Справа № 812/361/15
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 липня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/361/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання: Дюкаревої М.І.,

за участю:

представника позивача ПАТ «Луганськтепловоз» - Янченко А.М.,

представника першого відповідача СДПІ з обслуговування великих платників у м. Луганську міжрегіонального Головного управління Міндоходів - Немчілової Л.Ю.,

представника другого відповідача - головного управління державної казначейської служби України у Луганській області - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до спеціалізірованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську міжрегіонального Головного управління Міндоходів, головного управління державної казначейської служби України у Луганській області про стягнення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за жовтень, листопад 2012 року у розмірі 482722,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2015 року позивач ПАТ «Луганськтепловоз» звернувся з позовними вимогами до спеціалізірованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську міжрегіонального Головного управління Міндоходів, головного управління державної казначейської служби України у Луганській області про стягнення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за жовтень, листопад 2012 року у розмірі 482722,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Податкове повідомлення-рішення від 21.02.2012 р. № форми «В1» про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за звітний період жовтень та листопад 2012 р. на 482 722,00 грн. було скасовано постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11.07.2013 р., рішення суду набрало законної сили 10 вересня 2013 року (ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду по справі №812/2360/13-а залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.03.2015 р.).

Судами встановлено правомірність включення до складу податкового кредиту жовтня та листопада 2012 та бюджетного відшкодування ПДВ, сплаченого у складі вартості за придбані товари та послуги у розмірі 482 722,00 грн., тому вказана сума - 482 722,00 грн. підлягає відшкодуванню ПАТ „Луганськтепловоз".

З 01 січня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПКУ).

Відповідно до п. 14.1.18. ст. 14 ПКУ бюджетне відшкодування це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Для підтвердження правомірності формування сум бюджетного відшкодування платник податків у відповідності до вимог ПКУ повинен надати податковому органу документи, що підтверджують правомірність формування податкового кредиту та докази оплати.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 ПКУ.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету (ч. 2 п. 200.15. ст. 200 ПК України).

На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби (п.200.13 ст. 200 ПКУ).

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження, в даному випадку з 10 вересня 2013 року.

П'ять робочих днів відведених законодавцем податковій службі на надання висновку до органів казначейства, що настали за днем набрання законної сили ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013, становлять 11, 12. 13. 16 та 17 вересня 2013 року включно (14 та 15 вересня 2013 року неробочі дні - субота і неділя).

П'ять операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби для видання платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку становлять 18, 19, 20, 23 квітня та 24 вересня 2013 року включно (21 та 22 вересня 2013 року неробочі дні - субота і неділя).

Проте 25 вересня 2013 року грошові кошти в розмірі 482 722.00 грн. на рахунок ПАТ „Луганськтепловоз" не надійшли.

Таким чином, право платника податку вважається порушеним починаючи з 25 вересня 2013 року (після закінчення вищезазначених десяти робочих днів), і саме з цієї дати виникає право на звернення до суду за захистом порушеного права.

З урахуванням сталої практики з даного питання, у тому числі викладеній у рішеннях Вищого адміністративного Суду України належним способом захисту порушеного права у випадку невідшкодування платнику податку бюджетної заборгованості податку на додану вартість с стягнення бюджетної заборгованості з цього податку.

Згідно до висновків Вищого адміністративного суду України, викладеним у Довідці від 20.10.2006 року «Про вивчення та узагальнення судової практики Вищого адміністративного суду України про відшкодування податку на додану вартість з державного бюджету» „Способом захисту порушеного права у випадку невідшкодування платнику податку бюджетної заборгованості з податку на додану вартість є стягнення бюджетної заборгованості з цього податку».

СДПІ, як орган владних повноважень, здійснюючи контроль за обчисленням та сплатою податку на додану вартість, з урахуванням, того, то ПАТ «Луганськтепловоз» виконані всі вимоги Закону, повинен діяти у спосіб передбачений законом, а саме за наслідками перевірки повинен був надати висновок із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню. Чинним податковим законодавством України не передбачено право податкового органу з будь-яких причин утримуватись від виконання зазначених дій, що натомість зробив відповідач. Тобто, утримавшись від надання висновку у встановлений Законом строк, СДПІ порушила вимоги Закону щодо порядку та строків бюджетного відшкодування сум ПДВ.

Аналогічна думка висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2009 року за наслідками розгляду за винятковими обставинами у зв'язку з наявністю підстави, встановленої пунктом 1 частини 237 КАС України - неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за Змістом судових рішень у подібних правовідносинах -у разі невідшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість право платника порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, тому способом захисту цього права має бути вимога про стягнення зазначених коштів (відшкодування заборгованості).

Органом, який здійснює відшкодування ПДВ позивачу є Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області. Органами казначейства відшкодування ПДВ здійснюється за висновками податкових органів або за рішенням суду.

Згідно із підпунктом 6 пункту 16 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного та місцевих бюджетів з відшкодування такого податку.

Позивач не може розраховувати на те, що СДПІ надасть самостійно необхідний висновок до Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області для відшкодування сум ПДВ на рахунок позивача, яке в свою чергу самостійно відшкодує ПДВ позивачу після отримання зазначеного висновку.

Представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного

товариства «Луганськтепловоз» (р/р № 8069 в ПАТ «ВТБ Банк», МФО 321767.

код 05763797) суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за жовтень та листопад 2012 року в розмірі 482 722 (чотириста вісімдесят дві тисячі сімсот двадцять дві) грн. 00 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерною товариства «Луганськтепловоз» судові витрати.

Представник першого відповідача спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів позовні вимоги не визнала та зазначила, що податкове повідомлення - рішення від 21.02.2012року № форми «В1» про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за звітній період жовтень та листопад 2012 року на 482 722,00 грн. було скасовано постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11.07.2013 року, рішення суду набрало законної сили 10.09.2013 року (ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду по справі №812/2360/13-а залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду від 03.03.2015 року. Отже, сума у розмірі 482 722,00 грн., заявлена до відшкодування в податкових деклараціях за жовтень та листопад 2012 року підлягає відшкодуванню на поточний рахунок ПАТ«Луганськтепловоз».

Однак, погодитися із подібною позицією ПАТ «Луганськтепловоз» не можна з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 3 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013 року по справі №812/2360/13-а набрала законної сили з моменту її проголошення, тобто 10.09.2013 року.

Відповідно до абз. 2 п. 200.15 ст.200 Податкового кодексу України після закінчення процедури адміністративного чи судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Отже, враховуючи приписи вищенаведеної статті, позивач про порушення своїх прав дізнався 17.09.2013, оскільки рішення набрало законної сили 10.09.2013 року.

Частиною 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, платник податків мав право звернутися до суду з вимогою щодо стягнення суми бюджетної заборгованості з податку на додану вартість по вищезазначеному уточнюючому розрахунку лише впродовж шести місяців з моменту обізнаності про порушення своїх прав, як це передбачається ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства.

Однак, платник податків звернувся до Луганського окружного адміністративного суду за захистом своїх порушених прав лише 25.05.2015, тобто через 1 рік 2 місяця з дня коли дізнався про порушення своїх прав, тим самим пропустивши строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 10.02.11 № 203/11/13-11 строк звернення до суду з адміністративним позовом збільшується в окремих випадках.

Відповідно до вищевказаного листа Вищого адміністративного суду України визначені окремі позовні вимоги з якими платник податків має можливість звернутися до адміністративного суду протягом 1095 днів.

Збільшення строку на звернення з адміністративним позовом з позовними вимогами щодо визнання протиправною бездіяльності та стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування в листі Вищого адміністративного суду України від 10.02.11 № 203/11/13-11 не визначено.

ПАТ «Луганськтепловоз» мав право звернутися до суду із подібними позивними вимогами лише протягом шести місяців з моменту обізнаності про порушення своїх прав.

Просила суд у задоволенні позовних вимог ПАТ «Луганськтепловоз» відмовити у повному обсязі за необґрунтованістю. Судові витрати покласти на позивача.

Представник другого відповідача у судове засідання не прибув, просив слухати справу без його участі. Надав суду заперечення, в яких вказав, що головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області позовні вимоги не визнає.

З 01.01.2011 року Податковий кодекс України є єдиним і виключним законодавчим актом, який регулює питання бюджетного відшкодування податку на додану вартість за відповідною процедурою.

Відповідно до п.7 ст.200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з п.10 ст.200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Слід звернути увагу що, згідно з п.12 ст.200 Податкового кодексу орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби, орган Державного казначейства України видає платнику, податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби (ті.І3 ст.2()0 Податкового кодексу).

Відповідно до п.200.І5 от.200 Податкового кодексу України, у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про не орган Державного казначейства України та орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Це означає, що з часу набрання чинності Податкового кодексу України органи казначейства повинні відшкодовувати податок на додану вартість виключно на підставі відповідних висновків податкових органів;

позивач повинний у своєї позовній заяві просити суд не стягнути з Державного бюджету суму податку на додану вартість, а зобов'язати орган податкової служби надати у встановлений законом строк відповідному органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Частиною 2 пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України: «Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державної казначейської служби України висновок із зазначенням суми податку. що піддягає відшкодуванню з бюджету».

Враховуючи вищевикладене, другий відповідач вважає, що органи казначейства вже не повинні залучатися до справ даної категорії.

Податковий орган не надав висновку до казначейства про стягнення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень, листопад 2012 року в сумі 482722,00 гри,. тому відшкодування податку на додану вартість не проводилось.

Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом установлено, що ПАТ «Луганськтепловоз» є юридичною особою, остання реєстрація 23.06.2015 року, місцезнаходження - м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна буд 52-б (а.с.69-71).

ПАТ «Луганськтепловоз» не має заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів (а.с.72).

Податкове повідомлення-рішення від 21.02.2012 р. № форми «В1» про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за звітний період жовтень та листопад 2012 р. на 482 722,00 грн. було скасовано постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11.07.2013 р., рішення суду набрало законної сили 10 вересня 2013 року (ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду по справі №812/2360/13-а залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.03.2015 р.) ( а.с.16-30).

