Справа № 752/5295/15-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/5295/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Чередніченко Н.П.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районні м. Києва про визнання дій правомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати неправомірною відмову Управління пенсійного фонду України в Голосіївському районні м.Києва щодо відмови в призначенні їй підвищення до пенсії у зв'язку із втратою годувальника, на підставі посвідчення члена сім'ї, загиблих ветеранів війни та поновити виплату пенсії по втраті годувальника з 01.03.2015 року.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2015, прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Перевіряючи правильність встановлення обставин справи судом першої інстанції та його висновків, колегія суддів виходить з наступного.

Як підтверджується матеріалами справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3 з 29.08.1979 до 13.11.2000 років отримувала пенсію по інвалідності, розмір якої визначено відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На підставі заяви позивача, поданої до Управління соціального забезпечення у Подільському районні м. Києва, з 13.11.2000 року її було переведено на пенсію по втраті годувальника.

30 Листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до УПФУ в Голосіївському районі м. Києва щодо призначення до пенсії підвищення згідно ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та надала пакет документів, зокрема, посвідчення члена сім'ї загиблого ( померлого ) ветерана війни серії НОМЕР_1, видане 21.11.2014 року та довідку МСЕК № НОМЕР_2 від 15.08.1979 року.

Проте, листом від 10.12.2014 року №20144/06 Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної державної адміністрації повідомило ОСОБА_3 про відсутність підстав для встановлення підвищення до пенсії згідно ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту», з огляду на те, що згідно довідки МСЕК № НОМЕР_2 від 15.08.1979 року позивачку було визнано інвалідом 2 групи (причина інвалідності - з дитинства ) після досягнення повноліття, а тому підстави для встановлення підвищення до пенсії згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що оскільки в матеріалах пенсійної справи позивачки відсутні виписка з акту огляду МСЕК та медичний висновок установи охорони здоров'я про визнання інвалідок до досягнення 18 років , - рішення Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва щодо відмови у переведенні ОСОБА_3 на пенсію у зв'язку із годувальника є правомірним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Крім того ч.2 ст. 36 даного Закону передбачено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Як вбачається з відповіді Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районні м. Києва від 20.02.2015 №2823/06 єдиною підставою до відмови у призначенні ОСОБА_3 пенсії у зв'язку із втратою годувальника було вказана відсутність доказів настання інвалідності до досягнення повноліття.

При цьому, зазначено, що у разі надання довідки про те, що інвалідність встановлена до досягнення 18-річного віку, буде розглянуто питання щодо поновлення виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 2.3., до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, надаються такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків померлому годувальнику або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, має такі документи); свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; довідка про склад сім'ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім'ї з померлим годувальником (за наявності); свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим; документи про вік померлого годувальника сім'ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; документи про місце проживання (реєстрації); документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; експертний висновок про встановлення причинного зв'язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім'ї, яким право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

Відповідно до п.2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2005 у № 22-1, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Тобто, право на призначення пенсії по втраті годувальника особа, якій призначається пенсія, набуває лише за умови надання виписки з акта огляду в МСЕК та висновку МСЕК про те, що вона могла бути визнана інвалідом до досягнення 18 років, тобто містять дві обов'язкові умови для призначення пенсії такого виду пенсії як встановлення особі інвалідності до досягнення нею 18 річного віку, так і настання інвалідності у віці до 18 років.

Водночас, суд першої інстанції не звернув увагу, що встановлення категорії «інвалідність з дитинства» МСЕК особам ще до їх повноліття чинним законодавством не передбачено.

Так, відповідно до п.п. 1,3,4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 3 грудня 2009, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи. Міські та районні комісії утворюються з розрахунку одна комісія на 100 тис. чоловік віком 18 років і старше, міжрайонні - у районах і містах з кількістю населення менш як 100 тис. чоловік.).

Таким чином, статус «інвалід з дитинства» встановлюється в день надходження до комісії документів виключно після 18 років.

Слід також звернути увагу на той факт, що станом на 1979 рік, період визнання позивачки інвалідом з дитинства, форми №157-2/о «Висновок про час настання інвалідності», як того вимагає відповідач не існувало.

При цьому зазначена у довідці МСЕК причина інвалідності - «інвалідність з дитинства», на переконання колегії суддів, дозволяє визначити час настання такої інвалідності, тобто до досягнення 18 років.

Таким чином, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про те, що ОСОБА_3. не має права на призначення пенсії по втраті годувальника на тій підставі, що довідку №187861 К-78 від 15.08.1979 року визнання її інвалідом з дитинства позивачці було видано лише в 19 років.

Враховуючи, що вказана підстава слугавала єдиною підставою до відмови позивачці у призначенні та перерахунку пенсії по втраті годувальника як УПФУ у Голосіївському районі, так і судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги на, як наслідок, наявність правових підстав до часткового задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч.1 п. 4 ст. 198 та ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нове рішення, встановивши порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому воно підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районні м. Києва про визнання дій правомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва з припинення виплати ОСОБА_3 пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2015 року.

Визнати неправомірною відмову Управління пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва в призначенні ОСОБА_3 підвищення до пенсії у зв'язку з втратою годувальника на підставі поданих заяви від 30.11.2014 року відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в м. Голосіївському районі м.Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії у зв'язку з втратою годувальника, з урахуванням фактично проведених виплат, відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2015 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Шостак О.О.