Справа № 802/1854/15-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 липня 2015 р. Справа № 802/1854/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Антоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Волощук А.М.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Янушкевича А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Іллінецької об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Іллінецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (Іллінецька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, податковий орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.04.2015 року (податкове повідомлення - рішення, рішення).

На обґрунтування позову зазначено, що податковим органом з 25.02.2015 р. по 18.03.2015 р. проведено позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3, за результатом якої складено акт № 15/17-026/НОМЕР_1 від 25.03.2015 року. У вступній частині акту вказано, що проведено документальну планову виїзну перевірку, відповідно до затвердженого плану перевірок, наведеного у додатку №1 до акту. Проте, фактично, додаток №1 до акту перевірки є розрахунком пені. Затверджений план перевірки до акту не доданий, а отже відсутні підстави вважати, що проведено планову перевірку.

Як стверджує позивач, відповідно до змісту акту, законних підстав, передбачених ст. 78 ПК України для проведення позапланової перевірки, також немає.

Також, податковим органом порушено п. 77.4 ст. 77 ПК України, так як наказ № 186 від 19.02.2015 р. вручено не за 10 днів до проведення перевірки, а перед початком самої перевірки. А отже, на думку позивача, перевірка є незаконною.

Не погоджується позивач і з висновками самого акту перевірки. Так, у акті зазначено, що ОСОБА_1 за період з 1.10.2012 року по 1.10.2013 р. отримано дохід в сумі 308032 грн., але не зазначено чи ця сума з врахуванням ПДВ чи без такого. Разом з тим, у акті не зазначено, що під час перевірки надавались документи (видаткові накладні, товаротранспортні накладні, фіскальні чеки про оплату товару та інші розрахункові документи) щодо поставки товарів від контрагентів-постачальників, які реалізовувались третім особам. В усіх накладних та чеках про оплату до ціни товару включена сума ПДВ.

Оскільки податковим органом не враховано, що в суму придбаного позивачем товару, контрагенти-постачальники включили ПДВ, що за вказаний у акті період складає 47 500,28 грн., а тому у відповідача відсутні підстави для нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартість за перевищення загальної суми від здійснення операцій з постачання понад 300 000 грн., як то передбачено пунктом 181.1 статті 181 ПК України.

Позивач зазначає, що Іллінецька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, приймаючи таке рішення, діяла не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки ФОП ОСОБА_1 не було допущено перевищення встановленої п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України загальної суми від здійснення своєї господарської діяльності, що підлягає оподаткуванню, а тому й не повинна була реєструватися платником ПДВ з 11.10.2013 року.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, що наведені у адміністративному позові.

Представник відповідача позов не визнав, з підстав, наведених у письмових запереченнях. Зокрема, в ході розгляду справи вказав, що працівниками податкового органу проведено документальну планову виїзну перевірку СПД ОСОБА_1 за період 1.01.2012 р. по 31.12.2014р., в ході якої виявлені порушення пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183 ПК України, а саме: при перевищені загальної суми доходу 300000 грн. сукупно від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість протягом 12 календарних місяців, не подала реєстраційну заяву про реєстрацію як платника ПДВ та податкові зобов'язання не декларувала. А отже, перевіркою зроблено висновок про заниження податку на додану вартість на загальну суму 61443 грн., в зв'язку з чим і винесено податкове повідомлення рішення та нараховано штрафну санкцію.

Щодо самої перевірки, то представник зазначив, що проводилась планова. План перевірок позивачу не надавався, оскільки цього не вимагає ПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

Посадовими особами Іллінецької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області в період з 25.02.2015 року по 18.03.2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт № 15/17-026/НОМЕР_1 від 25.03.2015 року (акт перевірки). У висновку акту зазначено про порушення позивачем вимог п.183.2 ст.183 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 61443 грн., так як несвоєчасно зареєструвалась платником податку на додану вартість.

З висновками акту перевірки позивач не погодилась, у зв'язку з чим 30.03.2015 року подала до Іллінецької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області заперечення до акту (вих.№30/3), розглянувши які, податковий орган висновки, викладені у акті перевірки, залишив без змін (лист №1046/З/17-01-20 від 06.04.2015 року).

На підставі акту перевірки Іллінецькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06.04.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 76803,75 грн., в тому числі 61443 грн. - за основним платежем та 15360,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернулась до Головного управління ДФС у Вінницькій області із скаргою вих. №17/07 від 17.04.2015 року, за результатом розгляду якої, Головним управлінням ДФС у Вінницькій області прийнято рішення №199/3/02-32-10-04 від 12.05.2015 року, яким податкове повідомлення-рішення № від 06.04.2015 року залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

22.05.2015 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Державної фіскальної служби України із скаргою вих. №22/05 про скасування рішення ГУ ДФС у Вінницькій області №199/3/02-32-10-04 від 12.05.2015 року та податкового повідомлення-рішення № від 06.04.2015 року. Рішенням Державної фіскальної служби України №5284/3/99-99-10-01-03-14 від 05.06.2015 року рішення ГУ ДФС у Вінницькій області та податкове повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Вважаючи, що податкове повідомлення-рішення № від 06.04.2015 року є протиправним, позивач звернулась з даним позовом до суду про його скасування

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент здійснення перевіреної господарської діяльності та виявленого порушення) (далі - ПК України) для цілей оподаткування платником податку є: будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Згідно пункту 181.1 статті 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

І зазначеної норми видно, що у разі нарахування (сплати) особі протягом останніх 12 календарних місяців загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, сукупно більше 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання).

У акті перевірки зазначено, що при перевірці книг обліку розрахункових операцій виявлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.10.2012 року по 01.10.2013 рік отримано дохід від реалізації товару в сумі 308032 грн., однак всупереч вимог податкового законодавства з 11.10.2013 року не зареєструвалась платником ПДВ.

Так, відповідно до пункту 183.2 статті 182 ПК України, у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

За період з 11.10.2013 року по 31.12.2014 року валовий дохід ФОП ОСОБА_1 склав 307215 грн.

З урахуванням встановлених обставин та керуючись нормами статей 181 та 183 ПК України податковим органом зроблено висновок про порушення останніх та заниження податкового зобов'язання на суму 61443 грн. (307215 грн. x 20% = 61443 грн.).

Однак, слід зазначити, що при проведені перевірки, розраховуючи загальну суму від здійснення позивачем операцій з поставки товарів (послуг) протягом останніх 12 календарних місяців, перевіряючим не було відраховано з цієї суми (308032 грн.) податок на додану вартість (який включено контрагентами позивача), як того вимагає п.181.1 ст.181 ПК України, внаслідок чого податковий орган дійшов помилкового висновку про перевищення позивачем встановленої цією нормою граничної суми у 300000 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не було допущено перевищення встановленої п.181.1 ст.181 ПК України загальної суми від здійснення своєї господарської діяльності, що підлягає оподаткуванню, оскільки загальна нарахована (сплачена) на користь позивача сума протягом останніх 12 календарних місяців від здійснення підприємницької діяльності склала 246425,6 грн. (без урахування ПДВ) (308032 грн. - 61606,4 (20 %) грн.), що є менше 300 000 грн.

Так, аналіз пункту 181 статті 181 ПК України дає підстави вважати, що в ній йдеться про вирахування суми ПДВ, сплаченої позивачем при придбані товару.

Приймаючи до уваги те, що, як встановлено судом, позивачем в перевіряємий період не було перевищено граничної суми у 300000 грн., суд вважає, що ФОП ОСОБА_1, відповідно до вимог ПК України не повинна була подавати не пізніше 11.10.2013 року до Іллінецької ОДПІ ДФС у Вінницькій області заяву про реєстрацію платником ПДВ та податкову декларацію за базовий звітний (податковий) період. Відтак, у податкового органу відсутні підстави для нарахування податкового зобов'язання за період з 11.10.2013 року по 31.12.2014 рік.

Аналогічна позиція щодо розуміння положень пункту 181 статті 181 ПК України викладена й у рішеннях Вищого адміністративного суду України (№к/800/64143/13 від 6.07.15 р., №К/800/43388/13 від 20.05.2014р.).

Згідно зі статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення, дії чи бездіяльність державного органу, органу місцевого самоврядування повинні бути прийняті чи здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідати вимогам діючого законодавства.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд доходить висновку, що приймаючи податкове повідомлення-рішення № від 06.04.2015 року, відповідач діяв без дотримання усіх перелічених критеріїв, у зв'язку з чим позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про скасування спірного рішення підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окремо слід зазначити, що судом не беруться до уваги доводи позивача, як підстава для визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення, щодо незаконності перевірки, виходячи з наступного.

Як пояснено представником відповідача, у акті перевірки помилково зазначено, що перевірка є позаплановою, оскільки допущена технічна описка в цій частині. Як і помилковим є посилання у акті на додаток № 1, як на план перевірок. Дійсно надано розрахунок пені.

Фактично, як стверджує представник відповідача, проведена планова перевірка відповідно до плану роботи, про що і відображено у акті перевірки. Однак такий план платнику податків не надається, оскільки не вимагається статтею 81 ПК України.

Так, відповідно до положень пункту 81.1 зазначеної норми, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Перелічене було надано позивачу.

Слід зазначити, що визначальним при проведенні перевірки є те, що позивач допустив до її проведення податковий орган та перевірка проведена. Жодних заперечень щодо її неправомірності (незаконності) висловлено не було. Не є і предметом оскарження у цій справі сама перевірка та правомірність її проведення.

Крім того, допущені технічні помилки при складанні акту на суть порушення, у разі його наявності, не впливають.

За наведених обставин, відсутні підстави вважати незаконним рішення податкового органу про нарахування податкового зобов'язання за наявності лише технічних помилок у акті.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовільнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Іллінецької об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області № НОМЕР_2 від 6.04.2015 р.

Стягнути з державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_1., реєстраційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.), сплачений згідно квитанції № 0.0.401601811.1 від 23.06.2015р.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна