Справа № 808/2935/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м.Київ К/800/4819/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український графіт» до Запорізької митниці Міндоходів, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, про визнання дій протиправними, скасування рішення та карток відмови, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Український графіт» звернулось до суду з позовом до Запорізької митниці Міндоходів, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо направлення запитів про надання додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення: від 05 грудня 2013 року №82789, від 06 грудня 2013 року №83081; визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 06 грудня 2013 року №112050000/2013/000995/2, №112050000/2013/000999/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2013/01306, №112050000/2013/01309; зобов'язати у встановленому законодавством порядку скласти та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України в Запорізькій області висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачені митні платежі в сумі 127249,67 грн.; зобов'язати визнати митну вартість товарів, поставлених за контрактом від 20 червня 2013 року №804/1323-818/35309/34, укладеного між позивачем та «GRAPHITE INDUSTRY MANAGEMENT & TRADING LP»; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму сплаченого судового збору; зобов'язати відповідача в порядку ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України не пізніше 30 календарних днів з моменту набрання постановою суду законної сили, надати Запорізькому окружному адміністративному суду звіт про виконання постанови суду, що набрала законної сили.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про протиправність дій відповідача щодо направлення запиту про надання додаткових документів, безпідставність винесення рішень про коригування митної вартості, оскільки ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Вважає, що прийняті відповідачем рішення про визначення митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України є протиправними та необґрунтованими.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28 травня 2014 року позовна заява Публічного акціонерного товариства «Український графіт» в частині позовних вимог щодо зобов'язання Запорізької митниці Міндоходів визнати митну вартість товарів, поставлених за контрактом від 20 червня 2013 року №804/1323-818/35309/34, укладеного між позивачем та «GRAPHITE INDUSTRY MANAGEMENT & TRADING LP», залишена без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.155 КАС України.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково; скасовано рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів від 06 грудня 2013 року №112050000/2013/000995/2, №112050000/2013/000999/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2013/01306 та №112050000/2013/01309; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

При винесенні рішень в частині задоволення вимог про скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови суди попередніх інстанцій виходили із надання позивачем митному органу повного пакету документів на підтвердження заявленої митної вартості, недоведеності відповідачем наявності розбіжностей у поданих документах або існування будь-яких обмежень, які б унеможливили визначення митної вартості за основним методом.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог, Запорізька митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить судові рішення скасувати в тій частині, в якій задоволений адміністративний позов, відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У касаційній скарзі відповідач зазначає про правомірність та законність дій митниці щодо відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів через митний кордон України та відповідному коригуванні митної вартості товару, оскільки виявлені у поданих документах розбіжності були обґрунтованими і давали підстави для витребування додаткових доказів.

Публічне акціонерне товариство «Український графіт» у поданих запереченнях просить залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 20 червня 2013 року між позивачем - Публічним акціонерним товариством «Український графіт» (покупець) та фірмою «INDASTRY MANAGEMENT & TRADING LP», Нова Зеландія (постачальник) укладено контракт №804/1323-818/35309/34 на поставку товару визначеному в Додатку №1 до контракту (Специфікації №1), коксу нафтового сумарного малосірнистого марки «KT-Q», вартістю 1140000 доларів США.

30 травня 2013 року позивачем укладено договір з фірмою «Balti Mereteeninduse OU» (Естонія) (експедитор) на транспортно-експедиційне обслуговування зовнішньо-торгівельних вантажів залізничним транспортом №804/1323-818/34250/15, за яким експедитор зобов'язувався виконати роботи з організації транспортно-експедиційного обслуговування зовнішньо-торгівельних вантажів позивача залізничним транспортом територіями країн СНД, Балтії, Європи, вартість послуг з перевезення встановлена у розмірі 62737 доларів США.

На виконання умов контракту №804/1323-818/35309/34 позивачем у грудні 2013 року поставлено товар в кількості 515600 кг на умовах DAF - кордон Росії ІНКОТЕРМС-2000 за ціною 190 USD за тону (за 1 метричну тону товару в перерахунку на 3% масової долі вологи (чиста вага). Оскільки вміст вологи товару, згідно сертифікату якості №201 від 22 листопада 2013 року, перевищував 3% та становив 4,4%, кінцева вага товару була визначена 508382 кг, а загальна вартість становить 96592,58 USD.

05 грудня 2013 року позивачем з метою митного оформлення партії товару на адресу Запорізької митниці Міндоходів електронною поштою направлено вантажно-митну декларацію №112050000/2013/032921. Митна вартість позивачем визначена за ціною договору (контракту), тобто за основним (першим) методом визначення митної вартості товарів.