Згідно з пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

З огляду на наведену норму податкового Закону у контролюючого органу були відсутні підстави для відмови позивачеві у поверненні бюджетного відшкодування в розмірі 482 722 грн., оскільки достовірність нарахування цієї суми, а також незаконність її зменшення відповідачем шляхом прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення було встановлено рішенням суду зі справи № 812/2360/13а. Судами встановлено правомірність включення до складу податкового кредиту жовтня та листопада 2012 року бюджетного відшкодування ПДВ, сплаченого у складі вартості за придбані товари та послуги у розмірі 482 722,00 гри., тому вказана сума 482 722,00 грн. підлягає відшкодуванню ПАТ „Луганськтепловоз".

Відповідно до п. 14.1.18. ст. 14 ПКУ бюджетне відшкодування це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Для підтвердження правомірності формування сум бюджетного відшкодування платник податків у відповідності до вимог ПКУ повинен надати контролюючому органу документи, що підтверджують правомірність формування податкового кредиту та докази оплати.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 ПКУ.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (п.200.13 ст. 200 ПКУ).

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (ч. 2 ст. 257 КАС України).

Статтею 255 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження, в даному випадку з 10 вересня 2013 року.

П'ять робочих днів відведених законодавцем контролюючому органу для надання висновку до органів казначейства, що настали за днем набрання законної сили ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013, становлять 11, 12, 13, 16 та 17 вересня 2013 року включно (14 та 15 вересня 2013 року неробочі дні - субота і неділя).

П'ять операційних днів після отримання висновку контролюючого органу для видання платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку становлять 18, 19, 20, 23 квітня та 24 вересня 2013 року включно (21 та 22 вересня 2013 року неробочі дні - субота і неділя).

25 вересня 2013 року грошові кошти в розмірі 482 722.00 грн. на рахунок ПАТ „Луганськтепловоз" не надійшли.

Таким чином, право платника податку вважається порушеним починаючи з 25 вересня 2013 року (після закінчення вищезазначених десяти робочих днів), і саме з цієї дати виникає право на звернення до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважається заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Предметом спору у даній справі є право позивача на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ. У разі невідшкодування суми ПДВ право платника порушується внаслідок не одержання коштів з бюджету тому належним способом захисту цього права є вимога про стягнення зазначених коштів. Оскарження ж дій (бездіяльності) контролюючого органу у сфері його взаємодії з органом державної казначейської служби, вимога про зобов'язання надати висновок органам державного казначейства не сприяє безпосередньому відновленню права платника.

Не заслуговує на увагу і посилання першого відповідача про порушення позивачем шестимісячного строку звернення до суду (ч. 2 ст. 99 КАС України), оскільки ч. 1 ст. 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншим Законами.

Відповідно до частини третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 99 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними, зокрема, частинами четвертою та п'ятою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 102.5. ст. 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Посилання податкового органу на лист Вищого адміністративного суд України від 10.02.2011 року № 203/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» у даному випадку є помилковим, оскільки в листі мова ведеться про застосування пунктів 56.18 та 56.19 статті 56 Податкового кодексу України які містяться в одному і тому самому нормативно-правовому акті, прийняті одночасно і регулюють ті самі відносини. Суперечність між ними не може бути розв'язана за рахунок застосування загальновизнаних прийомів тлумачення законодавчих норм (надання переваги нормі, яку прийнято пізніше або яка є спеціальною). Вони припускають неоднозначне (множинне) трактування змісту права платників податків на судове оскарження рішень про нарахування грошових зобов'язань у частині тривалості й початку перебігу строків для відповідного оскарження. Дана рекомендація судам керуватися пунктом 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

В даному випадку п.102.5. ст. 102 Податкового кодексу України викладений чітко і зрозуміло і ніяких протиріч не містить. Тому суд виходить з даної норми і строк звернення до суду становить 1095 днів та вважає, що позивачем вказаний строк не пропущеним.

На підставі вищенаведеного позовні вимоги позивача є цілком обґрунтованими.

Згідно ст. 94. Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Враховуючи вищенаведену норму та те, що судове рішення ухвалене на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне повернути позивачу сплачений судовий збір у розмірі 4 872 грн. 00 коп. за подання даного адміністративного позову, відповідно до платіжного доручення № 647 від 07 травня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 11, 17-18, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до спеціалізірованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську міжрегіонального головного управління Міндоходів, головного управління державної казначейської служби України у Луганській області про стягнення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за жовтень, листопад 2012 року у розмірі 482722,00 грн. задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» р/р № 8069 в ПАТ «ВТБ Банк», МФО 321767, код 05763797 суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з ПДВ за жовтень та листопад 2012 року в розмірі 482 722 грн. 00 коп. (чотириста вісімдесят дві тисячі сімсот двадцять дві гривні).

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» р/р № 8069 в ПАТ «ВТБ Банк», МФО 321767, код 05763797 судові витрати в розмірі 4 872 грн. 00 коп. (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві гривні).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 03 серпня 2015 року.

Суддя Т.І. Ковальова