Справа № 2а-17711/09/0470
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2010-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2010 р. Справа №2а-17711/09/0470

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 < Текст >
при секретарі ОСОБА_2
за участю представників:
позивача відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу

за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства «Южнерудпром»

до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Дніпропетровську

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Южнерудпром» звернулось до адміністративного суду із адміністративним позовом до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Дніпропетровську з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22 грудня 2005 року №/0.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач не є користувачем земельної ділянки, оскільки відповідний договір припинив дію у лютому 2000 року, в земельному кадастрі відсутні данні щодо земельної ділянки позивача, а договору оренд не укладений. Отже, відсутні підстав для сплати як податку за землю так і орендної плати.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що протягом 2002-2003 року підприємство не зверталось до ДРФ ДП «Центр державного земельного кадастру, і за підприємством рахувався податок за землю без урахування даних земельного кадастру, що призвело до заниження сум земельного податку. В судовому засіданні представник податкового органу зазначив, що дані щодо нормативної оцінки земельної ділянки були отримані шляхом направлення запиту до Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів, проте запит податкового органу у відповідача виявився відсутнім, крім того, відповідач на пропозицію суду не надав підтвердження вилучення у нього запиту та відповіді земресурсів, та поточного їх місцезнаходження.

В судовому засідання сторони підтвердили, що йдеться про земельну ділянку, яка складається з пяти ділянок, наданих на підставі рішення від 16.02.1995 року №180, також зазначено, що сторони не мають спору щодо розрахунку нарахованих сум податку, спір точиться навколо того, чи має обов'язок позивач сплачувати податок на землю за 2002-2003 роки.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Лівобережною МДПІ м. Дніпропетровська проведено перевірку, за результатами якої 22.12.2005 року складено акт «Про результати позапланової документальної перевірки правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум земельного податку ВАТ «Южнерудпром» за період з 01.01.2002 року по 31.12.2003 року.

Згідно акту перевірки, ВАТ «Южнерудпром» є землекористувачем та платником земельного податку згідно рішення Дніпропетровської міської Ради від 16.02.1995 року № 180.

На підставі акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення рішення від 22.12.2005 року № /0/0, яким до ВАТ «Южнерудпром» застосовано суму податку на землю у розмірі 542 930, 29 грн., яке вручено ліквідатору ОСОБА_5 без зазначення дати його фактичного вручення.

Відкрите акціонерне товариство «Южнерудпром» є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Рибальський гранітний кар'єр» відповідно до Статуту ВАТ «Южнерудпром» в редакції, затвердженій установчими зборами, протокол № 1 від 30.09.1999 року, яке в свою чергу було правонаступником Орендного підприємства «Рибальський гранітний кар'єр» згідно Статуту ЗАТ «Рибальський гранітний кар'єр».

На підставі рішення Дніпропетровської міської Ради від 16.02.1995 року №180 ЗАТ «Рибальський гранітний кар'єр» надана земельна ділянка в тимчасове користування.

Вказане рішення стало підставою для укладення договору про надання у тимчасове користування земельних ділянок № 1363/12 від грудня 1997 року. Відповідно до пункту 1 вказаного договору орендодавець (виконком) надає орендарю (ОП «Рибальський гранітний кар'єр») в тимчасове користування по фактичному розміщенню без права капітального будівництва площею 983 896 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Томська, 283. Податок на землю 37 998, 06 грн. на рік.

Пунктами 3, 4, 5 договору зазначено, що строк орендного договору встановлюється з січня 1998 року по лютий 2000 року, орендна плата по цьому договору визначена в сумі 3 166 грн. в місяць, яку орендар зобов'язаний перераховувати на рахунок орендодавця вперед за місяць, повідомляючи про кожний платіж.

Згідно пункту 9 договору у разі закінчення дії договору орендна плата сплачується орендарем по день фактичної сдачі земельної ділянки.

При цьому в судовому засіданні представник зазначив, що земельна ділянка не поверталась орендарю, відповідні акти не складались, навпаки велась робот по укладенню нового договору оренди.

Листом від 19.04.2004 року № 5493 Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів повідомило податкову, що земля за ВАТ «Южнерудпром» у Державному земельному кадастрі міста не зареєстрована. Листом від 31.03.2005 року № 5023 - 5 Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів знову повідомило податкову, що станом на 28.03.2005 року, інформація про земельні ділянки зареєстровані за ВАТ «Южнерудпром» у Державному земельному кадастрі міста відсутня. ОСОБА_6 від 17.05.20 року № 6/475 Комітет земельних відносин Дніпропетровської міської ради повідомив податкову, що згідно з фіскальним кадастром орендованих земельних ділянок, орендар ВАТ «Южнерудпром» не зареєстрований.

Представником відповідача до матеріалів справи надані копії розрахунків земельного податку на 2002-2004 роки, які подавались позивачем.

Вирішуючи спір по суті суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про плату за землю», в редакції на час дії спірних правовідносин, оренда визначена як засноване на договорі строкове платне володіння, користування земельною ділянкою.

Статтею 2, 5, 19 вказаного Закону визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок.

За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар. Розмір, умови внесення орендної плати за землю встановлюються за угодою сторін у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Таким чином, з огляду на наведені умови договору № 1363/12 від грудня 1997 року, з врахуванням умов правонаступництва, позивач був орендарем земельної, та мав сплачувати оренду плату, а не податок на землю.

При цьому, у спірному періоді позивач не повертав земельну ділянку, отже, він відповідно до пункту 9 договору зобов'язаний продовжувати сплату орендної плати згідно умов договору оренди.

Таким чином, визначення позивачу до сплати податку на землю є помилковим. Поряд з цим, податковим органом не надано підтвердження наявності в земельному кадастрі у 2002-2003 році інформації щодо спірних земельних ділянок, однак, відповідно до статті 13 Закону України «Про плату за землю», підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Вказані дані, які стали підставою для нарахування податку, на пропозицію суду не надані.

На підставі викладеного, керуючись статтями 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Южнерудпром» до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Дніпропетровську про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22 грудня 2005 року №/0/0.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя < (підпис) > Постанова виготовлена у повному обсязі 26 квітня 2010 рокуОСОБА_1