Справа № 2а-1870/478/12
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2012-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2012 р. Справа № 2a-1870/478/12

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Єреп Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 2а-1870/478/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробнича фірма "Автомобіліст" до Державної податкової інспекції в місті Суми про визнання дій протиправними та визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробнича фірма "Автомобіліст" (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції в місті Суми (далі відповідач), в якому позивач просить визнати неправомірними дії відповідача щодо організації та проведення документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробничої фірми "Автомобіліст" з питань дотримання вимог податкового законодавства протиправними та визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 09.08.2011 № /63391. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є зареєстрованою юридичною особою, яка провадить свою діяльність на спрощеній системі обліку та звітності, а тому в силу вимог пункту 4 частини 1 статті 6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" № 727 від 03.07.1998 року не є платником земельного податку. З врахуванням тієї обставини, що належна позивачу на праві тимчасового користування, на підставі договору від 20.05.1996, земельна ділянка площею 0,1611 га., яка використовувалась нею для провадження підприємницької діяльності, позивач був звільнений від сплати земельного податку за вказану ділянку відповідно до п.6 постанови Кабінету Міністрів України "Про розяснення Указу Президента України від 3 липня 1998 року №727/98" № 507 від 16.03.2000 року. Відтак, визначення йому відповідачем суми податкового зобовязання з земельного податку є протиправним. Враховуючи викладене, просив позов задовольнити.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог у судовому засіданні заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що обовязок по сплаті позивачем земельного податку з моменту виникнення права власності передбачений безпосередньо умовами договору купівлі-продажу земельної ділянки. За наведеного доводив, що сума податкового зобовязання з земельного податку визначена позивачу правомірно і обґрунтовано.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач 29.04.1994 зареєстрований юридичною особою (а.с. 6), перебуває на податковому обліку у відповідача (а.с. 8). На 2011 рік позивачу було видано свідоцтво про сплату єдиного податку серії Б № 691534 (а.с. 32).

Приміщення, що розташоване за адресою: м. Суми, вул. Чернігівська, 3а, належить позивачу на праві тимчасового користування на підставі договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 20.05.1996 № 48, зареєстрованого в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 21 травня 1996 року за № 48 (а.с. 9).

Як вбачається з довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 1527 видами діяльності позивача за КВЕД є, зокрема: роздрібна торгівля автомобільними деталями та приладдям; оптова торгівля автомобільними деталями та приладдям; роздрібна торгівля мотоциклами; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту (а.с. 52).

Відповідно до технічного паспорту (а.с. 53), право власності на житлове приміщення, розташоване за адресою: м. Суми, вул. Чернігівська, 3а належить позивачу.

Як вбачається з пункту 1.2 договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 20.05.1996 № 48, укладеного між позивачем та Сумською міською Радою народних депутатів земельна ділянка, розташована за зазначеною вище адресою, надається на умовах оренди на 50 років під розміщення магазину.

Таким чином, зазначені докази свідчать про здійснення позивачем підприємницької діяльності у відповідності до обраного виду діяльності на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Чернігівська, 3а.

22.07.2011 посадовою особою ДПІ в м. Суми проведена документальна невиїзна перевірка позивача з питання дотримання вимог податкового законодавства, якою встановлено порушення підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження податкового зобовязання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за січень-травень 2011 року на суму 7 674,55 грн. За наслідками проведеної перевірки складено акт від 25.07.2011 № 5604/152/14019026 (а.с. 12-14).

Актом перевірки встановлено, що річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за січень - травень 2011 року, зазначеного позивачем у податковій декларації орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності на 2011 рік та уточнюючій податковій декларації з плати за землю, є меншим, ніж визначено за результатами документальної перевірки, оскільки, визначене платником податків податкове зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності за січень - травень 2011 року становить 1 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що призвело до заниження податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності за січень - травень 2011 року на 7 674,55 грн. чим порушено вимоги п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України щодо визначення мінімального річного розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності для всіх категорій земель, крім сільськогосподарського призначення, на рівні трикратного розміру відповідного земельного податку.

За наслідками проведеної перевірки, на підставі акту від 25.07.2011 № 5604/152/14019026, ДПІ в м. Суми було прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.08.2011 № /31502/70119, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної форм власності з юридичних осіб в сумі 7 674,55 грн. та нарахована штрафна (фінансова) санкція у сумі 1 грн (а.с. 15).

Позивач, не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, оскаржив його до вищестоящих податкових органів у порядку апеляційного узгодження, проте, за результатами розгляду скарг позивача податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги без задоволення.

Вказане податкове повідомлення-рішення оцінюється судом як протиправне з огляду на наступне.

Згідно приписів статей 320 Цивільного кодексу України та 134 Господарського кодексу України, власник, у тому числі на основі права власності спільно з іншими субєктами, має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності. У користуванні позивача, на підставі договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 20.05.1996 № 48, знаходиться земельна ділянка, яку він використовує для здійснення підприємницької діяльності.

В силу вимог статті 269 Податкового кодексу України, платниками податку за землю є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Разом з тим, абзац п'ятий частини першої статті 6 Указу Президента України «Про спрощену систему оподатковування, обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998 року звільняв і на даний час (Податковий кодекс України) звільняє від сплати ряду податків і зборів (обов'язкових платежів), у тому числі земельного податку, суб'єктів малого підприємництва, які сплачують єдиний податок.

Таким чином, законодавством були встановлені дві обов'язкові умови, за яких суб'єкт підприємницької діяльності не є платником плати (податку) за землю:

- перебування на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку, про що отримано свідоцтво про сплату єдиного податку;

- земельні ділянки, які є об'єктом плати за землю, використовуються для провадження підприємницької діяльності.

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Як вбачається із довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 1527 видами діяльності позивача за КВЕД є, зокрема: роздрібна торгівля автомобільними деталями та приладдям; оптова торгівля автомобільними деталями та приладдям; роздрібна торгівля мотоциклами; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту. Доказів того, що позивач не здійснював таких чи інших видів підприємницької діяльності відповідачем не здобуто і суду не надано.

Відповідно, позивач згідно з Указом Президента України «Про спрощену систему оподатковування, обліку і звітності суб'єктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998 року звільнений від сплати земельного податку за земельну ділянку площею 0,1611 га., що розташована за адресою: м. Суми, вул. Чернігівська, 3а.

Оскільки позивач є платником єдиного податку і здійснює підприємницьку діяльність, нарахування йому податковим органом земельного податку є неправомірним та суперечить вимогам чинного законодавства.

Що стосується вимог позивача стосовно визнання дій відповідача щодо організації та проведення документальної невиїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, результати якої оформлено актом від 25.07.2011 № 5604/152/14019026 суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 25.01.2011 позивачем до відповідача була подана податкова декларація орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2011 рік, визначивши зобовязання по орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2011 рік у розмірі 1 % від нормативної грошової оцінки землі.

08.07.2011 ДПІ в м. Суми прийнято наказ № 3780 про організацію документальної невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробничої фірми «Автомобіліст» з питання дотримання субєктом господарювання вимог податкового законодавства, а саме: повноти і правильності обчислення податкового зобовязання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за січень-травень 2011 року (а. с. 45).

Повідомлення про запрошення та копія наказу ДПІ в м. Суми № 3780 були вручені уповноваженій особі позивача 15.07.2011, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 47)

Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу України - органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно вимог п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

ДПІ в м. Суми з урахуванням відомостей отриманих від позивача на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20. п.п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України призначено позапланову невиїзну перевірку позивача, про що видано наказ від 08.07.2011 № 3780.

Згідно п. 79.2 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Посилання представника позивача на п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, суд не приймає до уваги, оскільки зазначені пункти встановлюють вимоги на документальні позапланові виїзні перевірки, в той час як ДПІ в м. Суми проводилася документальна позапланова невиїзна перевірка, а тому вимоги зазначеної статті не поширюються на порядок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач при організації та проведення документальної невиїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, результати якої оформлено актом від 25.07.2011 № 5604/152/14019026 діяв на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, а тому підстави для визнання його дій протиправними відсутні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Суми від 09.08.2011 № /63391, яким Товариству з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробничій фірмі "Автомобіліст" збільшено суму грошового зобовязання за платежем орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності з юридичних осіб на загальну суму 7 675, 55 грн., в т.ч. за основним платежем - 7 674, 55 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 , 00 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробнича фірма "Автомобіліст" до Державної податкової інспекції в місті Суми про визнання дій протиправними та визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в місті Суми від 09.08.2011 № /63391, яким Товариству з обмеженою відповідальністю торгівельно-виробничій фірмі "Автомобіліст" збільшено суму грошового зобовязання за платежем орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності з юридичних осіб на загальну суму 7 675, 55 грн., в т.ч. за основним платежем - 7 674, 55 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 , 00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя Є.Д. Кравченко

Постанову складено у повному обсязі та підписано 20 лютого 2012 року.