Справа № 826/14132/15
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

за позовом Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві

до Публічного акціонерного товариства «Київський завод по виготовленню технологічного обладнання для агропромислового комплексу»

про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі

Суддя - Вовк П.В.

В порядку письмового провадження

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, позивач) до публічного акціонерного товариства «Київський завод по виготовленню технологічного обладнання для агропромислового комплексу» (далі також - ПАТ «ТОДАК», відповідач), в якій позивач просив надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу ПАТ «ТОДАК» за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2015 року в даній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг зі сплати податку на додану вартість, земельного податку, надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи не об’єктах та надходжень від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в загальному розмірі 2 668 575, 46 грн. ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві зверталось до суду з позовом про стягнення з ПАТ «ТОДАК» суми податкового боргу, проте судове рішення, яким такі вимоги позивача було задоволено, фактично не було виконано у зв’язку з відсутністю коштів на банківських рахунках відповідача. В подальшому податковим органом було здійснено опис майна ПАТ «ТОДАК» в податкову заставу, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

У ході судового розгляду справи, представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його повністю.

У судове засідання, призначене на 28 липня 2015 року, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача не з'явився. Водночас, 28 липня 2015 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ПАТ «ТОДАК» зазначило про те, що не заперечує проти задоволення в повному обсязі заявлених податковим органом позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене та відсутність необхідності заслухати свідка чи експерта, з урахуванням вимог статті 128 КАС України, суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перейшов до розгляду справи в подальшому у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З наявних в матеріалах справи даних облікових карток платника податку - ПАТ «ТОДАК» вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість зі сплати податку на додану вартість, земельного податку, надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи не об’єктах та надходжень від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в загальному розмірі 2 668 575, 46 грн., яка виникла у зв’язку з несплатою відповідачем податкових зобов’язань як самостійно нарахованим ним в поданих до податкового органу податкових деклараціях, так і визначених йому податковим органом в податкових повідомленнях-рішеннях, сума зобов’язань по яким набула статус узгодженої.

ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві була прийнята податкова вимога від 04 травня 2012 року № 1259, отримана відповідачем 10 травня 2012 року, якою сума заборгованості ПАТ «ТОДАК» була визначена на рівні 730 850, 84 грн.

З метою визначення обсягу майна для погашення податкового боргу ПАТ «ТОДАК», позивачем було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №4886/10/19-107 від 10 травня 2012 року, отримане відповідачем 10 травня 2012 року, та складено акт опису майна № 10 від 12 червня 2015 року, відповідно до якого було здійснено опис майна відповідача на загальну суму 1 375 000, 00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України (тут і далі по тексту всі нормативно-правові акти вказані в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.178 п. 14.1 статті 14 ПК України, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пп. 14.1.57 п. 14.1 статті 14 ПК України, екологічний податок - загальнодержавний обов'язковий платіж, що справляється з фактичних обсягів викидів у атмосферне повітря, скидів у водні об'єкти забруднюючих речовин, розміщення відходів, фактичного обсягу радіоактивних відходів, що тимчасово зберігаються їх виробниками, фактичного обсягу утворених радіоактивних відходів та з фактичного обсягу радіоактивних відходів, накопичених до 1 квітня 2009 року.

Відповідно до положень статті 250 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу.

Платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, в тому числі, за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об'єктів.

Платники податку перераховують суми податку, що справляється за викиди, скиди забруднюючих речовин та розміщення відходів, одним платіжним дорученням на рахунки, відкриті в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, які забезпечують розподіл цих коштів у співвідношенні, визначеному законом.

Згідно положень статей 285, 286, 287 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

З наявних доказів у справі судом встановлено, що відповідачем до податкового органу подавались декларації зі сплати вказаних вище податків, відповідно до яких він самостійно визначив суми податку, які повинні був сплатити в установлений законодавством строк. Проте, станом на час звернення до суду з відповідним позовом, згідно з даними обліку податкового органу, суми самостійно визначених в таких деклараціях податкових зобов’язань відповідачем сплачені не були. Так само ПАТ «ТОДАК» не були сплачені суми узгодженого грошового зобов’язання по податковим повідомленням-рішенням, прийнятим щодо нього податковим органом.