Для митного оформлення товарів декларантом митному органу надано: картку обліку особи, що здійснювала операцію з товаром; залізничні накладні від 22 листопада 2013 року №26; інвойси від 26 листопада 2013 року №309009G, №309010G; контракт від 20 червня 2013 року №804/1323-818/35309/34; додаток (специфікація №1) до контракту від 20 червня 2013 року №804/1323-818/35309/34; договір від 30 травня 2013 року №804/1323-818/34250, як доказ транспортування; додаткову угоду від 31 жовтня 2013 року №12 до договору експедирування; довідку експедитора від 03 грудня 2013 року №03/1; довідку про декларування валютних цінностей; інформацію про залізничні накладні; інформацію про надходження товару; сертифікат якості товару від 22 листопада 2013 року №201.

Митним органом, з посиланням на те, що документи не містять всіх даних для визначення митної вартості товару за основним методом, а також на виявлені під час здійснення митного контролю розбіжності (в накладних УМВС від 22 листопада 2013 року №26 в графі № 23 «Документи приложенные отправителем» наявний сертифікат про походження товару та митна декларація, проте до митного оформлення дані документи надані не були), запропоновано надати (за наявності) додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні показники товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вимог митниці позивачем додатково надано: висновок Запорізької ТПП щодо вартісної характеристики товару від 19 липня 2013 року №ОИ-199; акт Запорізької ТПП щодо якісної характеристики товару від 12 серпня 2013 року № И-88; виписку з бухгалтерської документації - прибуткові ордери №275п-276п від 27 листопада 2013 року. Інші визначені в запиті митного органу документи (договір з третіми особами, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи виробника товару) не були надані через їх відсутність у ПАТ «Український графіт». На підтвердження неможливості їх отримання відповідачу були надані запити до продавця від 07 жовтня 2013 року №34-184 з проханням надати такі документи та відповідь продавця від 07 жовтня 2013 року №10-07 з відмовою в їх наданні. Надати копію експортної митної декларації країни відправлення також не виявилось можливим, оскільки документ був вилучений митним органом на кордоні країни експорту.

За результатами перевірки митної декларації та документів, наданих позивачем, проведенням процедури консультацій, 06 грудня 2013 року митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/000995/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого позивачем товару визначена із застосуванням методу 2г) за ціною договору щодо подібних товарів згідно наявної інформації та становить 375,8 доларів США за одну тону (0,3758 доларів США за 1 кг), а загальна вартість партії товару - 193762,48 доларів США, що на 52793,90 доларів США більше митної вартості товару, заявленої позивачем (140968,58 доларів США).

У рішенні зазначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально, не визначені достовірно. Декларантом подано не в повному обсязі документи, які підтверджують митну вартість, а також декларант відмовився від надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних товарів згідно наявної у митного органу інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ст.59 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо подібних товарів за методом 2г) (з розрахунку 0,3758 USD за 1 кг за МД від 04 листопада 2013 року №112050000/2013/029200) згідно вимог ч.4 ст.57 Митного кодексу України проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості товару. Під час консультації митний орган та декларант здійснили обмін наявною у кожного з них інформацією. За результати проведеної консультації узгоджено та прийнято рішення про визначення митної вартості за методом 2) згідно вимог ст.59 Митного кодексу України.

Також відповідачем видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2013/01306.

В подальшому задекларований товар випущений у вільний обіг за МД від 06 грудня 2013 року №112050000/2013/033119 зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом.

Судами також встановлено, що позивачем на виконання контракту №804/1323-818/35309/34 у грудні 2013 року здійснено поставку товару в кількості 261800 кг. На умовах DAF - кордон Росії ІНКОТЕРМС-2000 за ціною 190 USD за тону (за 1 метричну тону товару в перерахунку на 3% масової долі вологи (чиста вага). Оскільки вміст вологи товару перевищував 3% та становив 4,4%, кінцева вага товару була визначена 258135 кг, а загальна вартість становить 49045,65 USD.

Поставка здійснена на митну територію України на підставі договору на транспортно-експедиційне обслуговування зовнішньо-торгівельних вантажів залізничним транспортом від 30 травня 2013 року №804/1323-818/34250/15. Вартість послуг з перевезення склала 22532,00 USD.

06 грудня 2013 року позивачем для розмитнення вказаної партії товару за допомогою електронної пошти направлено на адресу Запорізької митниці Міндоходів вантажно-митну декларацію №112050000/2013/033084, відповідно до якої митна вартість визначена позивачем за ціною договору (контракту), тобто за основним (першим) методом визначення митної вартості товарів.

