Справа № 2а-50/08/0970
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2012-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2012 р. Справа № 269/11

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Олендера І.Я.,

суддів: Каралюса В.М., Гулида Р.М.,

при секретарі: Корчинській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом Закритого акціонерного товариства «Прикарпатжитлобуд» до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

28.11.2007 року ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» звернулося з позовом до ДПІ в м. Івано-Франківську про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень. Позовні вимоги мотивувало тим, що за наслідками проведеної перевірки відповідачем згідно оскаржуваних рішень безпідставно нараховані податкові зобов'язання по податку на додану вартість та податку з прибутку і застосовано штрафні санкції.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2010 року позов задоволено, а саме визнано протиправними податкові повідомлення-рішення за № /3 від 27.11.2007 року та за № /3 від 27.11.2007 року.

Вказане судове рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач ДПІ в м. Івано-Франківську, та в поданій апеляційній скарзі покликається на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позову.

Представник відповідача апелянта ДПІ в м. Івано-Франківську в судовому засідання підтримав вимоги апеляційної скарги та просить її задовольнити.

Представник позивача ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ в м. Івано-Франківську з 07.03.2007 року по 13.04.2007 року проведено виїзну планову перевірку ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005 року до 31.12.2006 року, по податку на додану вартість - за період з 01.10.2005р. по 31.12.2006 р.

Результати перевірки було оформлено та зафіксовано Актом перевірки за №171/23-2/05423969 від 20.04.2007 року, де посадовими особами податкового органу зроблено висновок про порушення позивачем вимог п.п. 1.22.1 п.1.22, п.1.25 ст.1, п.3.1 ст.3, п.п.4.1.1, 4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.2, 5.3.9 п.5.3 ст.5, п.6.1 ст.6 Закону Україи «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.п.7.3.1, 7.3.5 п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.1.3 ст.1, п.3.4 ст.3, абз. е,г п.п. 4.2.9 п.4.2 ст.4, п.п.8.1.1, 8.1.2 п.8.1 ст.8, п.17.1, 17.2 ст.17 ЗУ «Про податок з доходів фізичних осіб», п.1.6, 3.1 Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.03.2003 р. за №143, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.04.2003р за №271/7592.

На підставі вказаного акту Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську прийнято рішення за № /0 від 08.05.2007 р., яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 784 365,60 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 585 348 грн. та штрафних санкцій в сумі 199 017,60 грн. та рішення за № /0 від 08.05.2007 р., яким визначено податкове зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 92 721 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 52 882 грн. та штрафних санкцій в сумі 39 839 грн.

За наслідками процедури апеляційного оскарження остаточно було прийнято та надіслано позивачу податкові повідомлення-рішення за № /3 та за № /3 від 27.11.2007 року.

Відповідно до Акту перевірки та рішень податкових органів, прийнятих за наслідками розгляду скарг, порушення норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», Закону України «Про податок на додану вартість» відбулося внаслідок заниження ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» валового доходу на суму 21 498 грн. за І квартал 2006 року та 5 906 548 грн. за III квартал 2006 року, заниження об'єкта оподаткування податком на додану вартість за жовтень 2005 року, а також завищення валових витрат шляхом безпідставного включення до їх складу 812 179 грн.

Надаючи оцінку прийнятим податковим повідомленням-рішенням податкового органу, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав їм вірну правову оцінку та правильно застосував норми, як матеріального так і процесуального права.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що у грудні 2005 року позивачем закінчено будівництво торгово-фінансового комплексу (далі - ТФЦ) в м. Косові, яке розпочато в 2002 році. В II півріччі 2005 року та у 2006 році проводилось будівництво 24-х квартирного житлового будинку по вул. Мельника та багатоквартирного будинку по вул. Медичній.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем виключено з складу валових витрат витрати, понесені позивачем по спорудженню ТФЦ в м. Косові в сумі 812 179 грн., в тому числі 388 068,43 грн. витрат, понесених в попередніх податкових періодах та витрати в сумі 424 110,57 грн., які понесені в перевіряємому періоді.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - сума будь - яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 зазначеного Закону визначено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до оборотної відомості по рахунку 15/1 ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» за листопад 2004 року собівартість спорудження ТФЦ в м. Косові (І пусковий комплекс) складала 836 948,83 грн., про що зроблений запис по видатку оборотної відомості рахунку 15/1 за листопад 2004 року, собівартість спорудження 2-3 пускового комплексу становила 676 847,77 грн. згідно оборотної відомості по рахунку 15/1 станом на 01.07.2005 року. Також Товариство за період з 01.01.2006 року по 30.09.2006 року понесло витрат на поліпшення стану зданих в експлуатацію приміщень II пускового комплексу в розмірі 82 680,75 грн., що підтверджується даними оборотної відомості по рахунку 15/1 та розшифровками витрат по об'єктах.

