Справа № 2а-6229/10/2170
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2015 р. м. Київ К/9991/41350/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.

розглянувши порядку письмового провадження касаційну скаргу Держаної податкової інспекції у місті Херсоні Херсонської області Державної податкової служби

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2010 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2012 року

у справі № 2-а-6229/09/2170

за позовом ОСОБА_1

до 1. Головного державного податкового ревізора-інспектора Держаної податкової адміністрації в Херсонській області Абрамець Оксани Вікторівни,

2. Головного державного податкового ревізора-інспектора Держаної податкової адміністрації в Херсонській області Іщенко Івана Валерійовича,

3. Державної податкової інспекції у місті Херсоні,

4. Державної податкової адміністрації у Херсонській області

про визнання дій посадових осіб протиправними, визнання протиправними дій Державної податкової адміністрації у Херсонській області, скасування рішення про застосування штрафних санкцій, акту перевірки та направлень, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 (далі -позивач) звернувся до суду з позовом до Головного державного податкового ревізора-інспектора Держаної податкової адміністрації в Херсонській області Абрамець Оксани Вікторівни (далі - відповідач-1), Головного державного податкового ревізора-інспектора Держаної податкової адміністрації в Херсонській області Іщенко Івана Валерійовича (далі - відповідач-2), Державної податкової інспекції у місті Херсоні (далі - відповідач-3), Державної податкової адміністрації у Херсонській області (далі - відповідач-4) про: визнання протиправними дій ДПА у Херсонській області по організації проведення перевірки, яка відбулась 10 жовтня 2006 року; визнання протиправними дій посадових осіб державної податкової служби України Абрамець О.В. та Іщенка І.В. по складанню акту перевірки; скасування направлення на перевірку, акта перевірки та рішення про застосування штрафних санкцій від 22 жовтня 2006 року № /0 (в редакції клопотання про зміну позовних вимог від 15 січня 2009 року).

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2010 року позов був задоволений частково. Скасовано рішення ДПІ у м. Херсоні від 22 жовтня 2006 року № /0 про застосування штрафних санкцій до приватного підприємця ОСОБА_1. Відмовлено в задоволенні вимог про визнання протиправними дій ДПА у Херсонській області та ревізорів-інспекторів ДПА у Херсонській області Абрамець О.В., Іщенко І.В. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про скасування акту перевірки та направлення на перевірку.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2012 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2010 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у м. Херсоні Херсонської області ДПС, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2010 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2012 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_1, посилаючись на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанції є законними та обґрунтованими, а положення касаційної скарги жодним чином це не спростовують, просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити без змін постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2012 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Головними державними податковими ревізорами-інспекторами ДПА у Херсонській області згідно плану проведення перевірок на жовтень 2006 року відділом оперативного контролю ДПА у Херсонській області, затвердженого начальником управління контрольно-перевірочної роботи ДПА у Херсонській області 03 жовтня 2005 року, на підставі направлень від 06 жовтня 2006 року № 441/235 та № 442/235, була проведена перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, а саме: господарської одиниці - магазину, що розташований за адресою: м. Херсон, вул. Арктична, 7, та належить ОСОБА_1, за результатами якої був складений акт від 10 жовтня 2006 року № 21220082/0235/417 на бланку № 001284.

За висновками акта перевірки позивачем були порушені, зокрема, вимоги пунктів 1, 5, 6, 9, 10 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», які полягали: у непроведенні розрахункової операції на суму 109,50 грн. через реєстратор розрахункових операцій з та невидачі розрахункового документа на вказану суму; у незабезпеченні зберігання контрольних стрічок протягом трьох років, а саме, за період з 11 жовтня 2004 року по 10 жовтня 2006 року; у незберіганні книги обліку розрахункових операцій та фіскальних звітних чеків Z-звітів; у ненаданні до перевірки ліцензії на право торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та дозволу на розміщення об'єкта торгівлі.

Від підпису матеріалів перевірки продавець господарської одиниці позивача відмовилась, про що складено акт відмови від підпису.

