Справа № 2007/2-а-4/11
Суддя: Риков М. І.
Дата ухвалення: 2011-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4/11 р.
„17" січня 2011 року смт. Великий Бурлук
Суддя Великобурлуцького районного суду Харківської області РИКОВ М.І., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ВЕЛИКОБУРЛУЦЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1, як постраждалий внаслідок аварії на ЧАЄС, звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) в Великобурлуцькому районі Харківської області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку пенсії по інвалідності та зобовязання провести перерахунок та призначення державної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи». Позивач просить суд зобовязати управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області здійснити перерахунок та провести виплату з 01 січня 2009 року йому недоплаченої державної пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду III групи відповідно Закону, у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком на момент виплати.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалідом 3-ї групи і відповідно до ч.4 ст.54 Закону № 796-ХІІ його пенсія по інвалідності не повинна бути нижчою 6 мінімальних пенсій за віком, а у відповідності зі ст.50 того ж Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, повинна складати 50% мінімальної пенсії за віком. Оскільки фактично пенсія йому виплачується у значно меншому розмірі, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок йому державної та додаткової пенсії згідно з ст.50, ч.4 ст.54 Закону № 796-ХІІ. На вказане звернення позивач отримав відмову.
ОСОБА_1 подав також клопотання про поновлення строку звернення до суду (а.с.16), оскільки він пропущений з поважних причин - внаслідок змін у законодавстві в звязку з ухваленням Конституційним Судом України Рішення від України від 09.09.2010 р. № 19-рп/2010 у справі № 1-40/2010 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами». ОСОБА_1 звертався з аналогічним позовом до Великобурлуцького районного суду у серпні 2010 року в порядку цивільного судочинства, але 14 жовтня 2010 року ухвалою суду провадження по даній справі було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки 09 вересня 2010 року Конституційним Судом України встановлена неконституційність закону, застосованого судом при вирішенні справи (а.с.17). В звязку з чим, ухвалою суду від 07.11.2010 року ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду (а.с.39-40).
Відповідач подав заперечення проти позову (а.с.42).
Справа розглядається в порядку скороченого провадження.
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.08) і йому встановлена III група інвалідності з 01 вересня 1999 року безстроково, яка повязана із цим, що підтверджується довідкою МСЕК та пенсійним посвідченням (а.с.07,09,10).
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2. ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Згідно з положенням ч.4 ст.8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому нормативному акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів III групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.
Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам III групи - у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.
Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІУ) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Розрахунок пенсій позивачу УПФУ провело, виходячи з розміру 19 грн. 91 коп., установленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" (далі - постанова КМУ від 3 січня 2002 року № 1), а з 01.09.2008 р. згідно із постановою КМУ №654 від 16.07.2008 р..
Суд вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.
Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ, а в пункті 2 постанови від 3 січня 2002 року № 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.
При вирішенні спору суд вважає, що виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на 2009 р., з урахуванням яких визначається мінімальний розмір пенсії за віком, а положення частини 3 статті 28 Закону України №1058-1У від 9.07.2003 р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті. В звязку із викладеним суд не може застосувати названі відповідачем постанови КМУ №1 від 03.01.2002 р. та №654 від 16.07.2008 р., оскільки вони істотно звужують обсяг встановлених законом прав.
За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України №1058-1У від 09.07.2003 р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначив цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Відповідно до ч.1 зазначеної статті мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму. Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку, пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється відповідно з дня встановлення цього мінімуму.
Ухвалою Великобурлуцького районного суду від 07.11.2010 р. позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій та проведення перерахунку пенсії визнані такими, що підлягають розгляду з 01 січня 2009 року.
В звязку із викладеним суд вважає, що дії УПФ України у Великобурлуцькому районі Харківської області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку призначеної пенсії, як інваліду III групи учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, слід визнати протиправними. Суд також вважає необхідним зобовязати УПФ України у Великобурлуцькому районі Харківської області здійснити, відповідно до ст.ст.50,54 Закону України від 28.02.1991 р. №796-Х11 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсії за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру пенсії за віком, визначеного ст.28 Закону України №1058-1У від 09.07.2003р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати із 01 січня 2009 року, з урахуванням раніше отриманих сум.
Керуючись ст.ст.50,54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. за №10-рп/2008 р. у справі «Щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України», ст.ст.102,162,183-2,256 Кодексу адміністративного судочинства України, районний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації аварії на ЧАЄС.
Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліду III групи відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України від 28 лютого 1991 р. № 796-Х11 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України № 1058-1У від 09 липня 2003 р. «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, та провести відповідні виплати з 01 січня 2009 року, з урахуванням проведених виплат.
Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Великобурлуцький районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області: ОСОБА_2