Відтак, правильним є висновок суду першої інстанції, що відповідач не мав правових підстав для виключення із валових витрат позивача витрати понесених ним в 2004 році у сумі 388 068,43 грн.

Щодо виключення податковим органом із валових витрат ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» в перевіряємому періоді витрат в сумі 424 110,57 грн., то судом першої інстанції вірно встановлено, що ТФЦ в м. Косові зданий в експлуатацію, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні відповідним рішенням Косівської РДА.

Позивачем, витрати по спорудженню даного комплексу, що віднесені до складу валових витрат підтверджені документально.

Відповідно до абз.4 п.5.3.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, непідтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до вимог п. 2 ст. З Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Згідно положень ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Згідно ч.11 ст.1 вказаного Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Судом першої інстанції вірно враховано, що в Акті перевірки за №171/23-2/05423969 від 20.04.2007 року відповідачем зазначено, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі і додаткових (інших) документів, що свідчать про діяльність підприємства за період, що перевіряється, немає.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції прийшов до вірного висновку що надані Товариством первинні податкові та бухгалтерські документи: податкові накладні, банківські виписки, про оплату за придбані будівельні матеріали, за виконані роботи субпідрядними організаціями, матеріальні звіти про списання по об'єкту ТФЦ в м. Косові будівельних матеріалів, договори на виконання підрядних робіт та акти виконаних робіт, відомості рахунку 15/1 містять відомості про господарську діяльність та підтверджують її здійснення.

Щодо віднесення податковим органом витрат, понесених позивачем по будівництву групи житлових будинків по вул. Медичній, як витрат понесених на спорудження основних фондів для власних потреб, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про їх помилковість.

Так згідно п.п.5.3.2. п.5.3. ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не відносяться до складу валових витрат придбання, будівництво, реконструкція, модернізація, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону.

Відповідно до п.п.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону під терміном «основні фонди» слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом.

Згідно Довідки з ЄДРПОУ серед видів діяльності позивача за КВЕД є загальне будівництво будівель (нові роботи, роботи з заміни, реконструкції та відновлення). В судовому засіданні представники позивача зазначили, що під час проведення перевірки неодноразово вказували посадовим особам ДПІ, що квартири по вул. Медичній є товаром, який створений з метою продажу та отримання прибутку, та підтверджується тією обставиною, що стоном на 27.11.2007 року позивачем вже реалізовано 10 квартир.

Відповідачем не було доведено використання позивачем квартир по вул. Медичній у власній господарській діяльності, як основних фондів, тому у податкового органу не було підстав для віднесення витрат по спорудженню 24-х квартирного будинку по вул. Медичній до витрат на спорудження основних фондів.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що позивачем валові доходи та валові витрати визначались відповідно до позиції ДПА України, визначеної у листі від 11.04.2005 року за № 156/2/15-1110 і дії ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» повністю узгоджувались з положенням п.п. 4.4.1 п. 4.4 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Пунктом 7.9 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено порядок оподаткування операцій з борговими вимогами та зобов'язаннями, зокрема п.п.7.9.1 цього пункту визначено, що з урахуванням особливостей, встановлених Законом, не включаються до валового доходу і не підлягають оподаткуванню кошти або майно, залучені платником податку у зв'язку з придбанням платником податку майна на підставі договору концесії, комісії, консигнації, довірчого управління, схову (відповідального зберігання), а також згідно з іншими цивільно-правовими договорами, що не передбачають передачі права власності на таке майно, з урахуванням положень підпункту 7.9.6 пункту 7.9 ст. 7 Закону.

Отже, дія підпункту 7.9.1 Закону на операції з одержання від пайовиків внесків для фінансування будівництва житла у вигляді коштів не поширюється.

Судом першої інстанції встановлено, що на момент перевірки кошти забудовників не залучались, оскільки перше житло було реалізовано лише в 2007 році, тому твердження представника ДПІ щодо неподання відповідних договорів є безпідставним.

Позивачем в 3 кварталі 2006 року змінено методику обліку приросту (убутку) запасів в деклараціях по податку на прибуток за 9 місяців 2006 року та за 2006 рік. А саме матеріальні витрати по групі будинків по вул. Медичній у поданій декларації за 9 місяців 2006 року відображені як приріст матеріальний запасів у незавершеному виробництві.

Податковим органом при визначенні різниці між задекларованими доходами за 3 квартал 2006 року за даними податкового обліку платника та даними перевірки в сумі 5 885 050 грн. застосовано незрозумілу методику та необґрунтовано визначено інвестиційний дохід від реалізації 24-х квартирного житлового будинку по вул. Мельника без врахування всіх понесених товариством витрат на будівництво вказаного будинку. При цьому в акті перевірки за №171/23-2/05423969 від 20.04.2007 року перевіряючими визначено та підтверджено витрати понесені позивачем на будівництво будинку по вул. Мельника в сумі 4 558 612 грн. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що понесені товариством витрати належним чином обревізовані та підтверджені актом перевірки. Однак при визначенні інвестиційного доходу дані витрати податковим органом не були взяті до уваги, а посадовими особами ДПІ використана методика, згідно якої на підставі не підтверджених показників неправомірно визначено різницю між задекларованими доходами за 3 квартал 2006 року за даними податкового обліку платника та даними перевірки в сумі 5 885 050 грн.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції, при річному обороті ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» у 6 000 000 грн., різниця між задекларованими доходами та даними податкового обліку не може становити 5 885 050 грн., яка є практично рівнозначною сумі річного обороту Товариства.

Згідно листа-відповіді на заперечення позивача ДПІ в м. Івано-Франківську зазначено, що дана різниця вже становить іншу суму, а саме: 1 326 438,2 грн., однак жодних посилань на первинні документи на підставі яких податковим органом проведено такий розрахунок не зроблено.

Згідно п.п.2.3.2 п.2.3 ст.2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України 10.08.2005 року за №327, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №925/11205 за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено запис у податковому та бухгалтерському обліку та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом при визначенні валових витрат по кожному об'єкту будівництва, такі необґрунтовано визначені за різною методикою. Так при визначенні валових витрат по будівництву ТФЦ в м. Косові первинні податкові та бухгалтерські документи: податкові накладні, банківські виписки, про оплату за придбані будівельні матеріали, за виконані роботи субпідрядними організаціями, матеріальні звіти про списання по об'єкту ТФЦ в м. Косові будівельних матеріалів, договори на виконання підрядних робіт та акти виконаних робіт, відомості рахунку 15/1 містять відомості про господарську діяльність та підтверджують її здійснення, перевіряючими до уваги не прийняті, а аналогічні документи, що підтверджують витрати по будівництву 24 квартирного житлового будинку по вул. Мельника були враховані. Крім того працівники ДПІ самостійно визначили витрати, понесені на спорудження житлового будинку по вул. Медичній, як витрати понесені на спорудження основних фондів для власних потреб та виключили їх з валових витрат.

Факт наявної в акті розбіжності щодо методу формування доходів і витрат визнаний представниками відповідача в суді першої інстанції.

При цьому судом першої інстанції враховано, що згідно бухгалтерських даних товариства за 2006 рік нараховано амортизаційних відрахувань в сумі 1 050 000 грн., з яких в податкових деклараціях відображено тільки 480 000 грн. Однак незважаючи на те, що в акті перевірки посадовими особами, які проводили перевірку, підтверджено, що Товариство володіє власними основними фондами і на вартість таких фондів згідно бухгалтерського обліку товариства нараховано амортизаційних відрахувань за 2006 рік в сумі 1 050 000 грн., перевіряючими не враховано витрати підприємства в сумі 570 000 грн. (1 050 000 грн.-480 000 грн. = 570 000 грн.).

Судом першої інстанції правильно визнано необґрунтованими дії податкового органу щодо обліку фінансової діяльності позивача по окремих обєктах будівництва, а не в цілому.

Так як будівництво будівель є основним видом діяльності позивача, тому всі здійснені роботи по будівництву повинні оподатковуватись за єдиною методикою і як один вид діяльності.

Судом першої інстанції вірно враховано, що факт понесення ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» витрат на будівництво ТФЦ в м. Косові, інших валових витрат підтверджується висновком судово-економічної експертизи за №98/362/363 від 30.03.2010 року, проведеної на виконання ухвали суду від 18.07.2008 року по даній справі, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 22.09.2009 року. При цьому суд відхиляє заперечення ДПІ щодо неповноти та неналежного провадження даної експертизи, як необґрунтовані.

З огляду на вище зазначене суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за № /3 від 27.11.2007 року.

Щодо податкового повідомлення рішення за № /3 від 27.11.2007 року апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність прийняття того, з огляду на нижчевикладене.

В судовому засіданні встановлено, що ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» в перевіряємому періоді виконував роботи по будівництву 24-х квартирного житлового будинку в с. Крихівці із залученням бюджетних коштів та коштів фізичних осіб-пайовиків, з якими укладено договори про пайову участь.

Згідно акту прийому-передачі квартир від 29.09.2005 року 14 квартир в 24-х квартирному житловому будинку в с. Крихівці (рішення про прийняття в експлуатацію за №313 від 22.09.2005 року) у відповідності до договору дольової участі від 25.03.2003 року та додаткової угоди від 14.05.2004 року товариством передано управлінню комунального будівництва обласної державної адміністрації в Івано-Франківській області, з яких 8 квартир згідно додаткової угоди від 14.05.2004 року. Крім того 10 квартир придбані фізичними особами, з якими Товариством укладались договори про пайову участь.

Перевіркою встановлено, що кошти в сумі 709 914 грн. ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» отримано від фізичних осіб пайовиків в 2004 році, а в перевіряємому періоді позивачем отримало від вищевказаних осіб грошові кошти в загальній сумі 81 500 грн. як доплату за квартири та як оплату за добудову приміщення по об'єкту.

Відповідно до даних перевірки загальна сума коштів, отриманих від фізичних осіб-пайовиків, як цільове фінансування 24-х квартирного житлового будинку в с. Крихівці склала 791 414 грн.

За висновками акту перевірки позивачем в порушення п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 та п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не нараховано податкове зобов'язання по даному податку на суму 52 882 грн., як різницю, визначену за даними платника податку та даними перевірки (791 414 грн. - загальна сума отриманих коштів) - 79 020 грн. - дані платника).

Відповідно до п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість» об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

Згідно п. 4.1. ст. 4 вищевказаного Закону база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

Підпунктом 7.3.1. п.7.3 ст.7 Закону визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку, або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Судом першої інстанції встановлено, що кошти в сумі 709 914 грн. ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» від реалізації квартир в житловому будинку в с. Крихівці отримано від фізичних осіб пайовиків в 2004 році, тобто не у періоді за який проводилась перевірка, однак, як вбачається з матеріалів справи даний період вже перевірявся органами ДПС і за результатами перевірки складено акт позапланової перевірки за № 557/26-2/05423969 від 18.06.2004 року з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» за період з 01.04.2003 року по 31.03.2004 року, а по податку на додану вартість з 01.04.2003 року по 30.04.2004 року та акт планової перевірки за №845/23-4/05423969 від 22.12.2005 року за період з 01.04.2004 року по 30.06.2005 року, по податку на додану вартість за період з 01.05.2004 року по 30.09.2005 року.

Вищевказаними актами за вказані періоди дано комплексний аналіз правильності визначення, повноти нарахування та своєчасності сплати ПДВ по всіх проведених підприємством операціях. Всі розбіжності по даних актах були узгоджені і донараховані суми по сплаті ПДВ були сплачені. В порушення принципу обґрунтованості прийняття рішення суб'єктом владних повноважень дана обставина працівниками ДПІ при проведенні перевірки до уваги взята не була.

В перевіряємому періоді Товариство отримало від фізичних осіб-пайовиків грошові кошти як доплата за квартири та як оплата за добудову приміщення по об'єкту 24х квартирного будинку в с. Крихівцях в загальній сумі 81 500 грн. згідно акту перевірки за №171/23-2/05423969 від 20.04.2007 року вказані кошти в перевіряємому періоді були відповідно до чинного законодавства задекларовані та з них сплачено ПДВ в повному обсязі. Дана обставина підтверджується актом перевірки за №171/23-2/05423969 від 20.04.2007 року.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, з акту перевірки податковим органом зроблено висновок про донарахування ПДВ в сумі 52 882 грн. за жовтень 2005 року, при цьому податковий орган в такому акті та листі-розясненні за № 51352/10/23-247 від 08.10.2007 року вказує, що донарахування податкового зобовязання з ПДВ ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, в тому числі і даних залишків на відповідних рахунках бухгалтерського обліку на початок перевіряємого періоду, які відображають суму отриманих коштів та нарахованого податкового зобовязання з даного податку.

Відповідно до п.1.7 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом Державної* податкової адміністрації України 10.08.2005 року за №327, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №925/11205 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно п.п. 2.3.2 вказаного Порядку за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно висвітлити показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю, зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Підпунктом 2.3.4. Порядку визначено, що не допускається відображення в акті перевірки необгрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання.

Згідно ч. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Судом першої інстанції встановлено, що ні в акті перевірки, ні в наданому листі - роз'ясненні відповідачем не зроблено посилань на первинні документи на підставі яких здійснено донарахування податкового зобов'язання по податку на додану вартість.

За таких обставин надання податковому органу всіх оформлених належним чином документів, передбачених законодавством про податки та збори, є підставою для прийняття останніх до уваги, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що неправомірність визначеного позивачу податкового зобов'язання з ПДВ крім вищенаведеного підтверджується також і висновком судово-економічної експертизи за №98/362/363 від 30.03.2010 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано залишив поза увагою твердження представників відповідача про порушення посадовими особами ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так само обґрунтовано не взято до уваги покликання на ненадання позивачем по справі договорів з фізичними та юридичними особами на пайову участь у будівництві, оскільки встановлено, що на момент перевірки об'єкту будівництва по вул. Медичній кошти забудовників не залучались, оскільки перше житло було реалізовано лише в кінці 2007 року вже після проведення перевірки.

Суд першої інстанції правильно відхилив покликання відповідача на наказ Міністерства фінансів України за №356 від 29.12.2000 року Про затвердження методичних рекомендацій по застосуванню регістрів бухгалтерського обліку, оскільки останній не є нормативно-правовим актом, як такий, що відповідно не зареєстрований в Міністерстві юстиції України.

Щодо ненадання органам ДПІ при проведенні перевірки ЗАТ «Прикарпатжитлобуд» довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форми КБ-3) по об'єктах будівництва, то суд правильно вказав, що довідки даної форми використовуються при розрахунках із залученням державних коштів або коштів підприємств, установ і організацій державної власності. По будовах, будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування, оформлення довідок обумовлюється контрактом. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов вірного висновку, що оформлення довідки про вартість виконаних підрядних робіт (типова форма № КБ-3) провадиться за період, що встановлений контрактом на виконання підрядних робіт.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку, що податкові повідомлення за № /3 від 27.11.2007 року та за № /3 від 27.11.2007 року прийняті протиправно та підлягають скасуванню, відтак суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду 14 грудня 2009 року у справі № 2а-50/08/0970 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення. На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після вступу в законну силу, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : І.Я.Олендер

Судді: В.М.Каралюс

ОСОБА_1

Ухвала в повному обсязі складена 25.03.2012 року.