22 листопада 2006 року на підставі вказаного акта перевірки ДПІ у м. Херсоні прийняла рішення № /0, яким на підставі пунктів 1, 3, 5 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосувала до ОСОБА_1 суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1057,50 грн.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що продавцем господарської одиниці позивача не було допущено перевіряючих до перевірки, що підтверджується відсутністю запису у журналі реєстрації перевірок, а також відсутністю підпису у направленнях на перевірку, з огляду на що застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на підставі фактів, зафіксованих у акті перевірки, є неправомірним. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій посадових осіб щодо організації та проведення перевірки, суд виходив з того, податковим органом при проведенні перевірки позивача були дотримані вимоги Закону України «Про державну податкову службу в Україні» та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог про скасування направлення на перевірку та акту перевірки, суд виходив з того, що направлення на перевірку не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, якими порушуються права, свободи та інтереси позивача.

Однак, повністю погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) завданням органів державної податкової служби, зокрема, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Згідно пунктів 1, 2 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для виконання покладених на них завдань, органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків); здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в містах з районним поділом (крім міст Києва та Севастополя) виконують функції, передбачені статтею 8 цього Закону, крім функцій, зазначених у пунктах 2, 3, 8, 11, 12, 13, 16, а також пункті 15 цієї статті у частині забезпечення виготовлення марок акцизного збору.

Частиною 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі коли зазначені в частині першій цієї статті органи державної податкової служби безпосередньо здійснюють контроль за платниками податків, інших платежів, вони виконують щодо цих платників ті ж функції, що й державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції.

Згідно з частиною 7 статті 111 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а в інших випадках - за рішенням суду.

Як слідує з направлень на перевірку № 441/235 та № 442/235 від 06 жовтня 2006 року, її метою є контроль за здійсненням розрахункових операцій в сфері готівкового та безготівкового обігу з питань дотримання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні».

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

За приписами абзаців 1, 4 статті 16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд касаційної інстанції, що Законом України «Про державну податкову службу в Україні» та Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» органам державної податкової служби надані повноваження щодо проведення планових та позапланових перевірок, у зв'язку з чим підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Також, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування направлення на перевірку та акта перевірки, оскільки направлення на перевірку не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, якими порушуються права, свободи та інтереси позивача.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій з підстав того, що продавцем господарської одиниці позивача не було допущено перевіряючих до перевірки, оскільки такі висновки зроблені судами без всебічного з'ясування обставин у справі, з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 112 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»(в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Частиною 2 статті 112 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

При цьому, абзацами 1, 2 пункту 1.11 розділу 1 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10 серпня 2005 року № 327 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі, якщо суб'єкт господарювання відмовляється від проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених законами України, посадовими особами податкового органу складається акт відмови від допуску до перевірки. При цьому, в акті зазначається про ознайомлення та вручення під розписку (чи відмову від ознайомлення та отримання) керівнику суб'єкта господарювання направлення на перевірку.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіряючими у акті перевірки зроблено відмітку про ознайомлення продавця господарської одиниці позивача (ОСОБА_4) з актом перевірки та складено акт відмови від підпису матеріалів перевірки (арк. справи 81 - зворотна сторона, арк. справи 82).

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій про не допуск перевіряючих до перевірки є передчасними.

Згідно з пунктами 1, 5, 6, 9, 10 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу Державним казначейством України; забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення; щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій; друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Відповідальність за вказані порушення встановлена у статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Разом з цим, доказів, які спростовували (підтверджували) факт порушення (не порушення) позивачем вимог пунктів 1, 5, 6, 9, 10 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) матеріали справи не містять.

Проте, суди попередніх інстанцій вказаним обставинам належної правової перевірки не дали, тоді як зазначені обставини є предметом доказування та підлягають обов'язковому встановленню судом.

Відповідно до частин 1-3 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи те, що суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, а порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції, постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2010 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2012 року підлягають скасуванню в частині задоволених позовних вимог про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22 жовтня 2006 року № /0, а справа в цій частині направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2010 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2012 року підлягають залишенню без змін.

При новому розгляді справи суду слід урахувати, що згідно з частиною 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняте обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, ч. 2, ч. 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Держаної податкової інспекції у місті Херсоні Херсонської області Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2012 року скасувати в частині задоволенні позовних вимог про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 22 жовтня 2006 року № /0 з направленням справи в цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В решті постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала в частині залишення без змін оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України. В частині скасування оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи на новий розгляду до суду першої інстанції ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна