Справа № 10976/10/2070
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2010-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2010 р. № 2-а- 10976/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючий суддя - Котеньов О.Г., при секретарі судового засідання Бондаренко Ю.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

за участі представника позивача - ОСОБА_1 (довіреність №18/1680-10 від 14.12.2009 р.)

представника відповідача - не прибув

представника третьої особи - ОСОБА_2 (довіреність №1 від 04.01.2010 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщені суду адміністративну справу за позовом

Виконавчого комітету Ленінської районної ради у м. Харкові
до Первинної профспілкової організації Вільної профспілки Харківської вагонної дільниці № 1 Південної залізниці третя особа: Статутне територіально - галузеве об'єднання Південна залізниця
про обмеження права на збори шляхом заборони проведення пікетування та розміщення наметового містечка ,

В С Т А Н О В И В:

Виконавчий комітет Ленінської районної ради м. Харкова звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Первинної профспілкової організації Вільної профспілки Харківської вагонної дільниці № 1 Південної залізниці, третя особа: Статутне територіально - галузеве об'єднання Південна залізниця, в якому просить суд обмежити право на збори членів первинної профспілкової організації Вільної профспілки Харківської вагонної дільниці №1 Південної залізниці шляхом заборони проведення пікетування будівлі Управління Південної залізниці 06.09.2010 року з 10:00 год. по 13:00 год. та розміщення, починаючи з 07.09.2010 року з 08:00 наметового містечка навпроти центрального входу в Управління Південної залізниці за адресою: м. Харків, вул. Червоноармійська, 7.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що проведення вищевказаного масового заходу не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права та охоронювані законом інтереси мешканців міста Харкова

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно ст.38 КАС України телефонограмою; відзив на позов не надав, правом у часті у судовому засіданні не скористався.

Враховуючи те, що відповідач належно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, а також те, що для справ за адміністративними позовами про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання встановлений скорочений термін розгляду, суд вважає, що слід розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши докази, надані до справи, суд, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.08.2010 року на адресу Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Харкові ради надійшла заява від 18.08.2010 № 85 голови профкому первинної профспілкової організації Вільної профспілки Харківської вагонної дільниці № 1 Південної залізниці ОСОБА_3 Вказаною заявою виконком повідомлений про намір провести 06.09.2010 року з 10-00 до 13-00 пікетування будівлі Управління СТГО Південна залізниця за адресою м. Харків, вул. Червоноармійська, 7, після чого виставити наметове містечко напроти центрального входу. У заяві зазначається, що мета акції привернення уваги керівництва залізниці та висловлення протесту проти порушення адміністрацією Харківської вагонної дільниці № 1 трудового законодавства та соціально-економічних прав працівників.

Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішення відповідно до закону питань про проведення зборів, мітингів, маніфестацій і демонстрацій, спортивних, видовищних та інших масових заходів, здійснення контролю за забезпеченням при їх проведенні громадського порядку, відноситься до компетенції міських рад. Відповідно до вимог чинного Тимчасового положення «Про порядок розгляду питань щодо організації та проведення зборів, мітингів, походів та демонстрацій у місті Харкові», затвердженого рішенням від 06.06.2007 року № 543 виконавчого комітету Харківської міської ради, не допускається (п. 4.6):

- проведення масових заходів в межах парків, скверів та інших місцях відпочинку громадян, за винятком Молодіжного парку;

- проведення мітингів, пікетів безпосередньо перед адміністративними будівлями установ та організацій, що заважає роботі або якимось чином перешкоджає населенню відвідувати ці установи та організації.

Зазначеним Тимчасовим положенням (п. 2.3) також передбачається, що в повідомленні про проведення масового заходу обовязково повинно бути вказано час його початку і закінчення. Відповідач же у своїй заяві не визначив строку розміщення наметових споруд, а вказав лише його початок.

Крім того, в повідомленні про проведення зазначеного пікету висловлено намір про встановлення тимчасових споруд (наметів), а згідно з даним Тимчасовим положенням таке повідомлення підлягає обовязковому розгляду на узгоджувальній комісії (п. 5). Виконавчий комітет листом від 27.08.2010 р. №18 1622л-02 повідомив голову Первинної профспілкової організації Вільної профспілки Харківської вагонної дільниці № 1 Південної залізниці ОСОБА_3 про невідповідність запланованих акцій чинним нормативно-правовим актам.

За результатами розгляду повідомлення узгоджувальна комісія вирішила рекомендувати відповідачу враховувати в подальшій роботі вимоги рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про затвердження Тимчасового положення «Про порядок розгляду питань щодо організації та проведення зборів, мітингів, походів та демонстрацій у місті Харкові» від 06.06.2007 року №543, та не використовувати при проведенні заходів будь-яких споруд (наметів, огорож тощо) та повідомити про заплановані заходи Департамент по взаємодії з правоохоронними органами, оборонної, мобілізаційної роботи та цивільної оборони Харківської міської ради, також було прийняте рішення рекомендувати голові ради вирішити питання про заборону пікетування та утворення наметового містечка у судовому порядку.

Рішення узгоджувальної комісії окрім усього іншого обґрунтовувалось п. 35 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони", затверджених Постанови Кабінету міністрів України від 30.03.1994 р. № 198, якими передбачено заборону розміщення малих архітектурних форм (у т.ч. наметів) біля фасадів адміністративних будівель, безпосередньо біля фонтанів, клумб, оглядових майданчиків та інших елементів декоративного благоустрою території.

Відповідно до п. 4.3, 4.6 Тимчасового положення про порядок розгляду питань щодо організації та проведення зборів, мітингів, походів та демонстрацій у м. Харкові мітинги незалежно від кількості їх учасників не повинні заважати вільному руху транспортних засобів та проходу перехожих та не допускається проведення мітингів, пікетів безпосередньо перед адміністративними будівлями установ та організацій, що заважає роботі або якимось чином перешкоджає населенню відвідувати ці установи та організації.

Процедура розгляду питання про організацію та проведення масових заходів на території міста Харкова унормована локальним актом законодавства, а саме Тимчасовим положенням «Про порядок розгляду питань щодо організації та проведення зборів, мітингів, походів та демонстрацій у місті Харкові», яке затверджене рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.06.2007р. №543.

Проведеним дослідженням наявних у справі доказів, судом не виявлено порушення позивачем визначеної зазначеним Тимчасовим положенням процедури розгляду повідомлення про проведення масового заходу.

Як зясовано судовим розглядом незгода позивача з проведенням пікету фактично обумовлена невідповідністю запланованого відповідачем масового заходу інтересам мешканців територіальної громади міста Харкова з огляду на місце проведення пікету та встановлення наметів.

Згідно ч.1 ст.39 Конституції України громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

Процитоване положення Основного Закону України повністю кореспондується з нормою міжнародного права - ст.11 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, де зазначено, що кожен має право на свободу мирних, зібрань і свободу обєднання з іншими особами, включаючи право, створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів.

Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоровя чи моралі або захисту прав і свобод інших осіб.

Разом з тим, аналізуючи положення наведених норм права, суд не знаходить підстав для того, щоб залишити поза увагою і приписи ч.2 ст.39 Конституції України, згідно з якою обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоровя населення або захисту прав і свобод інших людей.

Статтею 1 Конституції України проголошено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава, а це в поєднанні з запровадженим ст..8 Конституції України принципом верховенства права означає, що при вирішенні питання, повязаного з проведенням масових заходів, суд повинен брати до уваги і те, яким чином реалізація прав і свобод однієї групи громадян вплине на можливість реалізації прав та свобод іншої частини суспільства.

За вимогами ч. 5 ст. 182 КАС України суд задовольняє позов про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання в інтересах національної безпеки лише у випадку, якщо проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій, чи інших зібрань може створити реальну небезпеку заворушень чи злочинів, загрозу населенню або правам і свободам інших людей.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основи національної безпеки України" національна безпека - захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам; національні інтереси - життєво важливі матеріальні, інтелектуальні і духовні цінності Українського народу як носія суверенітету і єдиного джерела влади в Україні, визначальні потреби суспільства і держави, реалізація яких гарантує державний суверенітет України та її прогресивний розвиток. Відповідно до ст. 3 даного Закону об'єктам національної безпеки є людина і громадянин - їхні конституційні права і свободи. Згідно ст. ст. 27, 34, 49, 50 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров'я, життя і здоров'я інших людей від протиправних посягань; держава забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя; кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля.

З листа Лінійного відділу на станції Харків-Пасажирський УМВС України на Південній залізниці від 03.09.2010 року №1/7/10127 вбачається, що проведення масового заходу на території вокзалу Харків-Пасажирський та прилеглій до нього території буде створювати реальну небезпеку порушення громадського порядку та травмування громадян, оскільки вокзал Харків-Пасажирський є комплексом спеціальних споруд, приміщень, обладнання, призначених для обслуговування пасажирів, надання їм платних послуг, управління рухом поїздів та розміщення персоналу. Вокзальний комплекс та прилегла до нього територія є місцем спеціального призначення та зоною, яка потребує підвищеної уваги та готовності з боку правоохоронних органів, оскільки на постійно пересувається та перебуває велика кількість громадян у поєднанні з діяльністю джерела підвищеної небезпеки.

Як вбачається з листа Служби приміських пасажирських перевезень СТГО "Південна залізниця" від 03.09.2010 року № НРП-03/1347 - щодобово на станцію Харків- Пасажирський прибуває 81 поїзд приміського сполучення, приблизна кількість пасажирів, які прибувають зазначеними поїздами складає 57 тисяч чоловік. Крім того згідно інформації про прибуття та відправку потягів формування Південної залізниці по станції Харків-Пасажирський на 06.09.2010 року очікувана кількість пасажирів міжміського сполучення складає 8736 чоловік.

Суд також зазначає, що відповідно до п. 4.6. Тимчасового положення не допускається проведення масових заходів в межах парків, скверів та інших місцях відпочинку громадян, за винятком Молодіжного парку. Беручи до уваги той факт, що район будівлі Управління Південної залізниці, яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Червоноармійська, 7 є місцем загального використання з вільним рухом службових транспортних засобів та проходу перехожих, розташуванням фонтанів, суд приходить до висновку, що проведення масового заходу повинно узгоджуватись з інтересами інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про залізничний транспорт», залізниця забезпечує безпеку життя і здоров'я громадян, які користуються її послугами, а також безпеку руху поїздів відповідно до чинного законодавства України. Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави" від 23.04.2004 року № 1734 СТГО ПЗ визначено таким підприємством, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави.

Привокзальна площа є місцем відпочинку пасажирів та осіб, що їх зустрічають або проводжають, особливо у період літньо - осінніх пасажирських перевезень. Вона також забезпечує вільний прохід громадян до приміщення вокзалу та споруд станції Харків-Пасажирський. В окремі часи, завдяки зручному облаштуванню Привокзальної площі, забезпечується особливо великий пасажиропотік у приміському сполученні та проїзд службового автотранспорту до вокзалу та будівлі Управління Південної залізниці.

Розміщення пікетувальників та наметового містечка напроти центрального входу в Управління залізниці також може створити перешкоди у вільному доступі працівників апарату підприємства до своїх робочих місць та виконанні ними покладених посадових обовязків, створить негативну та напружену моральну обстановку, особливо зважаючи на той факт, що робота деяких з них безпосередньо повязана з безпекою руху поїздів.

Отже, діяльність відповідача може заважати роботі працівників залізничного транспорту, створювати незручності та перешкоди для пасажирів і осіб, що їх проводжають або зустрічають, порушувати права та свободи інших громадян, які не беруть участі в пікетуванні. а також призводити до порушень громадського порядку, безпеки пересування громадян. Проведення такого масового заходу може створити реальну загрозу вчиненню заворушень та злочинів у зазначеному місці значного накопичення людей.

Оцінивши зібрані по справі докази за правилами ст.86 КАС України, суд зазначає, що існує достатньо обґрунтоване припущення вважати, що ті особи, які фізично знаходяться в місті Харкові і 06.09.2010 р. будуть перебувати в місті Харкові в районі Південного вокзалу та Привокзальної площі, в розумінні змісту рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 р. №18-рп/2004 у справі №1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) мають інтерес, який не буде співпадати з інтересом учасників пікетування та розміщення наметів.

Так, Конституційний Суд України у п.1 резолютивної частини Рішення від 01.12.2004 р. №18-рп/2004 у справі №1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) в частині розуміння визначення права та інтересу зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, мешканці міста Харкова, які не беруть участь в запланованому відповідачем масовому заході, обєктивно мають інтерес у тому, щоб знаходитись в місті Харкові в районі Південного вокзалу та Привокзальної площі без докладання додаткових зусиль для цього.

Таким чином, виходячи з дотримання справедливого балансу між забезпеченням прав і інтересів мешканців територіальної громади міста Харкова та прав і свобод відповідача на мирні зібрання, суд доходить висновку, що запланований відповідачем масовий захід не узгоджується з інтересами мешканців територіальної громади міста Харкова, які не приймають участі в цьому заході, в частині реалізації права на відпочинок та безперешкодне пересування містом.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ч. 5 ст. 182 КАС України, суд задовольняє вимоги позивача в інтересах національної безпеки та громадського порядку в разі, якщо визнає, що проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій чи інших зібрань може створити реальну небезпеку заворушень чи злочинів, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей.

Суд бере до уваги те, яким чином реалізація прав і свобод однієї групи громадян вплине на можливість реалізації прав та свобод іншої частини суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Представник відповідача, не прибувши до суду, унеможливив подання суду будь-яких доказів, які б спростовували ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Враховуючи викладене вище, виходячи із принципу дотримання справедливого балансу між забезпеченням прав і інтересів мешканців територіальної громади міста Харкова та гостей міста щодо проведення запланованих заходів і прав та свобод відповідача на мирні зібрання, для запобігання загрози порушення громадського порядку та обмеженню прав інших громадян на відпочинок, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

З огляду на положення ст. 256 КАС України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання прийнятої по справі постанови.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст.7-11, 38, 71, 158-163, 182, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Виконавчого комітету Ленінської районної ради у м. Харкові до Первинної профспілкової організації Вільної профспілки Харківської вагонної дільниці № 1 Південної залізниці, третя особа: Статутне територіально галузеве обєднання Південна залізниця про обмеження права на збори шляхом заборони проведення пікетування та розміщення наметового містечка задовольнити у повному обсязі.

Обмежити право на збори членів первинної профспілкової організації Вільної профспілки Харківської вагонної дільниці № 1 Південної залізниці шляхом заборони проведення пікетування будівлі Управління Південної залізниці 06.09.2010 з 10-00 години до 13-00 години та розміщення починаючи з 07.09.2010 з 8-00 години наметового містечка навпроти центрального входу в Управління Південної залізниці за адресою: м. Харків, вул. Червоноармійська, 7.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Котеньов О.Г.