Справа № 2-а-46/10-0407
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2010-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2010 року Справа № 2-а-46/10-0407

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шаповала Г.І.,

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити нарахування підвищення до пенсії, керуючись ст.ст. 2-15,86,87,94,158-163,167,185,186,254 КАС України,

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2009 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому прохає:

- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, щодо не нарахування підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», в період з 01.01.2006 року по 17.12.2009 року;

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок і виплату підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», в період з 01.01.2006 року по 17.12.2009 року.

В обґрунтування заявленого адміністративного позову позивач зазначила, що вона народилася 16.09.1935 року, має статус «дитини війни» і перебуває на обліку у відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в м. Вільногірську. Відповідач в 2006 - 2007 роках не нараховував та не виплачував їй підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», яке повинно було бути розраховане, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, а у 2008 - 2009 роках вказаний вид підвищення до пенсії призначався та виплачувався їй частково у розмірі 10%. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» вона має право на щомісячне підвищення своєї пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата даної допомоги була призупинена Законами України «Про державний бюджет України на 2006 рік», «Про державний бюджет України на 2007 рік», «Про державний бюджет України на 2008 рік». Згідно ст. 22 ОСОБА_2 України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Надання дітям війни соціальної підтримки є державною програмою соціальної допомоги, яка, згідно ст. 87 Бюджетного кодексу України, відноситься до видатків Державного бюджету, Пенсійний Фонд України, згідно ст. 21 Бюджетного кодексу України, є розпорядником бюджетних коштів для здійснення програми соціальної підтримки дітей війни, та, відповідно ч.4 ст.22 Бюджетного кодексу України, розробляє план своєї діяльності згідно завдань та функцій, визначених нормативно-правовими актами, затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, до якого відноситься і відповідач. Таким чином, обовязки по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії покладено на відповідні територіальні управління Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера. Мінімальна пенсія за віком, відповідно до статті 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно п.2 постанови Пленуму ВСУ від 01.11.96 року № 9 «Про застосування ОСОБА_2 України при здійсненні правосуддя» передбачається, що суди при розгляді конкретних справ повинні оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності ОСОБА_2, і в усіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_2 як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватися на ОСОБА_2, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує ОСОБА_2 у разі … коли закон, що діяв до введення в дію ОСОБА_2 чи прийнятий після цього, суперечить їй. В рішеннях Конституційного Суду України неодноразово вказувалося, що пільги, компенсації та гарантії є видом соціальної допомоги та складовою частиною конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін в діючі закони, згідно ст. 22 ОСОБА_2 України, не допускається ( рішення КСУ від 06.07.1999 р. № 8-рп/99, від 20.03.02 р. № 5-рп/2002, від 17.03.04 р. № 7-рп/2004, від 01.12.04 р. № 20-рп/2004, від 09.07.07 р. № 6-рп/2007, від 22.05.08 р. № 10-РП/2008). Згідно ч.4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акту ОСОБА_2 України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Про порушення її прав позивач , як особа похилого віку, юридично не свідома, узнала тільки в грудні 2009 року від її знайомих, які звернулися з відповідними позовами до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що прохає поновити їй строк звернення до суду тому, що цей строк був пропущений нею за поважних причин. В звязку з тим, що вона має похилий вік - 74 роки, вона страждає рядом захворювань, які перешкоджали їй своєчасно узнати про порушення її прав та вчасно звернутися до суду. Вона страждає сахарним діабетом, погано бачить. Влітку 2009 року перенесла операцію на лівому оці. Уточнила, що в березні 2009 року разом з іншими громадянами з допомогою депутата Пойди вона зверталася з письмовою заявою до Управління пенсійного фонду в м. Вільногірську з проханням виплатити підвищення до пенсії, але їм було відмовлено. Вона згодна, що з цього часу їй і стало відомо про порушення її прав.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, до справи долучив письмові заперечення, із яких витікає, що позов відповідач не визнає в повному обсязі, а виплата пенсії позивачу здійснювалась у відповідності до закону. В Законі України «Про соціальний захист дітей війни» не визначено величини мінімальної пенсії за віком для здійснення перерахунку відповідного підвищення. Визначення розміру «мінімальний розмір пенсії за віком» надано лише в ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , але відповідно до ч.3 ст.28 вказаного закону мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений цією статтею, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Застосування цього розміру для призначення надбавок і підвищень до пенсії цим законом не передбачено. Згідно ст. 95 ОСОБА_2 України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Згідно ст. 4 Бюджетного кодексу України, встановлено, що, при здійсненні бюджетного процесу в Україні, положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням ОСОБА_2 України, цього Кодексу та Закону про Державний бюджет України. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобовязання та бюджетні платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Статтею 110 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік» установлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік» про призупинення дії ст. 6 «Про соціальний захист дітей війни» не скасовувалося, рішення з цього приводу Конституційним Судом України не приймалося. Частиною 12 ст.71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія ст. 6 була призупинена, та ст. 111 встановлено, що виплата підвищення проводиться лише особам, які є інвалідами ( крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту») у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Позивачу з 01.01.2008 року по 01.12.2008 року проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та згідно постанови КМУ № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» на загальну суму 579.30 грн. Крім того, відповідач прохає застосувати наслідки пропущення строку звернення до адміністративного суду, передбачені ст.ст.99, 100 КАС України. В задоволенні позову із вказаних вище підстав прохає відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, керуючись законом, приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав.

Суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Позивач є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком та списком № 1 (при повному пільговому стажі), має право користуватись пільгами відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», що не заперечується відповідачем та підтверджується її пенсійним посвідченням з відміткою «дитина війни», копією паспорту, в якому зазначена дата народження - 16.09.1935 р. та місце народження - с.Дзиговка, Ямпольського р-ну, Вінницької області. Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 19.12.2006 року № 489-V, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком

10.03.2009 року позивач зверталася до Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області з заявою про нарахування та виплату їй підвищення до пенсії згідно ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», посилаючись на рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, але їй було відмовлено.

Позивач на час виникнення у неї права на отримання підвищення до пенсії, відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», 01.01.2006 року перебувала у віці 70 років з врахуванням своєчасного опублікування закону; на час винесення рішення Конституційним Судом України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року у віці 71 року, з врахуванням своєчасного опублікування рішення в Офіційному Віснику України за 2007 рік № 52 від 27.07.2007р.; на час винесення рішення Конституційним Судом України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у віці 72 років, з врахуванням своєчасного опублікування рішення в Офіційному Віснику України за 2008 рік; про порушення її прав позивачу стало відомо 10 березня 2009 року у віці 73 років. Таким чином, позивач, звернувшись з даним позовом до суду 17 грудня 2009 року, відповідно до положень ст. 99 КАС України, пропустила річний строк для звернення до суду за захистом порушених прав. Згідно пояснень позивача, із-за свого похилого віку, юридичної необізнаності та внаслідок ряду захворювань, вона своєчасно не змогла узнати про порушення її прав та своєчасно звернутися до суду з позовом про захист цих прав. Згідно медичного документу, оглянутому в судовому засіданні та прилученому до справи огляд офтальмолога воєнно-морського Червонопрапорного Клінічного госпіталю ім. Пирогова, що розташований в м. Севастополі, Госпітальний спуск-1, ОСОБА_1 станом на 21.08.2009 року страждала рядом захворювань, зокрема: глаукома, початкова катаракта обох очей, сахарний діабет, їй 21.08.09 року було зроблено операцію на лівому оці. Суд вважає, що всі наведені обставини були об'єктивно непереборними, не залежними від волевиявлення позивача, і представляли дійсні істотні перешкоди та труднощі їй для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення щодо призначення, донарахування перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону покладено па відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Стосовно вимог позивача за 2006 рік: дію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» було призупинено на 2006 рік відповідно п. 17 ст. 77 ЗУ «Про державний бюджет на 2006 рік». ЗУ «Про внесення змін до ЗУ « Про Державний бюджет України на 2006 рік» було внесено зміни до зазначеного закону та виключено п. 17 ст. 77. Ці зміни набули законної сили 02 квітня 2006 року, і дія ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» була відновлена. Разом з тим, відповідно до ст. 110 ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік», зазначене підвищення в 2006 році повинно було запроваджуватись поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, згідно з порядком, який мав бути визначений КМУ та погоджений з комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Але КМУ у 2006 році не визначив порядок виплати 30% надбавки до пенсії «дітям війни», що виключило можливість реалізації закону про збільшення пенсії «дітям війни». Таким чином, вимоги позивача стосовно нарахування та виплати підвищення до пенсії за 2006 рік задоволені не можуть бути, оскільки не ґрунтуються на законі.

Стосовно вимог позивача за 2007 рік: дію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік було зупинено ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (з урахуванням положень п. 12 ст. 71 цього Закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» . Таким чином, було відновлено дію ст. 6 даного Закону з 09.07.2007 року. На підставі цього відповідач повинен був зробити перерахунок пенсії позивачу, починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 р. Підстави для перерахунку за період з січня по 9 липня 2007 року відсутні.

