Справа № 2а-20720/10/0570
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2010-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бойко М.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2010 року справа №2а-20720/10/0570 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Дяченко С.П., Шишова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2010 року у справі № 2а-20720/09/0570 за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства «Шляхове ремонтно-будівельне управління» «про стягнення адміністративно-господарських санкцій», -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Шляхове ремонтно-будівельне управління» «про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2009 році у сумі 231685,65 грн. та пеню у сумі 7368,06 грн.».

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2010 року у справі № 2а-20720/09/0570 у задоволенні позову було відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову встановив, що підприємство прийняло всі заходи для працевлаштування інвалідів, а наявність незаміщених посад не залежить від відповідача.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон) підприємства, установи, організації самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць і забезпечують працевлаштування інвалідів, чого відповідачем не було виконано, тому щодо нього правомірно застосовано адміністративно-господарські санкції, за несплату яких нарахована пеня.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою, а судове рішення таким, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до п.1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1434 від 26.09.2002р. (із наступними змінами та доповненнями) є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінпраці та підпорядковується йому.

Згідно п. 3 зазначеного Положення, одним із завдань Фонду соціального захисту інвалідів є контроль за виконанням підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами і організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю (далі - підприємства), нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, установленого Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Також, відповідно до п.п. 3 п. 4 цього Положення Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені, а також відповідно до п.п. 3 п.5 Положення має право проводити перевірку підприємств щодо реєстрації, подання ними звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплати адміністративно-господарських санкцій і пені, цільового використання наданих Фондом коштів.

Позивач, Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів відповідно до п. 9 зазначеного Положення є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів, і діє на підставі Положення про Донецьке відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів», законодавство про соціальну захищеність інвалідів в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Так, згідно ст. 17 цього Закону, метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою ті іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Статтею 19 зазначеного Закону встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Як вбачаться зі звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2009 рік, що наданий Комунальним підприємством «Шляхове ремонтно-будівельне управління» 13.01.2010 року, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 830 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» становить 33 особи. Разом з тим, фактично на підприємстві працюють 26 інвалідів, чим порушуються вимоги зазначеної норми законодавства.

Таким чином, оскільки на підприємстві середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", воно згідно вимог ст. 20 цього Закону має сплатити адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на підприємстві за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Згідно Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, обчислення необхідної кількості працевлаштованих інвалідів проводиться роботодавцями самостійно згідно з порядком заповнення звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів, затвердженим Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Позивачем обчислена сума адміністративно-господарських санкцій, яка становить 231685,65 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, ця сума адміністративно-господарських санкцій відповідачем у встановлений ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» строк (до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу) сплачена не була, що дає підстави для нарахування пені відповідно до ст. 20 цього Закону і п.4 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, що обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно поданих позивачем розрахунків, сума пені, яку має сплатити відповідач, становить 7368,06 грн.

Слід зазначити, статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЄК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Тобто законодавство України пов'язує виконання підприємствами, організаціями зобов'язань щодо працевлаштування інвалідів саме з наявністю рекомендацій медико-соціальної експертизи, за відсутністю яких підприємство позбавлено можливості самостійно створити необхідне робоче місце для інваліда, насамперед не усвідомлюючи, який саме інвалід, з якими анатомічними дефектами чи нозологічними формами захворювання, з якими рекомендаціями медико-соціальної експертизи та індивідуальною програмою реабілітації може звернутися безпосередньо, чи буде направлений з метою працевлаштування.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% від загальної чисельності працюючих.

З огляду на матеріали справи суд зазначає, що Комунальним підприємством «Шляхове ремонтно-будівельне управління» в повному обсязі були виконані всі залежні від нього заходи, спрямовані на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, відповідальність за виконання яких покладено на підприємство.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач протягом 2009 року неодноразово подавав звіти форми №3-ПН до Донецького міського центру зайнятості про необхідність працевлаштування інвалідів (зокрема, станом на 09.01.2009 року, станом на 11.02.2009 року, станом на 10.03.2009 року, станом на 10.04.2009 року, станом на 08.05.2009 року, станом на 03.06.2009 року, станом на 09.07.2009 року, станом на 10.08.2009 року, станом на 10.09.2009 року, станом на 01.10.2009 року, станом на 02.11.2009 року, станом на 01.12.2009 року).

Крім того, підприємство приймало всі необхідні заходи для працевлаштування інвалідів на підприємство, а саме: подавались оголошення в засоби масової інформації (до матеріалів справи додані копії рекламно-інформаційної газети «Карьера» №11 від 30.03.2009 року, №15 від 27.04.2009 року, №19 від 25.05.2009 року, №24 від 29.06.2009 року, №25 від 06.07.2009 року, №33 від 31.08.2009 року, №37 від 28.09.2009 року, №41 від 26.10.2009 року, №46 від 30.11.2009 року, №49 від 21.12.2009 року), звіти до міського центру зайнятості про наявність вакантних робочих місць та направляв лист до обласного центру МСЕК про працевлаштування осіб, що мають інвалідність 3-ої групи від 24.07.2009 року №01/08-1622.

Враховуючи відсутність необхідної кількості інвалідів, які бажають працевлаштуватися та обліковуються в центрі зайнятості, відсутність фактів відмови інвалідам у працевлаштуванні, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що відповідачем вжиті всі необхідні заходи по забезпеченню працевлаштування інвалідів та з боку відповідача відсутнє неналежне виконання зобовязання по працевлаштуванню інвалідів, тому на відповідача не може бути покладена відповідальність у вигляді стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, а отже і не може бути нарахована пеня за порушення строків їх сплати.

Тобто, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду. Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2010 року у справі № 2а-20720/09/0570 за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства «Шляхове ремонтно-будівельне управління» «про стягнення адміністративно-господарських санкцій» залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: С.П.Дяченко

ОСОБА_2