В силу вимог пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 57.1-57.3 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Враховуючи те, що податкові зобов'язання, самостійно визначені відповідачем в поданих деклараціях та визначені йому рішеннями податкового органу, не були сплачені в повному обсязі у строк, визначений податковим законодавством, а доказів оскарження відповідних податкових повідомлень-рішень податкового органу відповідачем суду надано не було, суд приходить до висновку про визнання таких податкових зобов'язань податковим боргом.

У відповідності до пп. 14.1.137 п.14.1 статті 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 41.2 статті 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Статтею 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.4 статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Як було зазначено вище, ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві була прийнята податкова вимога від 04 травня 2012 року № 1259, якою сума заборгованості ПАТ «ТОДАК» була визначена на рівні 730 850, 84 грн.

Водночас, за ПАТ «ТОДАК» обліковується сума узгоджених та несплачених податкових зобов’язань зі сплати податку на додану вартість, земельного податку, надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи не об’єктах та надходжень від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в загальному розмірі 2 668 575, 46 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується відповідачем.

Суд звертає увагу на те, що з метою вжиття заходів щодо погашення заборгованості ПАТ «ТОДАК», позивач вже звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача на користь держави податкової заборгованості.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, на виконання вимог зазначеного рішення суду, ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві було направлено до банківських установ, обслуговуючих ПАТ «ТОДАК», інкасові доручення (розпорядження) щодо стягнення коштів з розрахункових рахунків відповідача.

Так, інкасові доручення (розпорядження) № 321/23 та № 324/23, надіслане ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві до АТ «Укрексімбанк» (код банку 322313), як це вбачається з їх зворотнього боку, були повернуті банком податковому органу у зв’язку з тим, що на кошти платника накладено арешт для виконання іншого виконавчого документа.

Інкасові доручення (розпорядження) №№ 318/23, 319/23, 337/23, 340/23, 341/23 344/23, надіслані ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві до ПАТ «ВТБ Банк» (код банку 321767), були повернуті до податкового органу у зв’язку з відсутністю коштів на рахунку платника.

Відповідно до положень п.п. 95.1 – 95.3 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що достатньою умовою для звернення до суду, за яких можливе надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, є наявність у такого платника податкового боргу та відсутність на його розрахункових рахунках грошових коштів, достатніх для погашення цього боргу.

Беручи до уваги те, що з матеріалів справи не вбачається наявності достатніх коштів для погашення податкового боргу на розрахункових рахунках відповідача, що не було заперечено ПАТ «ТОДАК», з огляду на дотримання позивачем процедури здійснення опису майна платника податків, що підтверджується матеріалами справи, суд визнає наявність у ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві підстав для звернення з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Враховуючи зазначене, оскільки матеріалами справи підтверджується розмір податкової заборгованості ПАТ «ТОДАК» на рівні, визначеному позивачем в поданому ним адміністративному позові, та з огляду на висловлену відповідачем позицію про не заперечення проти заявлених позовних вимог ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві, суд приходить до висновку про правомірність останніх.

Щодо питання допуску негайного виконання рішення суду необхідно зазначити наступне.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову прийняту у справах, визначених статтею 183-3 цього Кодексу.

Дане положення вказує на право, а не обов’язок суду звернути рішення до негайного виконання.

Разом з тим, положеннями статті 183-3 КАС України визначається порядок здійснення провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними передбачених законом повноважень на підставі подання таких органів щодо, в тому числі, надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Водночас, враховуючи, що позивачем не було заявлено вимоги про негайне виконання рішення суду та оскільки розгляд даної справи відбувався не на підставі подання податкового органу в передбаченому статтею 183-3 КАС України порядку, а в загальному, суд не вбачає підстав для звернення даної постанови до негайного виконання.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 128, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві до публічного акціонерного товариства «Київський завод по виготовленню технологічного обладнання для агропромислового комплексу» про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі – задовольнити повністю.

Надати дозвіл на погашення суми податкового боргу публічного акціонерного товариства «Київський завод по виготовленню технологічного обладнання для агропромислового комплексу» (код ЄДРПОУ 14307340) в розмірі 2 668 575, 46 грн. за рахунок майна публічного акціонерного товариства «Київський завод по виготовленню технологічного обладнання для агропромислового комплексу» (код ЄДРПОУ 14307340), що перебуває в податковій заставі.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя П.В. Вовк