Стосовно вимог позивача за 2008 рік: Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» яку було викладено в наступній редакції: «дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни». Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп/2008 були визнані такими, що не відповідають ОСОБА_2 України положення статей розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тобто, дія ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» була поновлена з 22.05.2008 року і надалі не припинялася до часу розгляду даної справи в суді. На підставі цього відповідач повинен був зробити перерахунок пенсії позивачу, починаючи з 22 травня 2008 року і до моменту розгляду справи судом, тобто до 31 січня 2010 року. При цьому суд вважає необхідним обмежити період виплати підвищення до пенсії останнім днем повного місяця січня 2010 року, відповідно до ст. 84 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Продовжуючи період виплати підвищення до пенсії до 31.01.2010 року, суд керується положеннями ч. 2 ст. 11 КАС України, згідно якої, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, норми Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», які визнані неконституційними, втратили чинність в період з 9 липня 2007 року по 31.12.2007 року, норми Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», які визнані неконституційними, втратили чинність в період з 22 травня 2008 року по цей час. В звязку з тим, що дія ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» більше не зупинялася, то вона діє по цей час і підлягає виконанню відповідачем. Відповідно, за вказані періоди часу, виходячи з розміру встановленого на ці періоди мінімального розміру пенсії за віком, особам, які мають статус „дітей війни, поновлено право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи соціальної допомоги, які виплачуються замість пенсії, з підвищенням на 30 % мінімальної пенсії за віком. Окрім зазначеного, суд приймає до уваги, що згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не могли бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Оскільки поняття « мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як правове визначення застосовується в дії відповідача під час визначення та призначення пенсій громадянам, то суд вважає, що це визначення слід застосовувати і до обрахування інших пенсій чи доплат, призначення яких пов'язане саме з розміром мінімальної пенсії за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною першою статті 28 зазначеного закону. Тому положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даного поняття - мінімального розміру пенсії за віком для нарахування підвищення до пенсії згідно з ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Так, згідно ч. 1 ст. 62 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на 2007 рік затверджений у наступному розмірі з 1 січня - 380 грн., з квітня - 406 грн., з 1 жовтня - 411 грн.

Згідно ч. 3 ст. 62 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік», встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 85 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (з наступними змінами та доповненнями), виплата пенсій проводиться за поточний місяць загальною сумою у встановлені строки, але не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія.

Згідно ч. 2 ст. 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», сума пенсії, не одержана своєчасно з вини органу, що призначає або сплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», передбачено, що нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмежень будь-яким строком із нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд керується, в першу чергу, нормами ОСОБА_2 України, рішеннями Конституційного суду України, міжнародним законодавством, нормами Кодексу адміністративного судочинства України, постановами Пленуму Верховного суду України.

Згідно ч.2 ст. 152 ОСОБА_2 України, закони, інші правові акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ст. 8 ОСОБА_2 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Згідно ч. 2 ст. 19 ОСОБА_2 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Згідно ст. 22 ОСОБА_2 України, права і свободи людини і громадянина, закріплені

цією ОСОБА_2, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 ОСОБА_2 України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано, що ОСОБА_2 України не надає Закону України «Про Державний бюджет» вищої юридичної сили стосовно інших законів, Конституційний Суд дійшов висновку, що Законом України «Про державний бюджет України» не можуть вноситися зміни до інших законів і не може зупинятися їх дія.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 України та законами України;

- з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо, (неупереджено); - добросовісно; - розсудливо;

- з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

- з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

- своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, керуючись законом, приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав.

Суд приходить до висновку, що відповідач, не діяв у відповідності до ОСОБА_2 України та законів, які регулюють правовідносини з питань призначення та виплати підвищення до пенсії позивачу, як «дитині війни», не забезпечив в установленому законами порядку здійснення права позивача на отримання зазначеного підвищення, відповідач керувався правовими нормами, які суперечили вимогам ОСОБА_2 України, та не діяв у відповідності до вимог, передбачених ст. 2 КАС України, всі заперечення відповідача проти позову не ґрунтуються на діючому законодавстві та нормах ОСОБА_2 України.

Враховуючи невідповідність дій відповідача вимогам законів та ОСОБА_2 України, з метою захисту прав позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, суд дійшов висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачене щомісячне підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», в його первісній редакції, за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та в період з 22 травня 2008 року по 31 січня 2010 року, з врахуванням отриманих позивачем сум, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розрахованого, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на час виплат, в задоволенні решти вимог слід відмовити.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 99 КАС України, передбачено, що адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншим законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч.1,2 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому законом.

Як вбачається із заперечень відповідача, останній наполягає на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду, як на підставу для відмови в задоволенні поданого позову.

Суд вважає, що наведені позивачем причини пропуску однорічного строку на звернення до суду з даним позовом є поважними, тому зазначений строк слід поновити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 94 КАС України, відповідно до якої судові витрати в виді судового збору - 03.40 грн. слід відшкодувати позивачу за рахунок державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-15,86,87,94,158-163,167,185,186,254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити нарахування підвищення до пенсії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, щодо не нарахування ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонерці, яка має статус «дитини війни», та яка мешкає по вул. Лен. Комсомолу, 34-б, кв.59, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 січня 2010 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонерці, яка має статус «дитини війни», та яка мешкає по вул. Лен. Комсомолу, 34-б, кв.59, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 січня 2010 року, з врахуванням суми отриманої позивачем доплати за ці періоди.

Поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом.

В решті позовних вимог про стягнення підвищення до пенсії за період з 01.01.2006 року по 09.07.2007 року, та за період з 01.01.2008 р. по 22.05.2008 року відмовити.

Стягнути з відповідача, за рахунок державного бюджету, на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в виді оплати судового збору 03.40 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана в Вільногірський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в строк, установлений для подання заяви про апеляційне оскарження, через Вільногірський міський суд.

Копію постанови, після її виготовлення в повному обсязі, надіслати негайно відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.