Справа № 340/112/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Київ К/800/65654/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г.
розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року у справі №876/11089/13 за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області про зобов'язання вчинити перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерерахунком) пенсій управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області №22 від 11.12.2012 року про щомісячне утримання 20 відсотків із пенсії ОСОБА_4 до повного погашення переплати в сумі 77303,68 грн.; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі виплатити ОСОБА_4 суму утриманих з 01.01.2013 року коштів із її пенсії на підставі рішення комісії №22 від 11.12.2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерерахунком) пенсій управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області №22 від 11.12.2012 року про щомісячне утримання 20 відсотків із пенсії ОСОБА_4 до повного погашення переплати в сумі 77303,68 грн. є протиправним, оскільки не грунтується на вимогах закону та порушує її права.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року, позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області звернлося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 16.10.2002 року була призначена пенсію по інвалідної і вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області.

ОСОБА_4 02.03.2006 року звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, до якої додала довідку від 27.02.2006 року № 18 про заробітну плату за період роботи з січня 1980 року по грудень 1984 року у Верховинському РСТ і довідку від 27.02.2006 року № 21 про заробітну плату за цей період у Верховинському хлібозаводі Верховинського РСТ, видані їх правонаступником КТП "Говерла". На підстав даної заяви та доданих до неї документів відповідачем здійснений перерахунок пенсії ОСОБА_4 з 01.03.2006 року.

Відповідачем 07.09.2012 року проведена зустрічна перевірка достовірності видачі довідок про заробітну плату колишнім працівникам Верховинського РСТ за період з 01.01.1980 року до 31.12.1984 року, за результатами якої складено акт № 296.

В ході перевірки встановлено, зокрема, що відомості зазначені в довідках про заробітну плату ОСОБА_4 від 27.02.2006 року №18 та №21, виданих правонаступником Верховинського РСТ - КТП "Говерла", не відповідають відомостям у книгах по заробітній платі. На підставі встановленого відповідач 01.11.2012 року здійснив перерахунок розміру пенсії позивача за період з березня 2006 року по жовтень 2012 року в бік зменшення та обчислив розмір переплати пенсії за цей період в сумі 77303,68 грн. Також 11.12.2012 року відповідач прийняв рішення № 22 про щомісячне утримання 20% із пенсії позивача до повного погашення переплати, стягнення якої проводиться з 01.01.2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що факт зловживань з боку ОСОБА_4, які призвели до виплати їй пенсії в більшому розмірі, ніж той, на який вона мала право з врахуванням трудового стажу і заробітку, не підтверджений належними доказами, отже у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення про стягнення з позивача сум надміру виплаченої пенсії.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Згідно п. 3 "Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за №374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо.

Таким чином, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов'язковість подання якої передбачена законодавством.

Пенсійним органом пенсія ОСОБА_4 перераховувалась на підставі наявних матеріалів її пенсійної справи та інших поданих нею документів, які перевірялись уповноваженими особами відповідача.

Також, судами встановлено, що відповідачем не надано жодних належних доказів умислу ОСОБА_4 щодо надання завідомо недостовірних відомостей чи приховування будь-яких відомостей, які мали значення для обчислення розміру призначеної їй пенсії, в тому числі шляхом підроблення документів чи зловживання службовим становищем, зокрема, доказів звернення до правоохоронних органів та будь-яких рішень цих органів чи суду з цього приводу.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач не може нести відповідальності у вигляді обов'язку відшкодування переплати пенсії, яка виникла внаслідок помилок, допущених організацією, де вона працювала(її правонаступником), при видачі зазначених вище довідок, на підставі яких здійснений перерахунок пенсії позивача.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області - відхилити.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: