Справа № 2-а-277/08/0770
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2009-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2-а-277/08/0770
Ряд стат. звіту № 3.5
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2009 р. м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Гаврилка С.Є. суддів Рейті С.І. та Шешені О.М.

при секретарі судового засідання Воловар О.В.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1;

представника відповідача: ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Закарпатській області про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 20 листопада 2009 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 27 листопада 2009 року.

Позивач ОСОБА_1, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління МВС України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості по грошовому забезпеченню та моральної шкоди, неодноразово змінюючи позовні вимоги позивач остаточно просить Закарпатський окружний адміністративний суд: 1) вважати дії Головного управління МВС України в Закарпатській області від 09 липня 2004 року, за підсумками службового розслідування неправомірними; 2) висновок УМВС України в Закарпатській області від 09 липня 2004 року, за підсумками службового розслідування проти ОСОБА_1 не дійсним; 3) вважати ОСОБА_1 таким, що з 10 лютого 1997 року не має дисциплінарного стягнення на основі наказу УМВС України в Закарпатській області № 75 від 09 лютого 1996 року, а даний наказ недійсним з 10 лютого 1997 року; 4) стягнути з Головного управління МВС України в Закарпатській області на користь позивача 73948 гривень 60 копійок не сплачених ОСОБА_1 заохочень на підставі наказів УМВС за 1995 рік, котрі мають цільовий і разовий характер як грошове забезпечення; 5) вважати недійсним висновок УМВС України в Закарпатській області за лютий 1996 року, про ніби зловживання службовим становищем ОСОБА_1 на посаді начальника ФЄВ УМВС в Закарпатській області, котрий не відповідає дійсності, а також не має підписів посадових осіб і не є правовим документом; 6) визнати недійсним висновок УМВС України в Закарпатській області за 1998 рік, про ніби службове розслідування проти ОСОБА_1, якого фактично не проводилось; 7) стягнути з Головного управління МВС України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 гривень. (Т. 1 а.с. 151).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. До лютого 2008 року йому не було відомо про те, що УМВС України в Закарпатській області у липні 2004 року проводило службову перевірку по скарзі позивача по факту його необгрунтованого звільнення з органів внутрішніх справ в 1996 році. Позивач ніколи, в тому числі у 2004 році не направляв скарги до УМВС України про його необгрунтоване звільнення з органів внутрішніх справ. З органів внутрішніх справ був звільненим на підставі поданого позивачем рапорту про звільнення на пенсію і наказів УМВС України в Закарпатській області № 94 від 06 березня 1996 року та № 350 від 10 жовтня 1996 року за віком і вислугу років. Факти, що викладені у висновках, що оскаржуються, не відповідають дійсності, принижують честь і гідність позивача, чим завдано йому суттєву моральну шкоду.

Відповідач надав суду письмові заперечення, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечує повністю з наступних мотивів. Позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду 26 травня 2008 року ( згідно позовної заяви ), тоді як вимоги позивача стосуються періоду 1996 року (саме тоді оголошено наказ № 75 від 09 лютого 1996 року, який став підґрунтям для складання висновку від 09 липня 2004 року), тобто позивачем не дотримано строків звернення до адміністративного суду. Відповідно до статті 100 частини 1 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідно до розпорядження голови Закарпатського окружного адміністративного суду за № 59 від 08 липня 2009 року для розгляду даної адміністративної справи утворено колегію у складі трьох суддів Гаврилка С.Є., Шешені О.М. та Рейті С.І.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до наказу МВС України від 28 жовтня 2008 року за № 558 управління МВС України в Закарпатській області реорганізовано в головне управління МВС України в Закарпатській області, а від так відповідачем у даній справі є головне управління МВС України в Закарпатській області.

Що стосується вимог позивача за №№ 1,2,5,6 зведених вимог (Т. 1 а.с. 151).

Судом встановлено, що позивач являється пенсіонером ОВС з 1996 року. У лютому 1996 року було проведено службову перевірку по фактах порушень під час реалізації транзитних номерних знаків Ужгородським ВДМ на автомагістралях та зловживання службовим становищем з боку начальника ФЕВ УМВС України у Закарпатській області ОСОБА_1 За результатами службової перевірки 09 лютого 1996 року був прийнятий наказ за № 75 відповідно до якого в тому числі, за зловживання службовим становищем, втрату офіцерської скромності, що проявилася у привласненні різними методами державних коштів та матеріалів, начальника фінансово-економічного відділу УМВС України у Закарпатській області полковника міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ звільнити на пенсію. (Т. 2 а.с.а.с. 1-7).

13 липня 1998 року проведено службову перевірку заяви пенсіонера ОВС ОСОБА_1 про безпідставне притягнення його до дисциплінарної відповідальності у 1996 році. Відповідно до висновку про підсумки цієї службової перевірки із МВС України надійшла заява колишнього начальника фінансово-економічного відділу УМВС України у Закарпатській області полковника міліції ОСОБА_1 про те, що в лютому 1996 року він був безпідставно притягнутий до дисциплінарної відповідальності. За результатами перевірки зроблено висновок про те, що колишній начальник фінансово-економічного відділу УМВС України у Закарпатській області полковник міліції ОСОБА_1 наказом УМВС України у Закарпатській області від 09 лютого 1996 року до дисциплінарної відповідальності притягнутий обґрунтовано. Підстав для перегляду прийнятого рішення нема. Про висновки службової перевірки був повідомлений ОСОБА_1 (Т 2 а.с.а.с 8-10, 14, 15)

27 січня 2004 року ОСОБА_1 звернувся до начальника УМВС України в Закарпатській області із скаргою. 24 лютого 2004 року ОСОБА_1 була направлена відповідь за № 2/С-23, відповідно до якої наведені відомості у скарзі не підтвердилися. (Т 2 а.с.а.с. 21-28, 29)

02 червня 2004 року в МВС України за № С-6877 була зареєстрована скарга ОСОБА_1 адресована Мінстру внутрішніх справ ОСОБА_3 яка стосувалася житлових питань (Т 2 а.с.а.с. 31-38).

Дана скарга була направлена для вирішення її по суті до УМВС України у Закарпатській області, яка зареєстрована 11 червня 2004 року за № С-3/1. (Т 2 а.с.а.с. 30)

Відповідно до листа заступника Міністра внутрішніх справ від 07 липня 2004 року за № 7944/Пб про належний розгляд звернення громадянина ОСОБА_1 до МВС України надійшло звернення громадянина ОСОБА_4 щодо неправомірних дій окремих працівників УМВС України у Закарпатській області. Зобовязано начальника УМВС України у Закарпатській області про результати розгляду звернення ОСОБА_1 повідомити заявника та до 12 липня 2004 року проінформувати ДРП МВС України. (Т 2 а.с.а.с. 13)

09 липня 2004 року за підсумками службового розслідування за скаргою пенсіонера ОВС ОСОБА_4 був складений висновок яким встановлено, що колишній начальник ФЕВ УМВС України у Закарпатській області полковник міліції ОСОБА_1, нині пенсіонер МВС України, наказом УМВС України у Закарпатській області за № 75 від 09 лютого 1996 року до дисциплінарної відповідальності притягнутий обґрунтовано і підстав для перегляду прийнятого рішення не має. Крім того, у висновку зазначено, що за наведених у скарзі фактах інспекцією з особового складу ВРП УМВС України у Закарпатській області разом з відділом внутрішньої безпеки у Закарпатській області ДВБ ГУБОЗ МВС України вже проводилися розслідування у повному обсязі, за результатами яких скаржнику надавалися обґрунтовані відповіді. Про висновки службової перевірки був повідомлений ОСОБА_1 (Т 2 а.с.а.с. 45-48)

Відповідно до пункту 4 підпункту 4.3. Положення «Про затвердження Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України», що затверджене наказом МВС України від 10 жовтня 2004 року за № 1177 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2004 р. за № 1361/9960 за результатами перевірки звернення складається мотивований висновок про результати розгляду звернення громадян.

Отже ГУ МВС України при складанні висновків від лютого 1996 року, 13 липня 1998 року та 09 липня 2004 року за підсумками службового розслідування вирішував відповідні скарги, в тому числі і скарги позивача ОСОБА_1 судом не встановлено.

Крім того, відповідно до статті 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (стаття 2 частина 1 КАС України). Відповідно до статті 17 частини 1 пункту 1 КАС України до компетенції адміністративних судів в тому числі, належать спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Оскаржені позивачем висновки не являється, в розумінні статті 17 частини 1 пункту 1 КАС України, рішенням субєкта владних повноважень (нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії), оскільки не породжує для позивача жодних правових наслідків. Позивач, вказує на неправильність висновків та фактів, що висвітлені у відповідних висновках Іншого рішення, яке було прийнято на підставі цих висновків, позивач не оскаржує.

Що стосується вимоги позивача за № 3 зведених вимог (Т. 1 а.с. 151).

Під час судового розгляду даної справи позивач пояснив суду, що ним оскаржувався до Ужгородського міського суду наказ № 75 від 09 лютого 1996 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, однак 21 жовтня 1998 року Ужгородський міський суд залишив його скаргу без розгляду. Рішення Ужгородського міського суду залишено без змін Закарпатським обласним судом.

Пояснення позивача в судовому засіданні підтвердив представник відповідача вказавши на те, що наказ № 75 від 09 лютого 1996 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не скасований.

Відповідно до касаційної скарги від 29 жовтня 1998 року, яка адресована Закарпатському обласному суду Ужгородський міський суд 21 жовтня 1998 року залишив скаргу ОСОБА_1 про визнання наказу № 75 від 09 лютого 1996 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності без розгляду. (Т 2 а.с.а.с. 16-20)

Що стосується вимоги позивача за № 4 зведених вимог (Т. 1 а.с. 151).

На підставі наказів за №№ 2, 26, 55, 61, 87, 97, 113, 142, 180, 202, 250, 264, 336, 362, 372, 403, 462, 508, 523 за різні місяці 1995 року (Т. 1 а.с.а.с. 49-67) ОСОБА_1П преміювався грошовими коштами. Представник відповідача в судовому засіданні суду пояснив, що грошові кошти відповідно до цих наказів позивач отримав, однак відповідні відомості, що свідчать про отримання позивачем цих коштів знищені, у звязку з чим надати їх для огляду в судове засідання є не можливим.

Відповідно до статті 233 КЗпП України в редакції, що діяла на момент виникнення спірного питання (1995-1996) роки, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного (міського) суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Тобто позивачем на момент виникнення спірних відносин щодо сплати суми заохочень не використано право звернення до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Представник відповідача, відповідно до поданих заперечень, наполягав на тому, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду та просив з цієї підстави відмовити в задоволенні позовних вимог.

Що стосується вимоги позивача за № 7 зведених вимог (Т. 1 а.с. 151).

Оскільки в діях відповідача судом не встановлено протиправності, яка могла потягнути за собою спричинення моральної шкоди позивачеві, то вимога останнього про стягнення моральної шкоди також не підлягає до задоволення.

Зважаючи на обставини встановлені судом, та які описані вище, керуючись статтями 11, 70, 71, 72, 86, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Закарпатській області відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий Гаврилко С.Є.

Судді: Рейті С.І.

ОСОБА_5