Для проведення митного оформлення декларантом до митного органу надано: картку обліку особи, що здійснила операцію з товаром; залізничні накладні від 22 листопада 2013 року №№18, № 845127; інвойси 26 листопада 2013 року №309009, № 309010; контракт від 20 червня 2013 року №804/1323-818/35309/34; додаток (специфікація №1) до контракту №804/1323-818/35309/34 від 20 червня 2013 року; договір від 30 травня 2013 року №804/1323-818/34250; додаткову угоду від 31 жовтня 2013 року №12 до договору експедирування; довідки експедитора №03/2, 03/3 від 03 грудня 2013 року; довідку про декларування валютних цінностей; інформація про радіологічний контроль, відноситься до залізничних накладних; інформація про походження товару, відноситься до інвойсів; сертифікат якості товару від 22 листопада 2013 року №201.

Посилаючись на те, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять певні розбіжності, а саме: у графі 6 залізничних накладних містяться посилання на контракт від 30 травня 2013 року № 804/1323/818/34250/15 та контракт від 20 червня 2013 року № 804/1323-818/35309/34, в гр.23 залізничних накладених наявна інформація, щодо документів, що прямували разом з товаром, а саме: сертифікат країни походження та митна декларація країни відправлення, проте зазначені документи до митного оформлення не надавались, митним органом запропоновано декларанту надати (за наявності) додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні показники товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

На запит митного органу декларантом додатково надано: висновок Запорізької ТПП щодо вартісної характеристики товару від 19 липня 2013 року №ОИ-199; акт Запорізької ТПП щодо якісної характеристики товару від 12 серпня 2013 року №И-88; виписку з бухгалтерської документації - прибуткові ордери №275п-276п від 27 листопада 2013 року. Інші зазначені в запиті митниці документи (договір з третіми особами, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи виробника товару) відповідачу не були надані, через їх відсутність в позивача, про що відповідача було своєчасно поінформовано. При цьому, на підтвердження неможливості їх отримання, митниці були надані: запит позивача до продавця №34-184 від 07 жовтня 2013 року з проханням надати такі документи та відповідь продавця №10-07 від 07 жовтня 2013 року з відмовою в їх наданні. Надати копію експортної митної декларації країни відправлення також не виявилось можливим, оскільки цей документ був вилучений митним органом на кордоні країни експорту.

За результатами розгляду поданих позивачем документів, 06 грудня 2013 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2013/000999/2, відповідно до якої відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку 0,3758 доларів США за 1 кг коксу нафтового марки «KT-Q», згідно ВМД № 112050000/2013/029200 від 04 листопада 2013 року.

У рішенні зазначено, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), не може бути застосований через те, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально, не визначені достовірно. Декларантом не подано документи, які підтверджують митну вартість, в повному обсязі. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий, тому що у декларанта немає даних за вартістю операцій з ідентичними товарами (однаковими по всіх ознаках з оцінюваними товарами). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий тому, що у декларанта немає даних за вартістю операцій з подібними (аналогічними) товарами, які подаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути прийнятий тому, що у декларанта немає даних за ціною одиниці товару, по якій найбільша партія оцінюваних, ідентичних або подібних (аналогічних) імпортних товарів продається на території України покупцеві, а також немає відомостей по відповідних витратах (витрати на виплату комісійних, сум прибутку й загальних витрат, до яких належать прямі і непрямі витрати, зв'язані зі збутом зазначених товарів, витрати на навантажувально-розвантажувальні роботи, транспортування, страхування, іт.п.). Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) не може бути прийнятий тому, що у декларанта немає інформації щодо вартості матеріалів і витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів, тобто немає калькуляції виробника за вартістю товарів, обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до місця ввезення на митну територію України, на страхування цих товарів та інших витрат, пов'язаних із ввезенням цих товарів в Україну. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у митного органу інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 Митного кодексу України використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей за основним та другорядними методами. Згідно вимог ч.4 ст.57 Митного кодексу України проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості товару згідно з положеннями ст.ст.59, 60 Митного кодексу України. Під час консультації митний орган та декларант здійснили обмін наявною у кожного з них інформацією. За результати проведеної консультації узгоджено та прийнято рішення про визначення митної вартості за методом№6 згідно вимог ст.64 Митного кодексу України.

Також відповідачем видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2013/01309.

В подальшому задекларований товар випущений у вільний обіг за МД від 09 грудня 2013 року №112050000/2013/033197 зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч. ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Судами обґрунтовано відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

За вказаними обставинами суди дійшли вірного висновку про те, що позивачем подано відповідачу всі необхідні документи на підтвердження митної вартості ввезеного товару, заявленої позивачем за основним методом, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар; правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Рішення судів попередніх інстанцій щодо скасування рішень Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів про коригування митної вартості товарів від 06 грудня 2013 року №112050000/2013/000995/2, №112050000/2013/000999/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/2013/01306 та №112050000/2013/01309 є правильними та підлягають залишенню без змін.

За вказаними обставинами колегія суддів вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог в частині скасування оскаржуваних рішень митниці про коригування митної вартості та картки відмови.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді