Справа № 2а-820/10/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2010-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2010 р. Справа № 2a-820/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.

за участю секретаря Дутчак Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 38778,21 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2010 року Державна податкова інспекція в місті Івано-Франківську (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 26107,69 гривень.

12.05.2010 року представником позивача суду надано заяву про збільшення позовних вимог, у звязку із збільшенням розміру податкового боргу, просив стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 38778,21 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення Закону України «Про систему оподаткування», Закону України «Про податок на додану вартість»не сплатив податкові зобовязання з сплати самостійно задекларованих сум податку на додану вартість в розмірі 30975,29 гривень, нарахованої пені, за несплату цього податку, в розмірі 1349,47 гривень, а також в порушення Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», не сплатив податок з доходів фізичних осіб в розмірі 5551,40 гривень, застосованих, в порядку статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», штрафних санкцій в розмірі 49,67 гривень та нарахованої пені в розмірі 852,38 гривень. Загальна сума податкового боргу відповідача становить 38778,21 гривень.

Позивач в судове засідання не зявився, його представником суду надано клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що 21.09.2004 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради проведено державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1. 23.09.2004 року відповідача взято на податковий облік Державною податковою інспекцією в місті Івано-Франківської області, як платника податків.

Закон України "Про систему оподаткування" визначає принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників.

Стаття 4 Закону України "Про систему оподаткування" визначає, що платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 9 Закону України "Про систему оподаткування" платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Згідно частини 1 статті 14 Закону України "Про систему оподаткування" до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкові платежі) належать податок на додану вартість, а також податок на доходи фізичних осіб.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України "Про систему оподаткування" платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані: вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Судом встановлено, що відповідач являється платником податку на додану вартість та платником податку з доходів фізичних осіб.

Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Згідно підпункту 1.1. пункту 1 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" платники податків юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Судом встановлено, що у відповідності поданих відповідачем декларацій з податку на додану вартість №141354/79 від 21.09.2009 року за серпень 2009 року (а. с. 50), №168416/79 від 20.10.2009 року за вересень 2009 року (а. с. 48), №192865/79 від 20.11.2009 року за жовтень 2009 року (а. с. 45) та №41362/79 від 19.04.2010 року за березень 2010 року (а. с. 64), загальна сума самостійно задекларованих ним сум з цього податку становить 27218 гривень. Однак, на момент звернення позивача до суду податкові зобовязання відповідача з податку на додану вартість становлять 30975,29 гривень (а. с. 67).

У відповідності до підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім передбачених законом випадків.

Відповідно до пункту 5.1. статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Підпунктом 5.3.1. пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Таким чином, податкові зобовязання відповідача з податку на додану вартість, які визначені ним самостійно в податкових деклараціях є узгодженими та на відповідача покладено обовязок здійснити сплату таких зобовязань у передбачений Законом строк.

Згідно пункту 1.13 статті 1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»податок з доходів фізичних осіб визначений як плата фізичної особи за послуги, які надаються їй територіальною громадою, на території якої така фізична особа має податкову адресу або розташовано особу, що утримує цей податок згідно з цим Законом.

Відповідно абзацу 1 пункту 1 статті 8 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»Державна податкова адміністрація України здійснює контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів).

Як встановлено судом, позивачем податковим повідомленням форми «Ф»за №/0 від 19.02.2009 року відповідачу визначено податкове зобовязання з сплати податку з доходів фізичних осіб, за 2009 рік в розмірі 13200 гривень (а. с. 14).

Оскільки, відповідачем не була порушена процедура апеляційного узгодження податкових зобовязань визначених позивачем податковим повідомленням форми «Ф»за №/0 від 19.02.2009 року з сплати податку з доходів фізичних в розмірі 13200 гривень, то суд приходить до висновку, що у відповідності до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»дані податкові зобовязання відповідача, є узгодженими з 26.02.2009 року, тобто з дня отримання відповідачем податкового повідомлення.

Однак, відповідачем податкове зобовязання з сплати податку з доходів фізичних осіб за вказаний період сплачено частково. Несплачений розмір податкових зобовязань з вказаного податку становить 5551,40 гривень, що підтверджується довідкою про борг за платежами, що контролюються органами державної податкової служби і обліковуються в картках особових розрахунків (а. с. 67).

Таким чином, сума несплачених податкових зобовязань відповідача, з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 5551,40 гривень, є узгодженою.

Відповідно до підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»у випадках апеляційного узгодження суми податкового зобовязання платник податків зобовязаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф, при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що 24.04.2009 року службовими особами Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську за наслідками проведеної невиїзної документальної перевірки відповідача з питань своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2009 року до 24.04.2009 року, складено акт за №5273/17-112/НОМЕР_1 від 24.04.200 року, в якому зафіксовано, що відповідачем пропущено граничні строки сплати узгодженої суми податкового зобовязання з сплати податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1996,98 гривень до 30 календарних днів (а. с. 9 10).

Позивач, у відповідності до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковим повідомленням-рішенням за №/0 від 24.04.2009 року застосував до відповідача штрафні (фінансові) санкції в розмірі 199,70 гривень (а. с. 8).

19.11.2009 року позивачем проведено аналогічну перевірку відповідача за період з 01.01.2009 року до 19.11.2009 року, за наслідками якої встановлено, що відповідачем пропущено граничні строки сплати узгодженої суми податкового зобовязання з сплати податку з доходів фізичних осіб в розмірі 496,73 гривень до 30 календарних днів. Вказані обставини підтверджуються актом невиїзної документальної перевірки за №17802/17-112/НОМЕР_1 від 19.11.2009 року (а. с. 12 13).

Позивач, 19.11.2009 року податковим повідомлення-рішенням за №/0, у відповідності до вищевказаного підпункту Закону до відповідача застосував штрафні (фінансові) санкції в розмірі 49,67 гривень (а. с. 11).

Загальна сума несплачених відповідачем штрафних (фінансових) санкцій становила розмір 249,37 гривень, однак, у звязку з частковим погашенням відповідачем штрафних санкцій, сума несплачених відповідачем штрафних (фінансових) санкцій становить 49,67 гривень.

Сума несплачених штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 49,67 гривень, є узгодженою у відповідності до статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Пунктом 6.1.1 пункту 6.1 статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" передбачено, що після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до пункту 1.4. статті 1 зазначеного Закону, пеня плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків у зв'язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов'язання, обов'язок сплати якої передбачено підпунктом 1.1. пункту 1 статті 1 зазначеного Закону.

Судом встановлено, що за несплату відповідачем узгодженого податкового зобовязання з сплати податку на додану вартість в розмірі 30975,29 гривень, позивачем нараховано пеню в розмірі 1349,47 гривень та з сплати податку з доходів фізичних осіб в розмірі 5551,40 гривень та застосованих штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 49,67 гривень, нараховано пеню в розмірі 852,38 гривень. Загальна сума несплаченої відповідачем пені становить розмір 2171,85 гривень.

Відповідно до підпункту 6.2.1. пункту 6.2. статті 6 зазначеного Закону передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Судом встановлено, що позивачем відповідно до підпункту 6.2.3. пункту 6.2. статті 6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" було надіслано відповідачу першу податкову вимогу від 01.04.2009 року та другу податкову вимогу від 27.05.2009 року, які відповідач залишив без реагування.

Згідно підпункту 5.4.1. пункту 5.4. Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгоджених податкових зобов'язань в загальному розмірі 38778,21 гривень, є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити суму податкового боргу. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпункт 3.1.1 пункт 3.1 статті 3 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлює, що активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1, 76000, вулиця Вовчинецька, 198Б/101, місто Івано-Франківськ, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в дохід державного бюджету податковий борг в розмірі 38778 (тридцять вісім тисяч сімсот сімдесять вісім) гривень 21 копійка.

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 31.05.2010 року.