 01.09.2010 року в адміністративній справі №2а-6642/10/0670 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Транс-Сервіс» до Державної податкової інспекції м.Житомирі про визнання дій неправомірними та заборонити приймати рішення не набрала законної сили.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про безпідставність винесення ОСОБА_5 ОДПІ податкового повідомлення-рішення №/0 від 28.09.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 104775,30 грн., в тому числі за основним платежем 70376,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 34399,30 грн.

Судом також встановлено, що 01.06.2010 року ТзОВ «Директорія» уклало договір по наданню послуг по прибиранню з ПП «Мега-Транс-Авто».

Факт надання вказаних вище послуг підтверджується належним чином оформленими податковими накладними, актами виконаних робіт, які досліджені в судовому засіданні.

Однак, з акту податкової інспекції вбачається, що угода, укладена між ТзОВ «Директорія» з ПП «Мега-Транс-Авто» щодо надання послуг по прибиранню від 01.06.2010 року б/н містить ознаки нікчемного правочину та, відповідно, не створює юридичних наслідків, а тому відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення №/0 від 28.09.2010 року н суму 9231 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» ПП «Мега-Транс-Авто» на момент здійснення господарських операцій з ТзОВ «Директорія» не було виключено з ЄДРПОУ та у нього не було скасовано реєстрацію платника ПДВ, що підтверджується довідкою з єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців від 30.09.2010 року.

На підставі викладеного, суд не приймає до уваги твердження відповідача, про те, що на час здійснення господарських операцій позивачем безпідставно віднесено до податкового кредиту суми з податку на додану вартість, оскільки встановлено, що на момент здійснення господарських операцій контрагент ПП «Мега-Транс-Авто» був включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а також мав свідоцтво про державну реєстрацію платника ПДВ.

За таких обставин покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї, а тому суд приходить до висновку про безпідставність винесення ОСОБА_5 ОДПІ податкового повідомлення-рішення №/0 від 28.09.2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 9231 грн. 00 коп.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно із частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представники відповідача ОСОБА_5 ОДПІ не надали суду належних та допустимих доказів в обґрунтування правомірності винесення податкових повідомлень-рішень №/0 та №/0 від 28.09.2010 року, в звязку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ТзОВ «Директорія».

Приймаючи постанову у даній справі, суд виходить з наданих частини 2 статті 162 КАС України повноважень, враховує, що позивач оскаржує в судовому порядку правовий акт індивідуальної дії, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ОСОБА_5 обєднаної державної податкової інспекції №/0 та №/0 від 28.09.2010 року.

Керуючись статтями 11, 17, 158, частиною 3 статті 160, статтями 162, 163, 186 КАС України, на підставі Закону України «Про податок на додану вартість», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ОСОБА_5 обєднаної державної податкової інспекції №/0 від 28.09.2010 року та №/0 від 28.09.2010 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 10 грудня 2010 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий О.А.Лозовський