Справа № 826/7614/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 липня 2015 року № 826/7614/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС»
доДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2015 року № , -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28 квітня 2015 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» (далі - ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС», позивач) з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2015 року № , прийнятого Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що винесене податкове повідомлення-рішення є таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах та нормах чинного законодавства.

Позивач зазначає, що відповідач, продублювавши нічим не доведені дані податкової інформації щодо неможливості проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання - ТОВ «ТЕСЛАБУД» (), а також дані щодо ТОВ «АКРОС ГРУП БУД» (), зробив необґрунтовані припущення, що взаємовідносини зі своїми контрагентами платник податку декларував з метою штучного формування податкового кредиту, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами.

Позивач вказує, що доказами підтвердження реальності здійснення фінансово-господарських взаємовідносин між ним та його контрагентами є укладені договори підряду. Всі податкові накладні складені та оформлені у відповідності з вимогами Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями.

Разом з тим, контролюючим органом не було надано належної оцінки та проігноровано фінансово-господарські документи позивача по взаємовідносинах з контрагентами та зроблено упереджені висновки щодо порушень податкового та іншого законодавства з боку підприємства.

На переконання позивача, не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючим, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання.

Як наслідок, позивач вважає, що висновки викладені в акті перевірки базуються на припущеннях та неналежних доказах, посилання в ньому на порушення вимог діючого законодавства безпідставне та неправомірне, фактичне виконання господарських зобов'язань між ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» та його контрагентами (ТОВ «ТЕСЛАБУД» (), ТОВ «АКРОС ГРУП БУД» ()) підтверджено всіма необхідними первинними документами, а тому, на переконання позивача, твердження контролюючого органу про відсутність у платника податків при укладенні договорів та здійсненні господарських операцій з контрагентами господарської мети суперечить вимогам чинного законодавства України та є безпідставним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві подала письмові заперечення, в яких зазначає, що враховуючи дані податкової інформації щодо неможливості проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання - ТОВ «ТЕСЛАБУД» (), а також дані щодо ТОВ «АКРОС ГРУП БУД» () та враховуючи норми законодавчих актів, документи по взаємовідносинах з вказаними вище контрагентами складені всупереч вимогам діючого законодавства України, в зв'язку з чим не має можливості підтвердити факт здійснення господарських операцій та відсутні підстави для включення позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість вартості підрядних робіт, оформлених як виконаних вказаними вище контрагентами.

За таких обставин, відповідач вважає, що на підставі виявлених порушень, контролюючим органом правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення.

В наданих запереченнях, відповідач просить в задоволенні позовних вимог повністю відмовити.

У зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, призначене на 11.06.2015, суд, відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив подальший розгляд справи проводити в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» (ідентифікаційний код юридичної особи 36856859) зареєстроване Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією 28.12.2009 за № 0035489. Вказане товариство розташоване за адресою: 04053, м. Київ, вул. Ю. Коцюбинського, буд. 7, к. 3.

ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» взято на податковий облік в органах державної податкової служби 30.12.2009 за № 37895, на дату підписання акту перевірки перебувало на обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100263128 від 15.01.2010 ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» є платником податку на додану вартість з 15.01.2010 (індивідуальний податковий номер 92).

В період з 10.03.2015 по 16.03.2015 ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ при проведенні фінансово-господарських операцій з ТОВ «АКРОС ГРУП БУД», податковий номер 39285310 за період: 01.10.2014 по 31.10.2014 та ТОВ «ТЕСЛАБУД», податковий номер 39077273 за період : 01.10.2014 по 30.11.2014, за результатами якої складено Акт № 108/26-59-22-01/36856859 від 23.03.2015 (далі - Акт № 108/26-59-22-01/36856859).

В ході перевірки контролюючим органом встановлено порушення п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 805 726,45 грн., в тому числі:

- за жовтень 2014 року в розмірі 319 883,45 грн.;

- за листопад 2014 року 485 843,00 грн.

31 березня 2015 року позивач до контролюючого органу подав заперечення, вих. № 54/03, на Акт № 108/26-59-22-01/36856859.

У висновку відповідача, складеного за результатами розгляду заперечень, від 14.04.2015 № 13831/10/26-59-22-01, висновки, викладені в акті № 108/26-59-22-01/36856859 залишено без змін.

17 квітня 2015 року ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, на підставі Акта перевірки № 108/26-59-22-01/36856859, прийняла податкове повідомлення-рішення форми «Р» № , яким згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу II та відповідно до п. 123.1 ст. 123 розділу 2 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями за порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 1 208 589,00 грн., з якої сума грошового зобов'язання за основним платежем складає 805 726,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 402 863,00 грн.

Незгода з зазначеним вище податковим повідомленням-рішенням відповідача обумовила позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення представника позивача, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Податкового кодексу України (далі - ПК України), Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV), Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704 (далі - Положення № 88).

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами п. 1.1 ст. 1 ПК України (в редакції, чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 1 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки, за наслідками проведення останньої контролюючим органом встановлені порушення наступних вимог: п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями.

З цього приводу, суд зазначає, що відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За правилами п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше:

- ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної;

- для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;

- для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

Згідно з п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що в перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «ТЕСЛАБУД» () та ТОВ «АКРОС ГРУП БУД» ().

З матеріалів справи вбачається, що 29.09.2014 між ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» (Замовник) та ТОВ «АКРОС ГРУП БУД» (Підрядник) був укладений Договір підряду № 29/09-14СП (далі - Договір № 29/09-14СП), по умовам якого Замовник доручає та оплачує, а Підрядник зобов'язується за рахунок власних та/або залучених сил, засобів, у відповідності до даного Договору, Проектної документації та державних будівельних норм і правил виконати комплекс підрядних робіт по улаштуванню монолітного залізобетонного каркасу, монтажу збірних залізобетонних конструкцій та супутніх робіт (Роботи) на будівництві багатоповерхового житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями при будівництві багатоквартирної житлової забудови на території 3-го мікрорайону IV житлового району в м. Бровари Київської області, вул. Київська, 243. Перша черга будівництва (Об'єкт).

На виконання умов вказаного договору сторонами були складені та підписані акти приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року: № 1 від 22.10.2014, № 2 від 24.10.2014 та № 3 від 31.10.2014 на суми, відповідно, 57 300,00 грн. в т.ч. ПДВ на суму 9 550,00 грн., 58 000,00 грн. в т.ч. ПДВ - 9 666,67 грн. та 54 700,00 грн. в т.ч. ПДВ - 9 116,67 грн.

На вказані вище суми складені довідки про вартість виконаних робіт/та витрат/ за жовтень 2014 року та виписані податкові накладні: № 2203 від 22.10.2014, № 2405 від 24.10.2014, № 3116 від 31.10.2014.

Також, 01.10.2014 між ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» (Замовник) та ТОВ «АКРОС ГРУП БУД» (Підрядник) був укладений Договір підряду № 01/10-14СП (далі - Договір № 01/10-14СП), по умовам якого Замовник доручає та оплачує, а Підрядник зобов'язується за рахунок власних та/або залучених сил, засобів, у відповідності до даного Договору, Проектної документації та державних будівельних норм і правил виконати комплекс підрядних робіт по улаштуванню монолітного залізобетонного каркасу, монтажу збірних залізобетонних конструкцій та супутніх робіт (Роботи) на будівництві багатоповерхового житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями при будівництві багатоквартирної житлової забудови на території 3-го мікрорайону IV житлового району в м. Бровари Київської області. Друга черга будівництва (Об'єкт).

На виконання умов вказаного договору сторонами були складені та підписані акти приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року: № 1 від 18.10.2014, № 2 від 22.10.2014, № 3 від 24.10.2014 та № 4 від 31.10.2014 на суми, відповідно, 95 000,00 грн. в т.ч. ПДВ на суму 15 833,33 грн., 56 400,00 грн. в т.ч. ПДВ - 9 400,00 грн., 58 700,00 грн. в т.ч. ПДВ - 9 783,33 грн. та 58 900,00 грн. в т.ч. ПДВ - 9 816,67 грн.

На вказані вище суми складені довідки про вартість виконаних робіт/та витрат/ за жовтень 2014 року та виписані податкові накладні: № 1701 від 17.10.2014 та № 1801 від 18.10.2014, № 2202 від 22.10.2014, № 2404 від 24.10.2014 та № 3115 від 31.10.2014.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що 01.10.2014 між ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» (Замовник) та ТОВ «ТЕСЛАБУД» (Підрядник) був укладений Договір підряду № 01/1/10-14СП (далі - Договір № 01/1/10-14СП), по умовам якого Замовник доручає та оплачує, а Підрядник зобов'язується за рахунок власних та/або залучених сил, засобів, у відповідності до даного Договору, Проектної документації та державних будівельних норм і правил виконати комплекс робіт по улаштуванню монолітних залізобетонних конструкцій, монтажу збірних залізобетонних конструкцій будівлі з супутніми роботами (Роботи) на будівництві житлового будинку з офісними приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: бульвар Івана Лепсе, 7-г (літера «А») у Солом'янському районі м. Києва (Об'єкт).

На виконання умов вказаного договору сторонами були складені та підписані акт приймання виконаних робіт за жовтень 2014 року № 1 від 31.10.2014 та акти приймання виконаних робіт за листопад 2014 року: № 1 від 28.11.2014 та № 2 від 28.11.2014 на суми, відповідно, 685 183,20 грн. в т.ч. ПДВ на суму 114 197,20 грн., 711 035,65 грн. в т.ч. ПДВ - 118 505,94 грн. та 119 122,35 грн. в т.ч. ПДВ - 19 853,72 грн.

На вказані вище суми складені довідки про вартість виконаних робіт/та витрат/ за жовтень та листопад 2014 року та виписані податкові накладні: № 398 від 31.10.2014, № 398 від 28.11.2014.

Також, 02.10.2014 між ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» (Замовник) та ТОВ «ТЕСЛАБУД» (Підрядник) був укладений Договір підряду № 02/10-14СП (далі - Договір № 02/10-14СП), по умовам якого Замовник доручає та оплачує, а Підрядник зобов'язується за рахунок власних та/або залучених сил, засобів, у відповідності до даного Договору, Проектної документації та державних будівельних норм і правил виконати комплекс підрядних робіт по улаштуванню монолітного залізобетонного каркасу, монтажу збірних залізобетонних конструкцій та супутніх робіт (Роботи) на будівництві багатоповерхового житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями при будівництві багатоквартирної житлової забудови на території 3-го мікрорайону IV житлового району в м. Бровари Київської області. Друга черга будівництва (Об'єкт).

На виконання умов вказаного договору сторонами були складені та підписані акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року № 1 від 31.10.2014 та акти приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 року: № 1 від 28.11.2014 та № 2 від 28.11.2014 на суми, відповідно, 795 117,45 грн. в т.ч. ПДВ на суму 132 519,57 грн., 1 710 274,62 грн. в т.ч. ПДВ - 285 045,77 грн. та 374 625,38 грн. в т.ч. ПДВ - 62 437,56 грн.

На вказані вище суми складені довідки про вартість виконаних робіт/та витрат/ за жовтень та листопад 2014 року та виписані податкові накладні: № 399 від 31.10.2014, № 399 від 28.11.2014.

У той же час, судом встановлено, що до відповідача від ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області надійшла податкова інформація «Про неможливість проведення ТОВ «ТЕСЛАБУД» () зустрічної звірки за вересень-грудень 2014 року» № 10/05-15-22-02-39077273 від 26.01.2015.

Згідно даних податкової інформації ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області від 26.01.2015 № 10/05-15-22-02-39077273 стосовно ТОВ «ТЕСЛАБУД» (), зустрічна звірка не проведена у зв'язку з тим, що підприємство не встановлено за податковою адресою; встановити та опитати посадових осіб не вдалось можливим; з метою відпрацювання наказу № 110/ДСК оперативним управлінням ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області було складено довідку № 4/7/05-15-07-03, згідно якої місцезнаходження платника податків не встановлено; державному реєстратору направлено Повідомлення від 15.01.2015 № 1 про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП.

На підприємстві зареєстровано троє чоловік, підтверджуючі документи штатного розкладу для встановлення кваліфікації трудових ресурсів та можливості виконання ними фактичних обсягів робіт по договорам відсутні. Інформація щодо використання основних фондів відсутня.

Фактично, згідно проведених заходів, у ТОВ «ТЕСЛАБУД» встановлено:

- відсутність первинних та бухгалтерських документів: договорів, накладних, товарно-транспортних накладних, податкових накладних, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, банківських виписок та будь-яких інших первинних бухгалтерських документів, регістрів бухгалтерського обліку, що засвідчують здійснення господарської діяльності;

- відсутність виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності;

- відсутність будь-якої інформації про наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Також, не встановлено отримання ТОВ «ТЕСЛАБУД» дозвільних документів на проведення діяльності, яка їх потребує.

Як наслідок, ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області в своїй податковій інформації від 26.01.2015 № 10/05-15-22-02-39077273 дійшла висновку, що в зв'язку з відсутністю ТОВ «ТЕСЛАБУД» за податковою адресою та відсутністю факту реального здійснення господарської діяльності ТОВ «ТЕСЛАБУД», відсутністю виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів для здійснення основного виду діяльності та формуванням податкового кредиту не підтвердженого контрагентами-постачальниками, на ТОВ «ТЕСЛАБУД» вбачається відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) за вересень-грудень 2014 року, які підпадають під визначення ст. 185, ст. 187, ст. 188, ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями.

Аналізом баз даних ТОВ «ТЕСЛАБУД» не має можливості підтвердити реальність господарських відносин з платниками податків за вересень-грудень 2014 року.

Таким чином, ТОВ «ТЕСЛАБУД» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Стосовно фінансово-господарських операцій з ТОВ «АКРОС ГРУП БУД», контролюючим органом було встановлено, що відповідно до даних звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за формою № Д4, який був поданий ТОВ «АКРОС ГРУП БУД» до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві (знаходиться на обліку з 04.07.2014 у ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві за № 64) 10.11.2014 № за жовтень 2014 року на підприємстві працює одна людина.

Відповідно до даних декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік, яка була подана ТОВ «АКРОС ГРУП БУД» до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві 29.01.2015 № основні засоби на балансі підприємства відсутні.

Як наслідок, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві дійшла висновку, що в перевіряємому періоді ТОВ «АКРОС ГРУП БУД» не мало на балансі необхідних адміністративних та виробничих приміщень, виробничої бази, техніки, устаткування, обладнання, приладів, засобів вимірювання та інструментів згідно з технологічними вимогами та достатнього кваліфікованого персоналу для виконання заявлених у договорах підряду робіт.

Крім того, за даними контролюючого органу, ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» до перевірки не були надані копії ліцензій та дозволи, що необхідні для виконання Робіт, свідоцтва про державну реєстрацію (або виписка з державного реєстру), свідоцтво платника ПДВ, документи що підтверджують повноваження особи, яка підписує Договір (рішення засновника, протокол загальних зборів, витяг зі статуту) з визначенням меж компетенції керівників Підрядників: ТОВ «ТЕСЛАБУД» та ТОВ «АКРОС ГРУП БУД», наявність яких передбачена п. п. 1.2 вищезазначених Договорів підряду.

Перевіркою ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» не встановлено фактів ввезення майна Підрядників на Об'єкт в зв'язку з відсутністю відповідних документів за підписами уповноважених осіб Замовника та Підрядників (пп. 2.1.7 та пп. 2.3.6 Договорів підряду).

Перевіркою ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» не встановлено фактів надання Підрядникам в роботу власних матеріальних ресурсів (матеріали, обладнання, інструменти та устаткування) в зв'язку з відсутністю актів приймання-передачі в монтаж матеріальних ресурсів, підписаних Сторонами (пп. 2.2.6 Договорів підряду).

ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» до перевірки не надавалися паспорта та сертифікати якості (відповідності) на матеріали, якщо вони постачалися на Об'єкт Підрядниками (пп. 5.6.2 Договорів підряду).

Проаналізувавши вищезазначені факти, контролюючий орган дійшов висновку, що фінансово-господарська діяльність контрагентів позивача здійснюється поза межами правового поля, що у свою чергу свідчить про ненабуття належним чином цивільної право-дієздатності ТОВ «ТЕСЛАБУД» та ТОВ «АКРОС ГРУП БУД», фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ «ТЕСЛАБУД», ТОВ «АКРОС ГРУП БУД» та ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» мають ознаки відсутності реальності здійснення, та такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами (ст. 234 Цивільного кодексу України)

Як наслідок, на переконання відповідача, господарська діяльність ТОВ «ТЕСЛАБУД» та ТОВ «АКРОС ГРУП БУД» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- відсутній рух активів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції;

- відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме: відсутній кваліфікований персонал; незначний штат працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, в тому числі за спеціальною освітою; наявність в штаті тільки керівних посад; відсутні основні фонди (за умови, що вони необхідні для здійснення операцій).

Таким чином, ТОВ «ТЕСЛАБУД» та ТОВ «АКРОС ГРУП БУД» здійснювали діяльність спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб.

З приводу встановлених під час розгляду справи фактів суд зазначає, що відповідно до п. 83.1 ст. 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є:

- документи, визначені цим Кодексом;

- податкова інформація;

- експертні висновки;

- судові рішення;

- інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року за № 2657-XII визначено, що податкова інформація - це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Джерела отримання податкової інформації, яка може бути використана контролюючими органами для забезпечення їх діяльності визначені ст. 72 ПК України.

Зокрема, відповідно до пп. 72.1.5 п. 72.1 ст. 72 ПК України контролюючими органами використовується інформація від підрозділів податкової служби та митних органів - за результатами податкового контролю.

Враховуючи викладене, суд вважає, що використання контролюючим органом під час проведення перевірки та складання за її результатами висновку інформації, викладеної в актах (довідках) перевірок (звірок) інших платників податків є правомірним, оскільки вони підтверджують або спростовують дані обліку суб'єкта господарювання, який перевіряється та отримані у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Окрім цього, суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в господарській діяльності. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відсутність факту придбання товарів (робіт, послуг) або в разі якщо придбані товари (роботи, послуги) не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

В той же час з наявних в матеріалах справи документів неможливо встановити реальність господарських операцій, виходячи з наступного.

З метою з'ясування факту здійснення господарської операції необхідно з'ясувати зокрема такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів, супроводженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податків.

Саме такої правової позиції притримується Вищий адміністративний суд України, що вбачається зі змісту листа від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» та листа № 742/11/13-11 від 02.06.2011 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» (далі - Лист від 02.06.2011).

Згідно Листа від 02.06.2011, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Отже, з досліджених в судовому засіданні первинних документів та матеріалів перевірки контрагента позивача, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентом, який не виконує свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.

Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України.

Відповідно до абзацу одинадцятого ст. 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого п. 2.1 Положення № 88 господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву підприємства, установи, від імені яких складений документ, назву документа (форми), код форми, дату і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що в ТОВ «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» відсутні об'єкти оподаткування по операціях з виконання робіт ТОВ «ТЕСЛАБУД» та ТОВ «АКРОС ГРУП БУД» за перевіряємі періоди.

Також, під час розгляду справи судом досліджені докази, а саме: договори підряду, акти приймання виконаних будівельних робіт за перевіряємі періоди, довідки про вартість виконаних робіт/та витрат/ за перевіряємі періоди, податкові накладні, які надані позивачем, суд вважає неналежними, оскільки належним чином оформлені документи не дають підстав для нарахування податкового кредиту при наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність виконаних Робіт.

Окрім цього, за відсутності інших достатніх та належних доказів, які б підтверджували реальне здійснення господарських операцій, на підставі яких сформований податковий кредит за спірними господарськими операціями, самі по собі податкові накладні не підтверджують право позивача на його формування.

Вказана позиція, зокрема, підтверджується постановою Верховного Суду України від 05 березня 2012 року № 21-421а11.

Таких достатніх та належних доказів позивачем у судове засідання надано не було, а тому аналіз матеріалів справи дає суду підстави вважати, що Роботи не були виконані саме цими контрагентами (ТОВ «ТЕСЛАБУД» та ТОВ «АКРОС ГРУП БУД»).

За вказаних обставин, суд погоджується з висновками відповідача, викладеними в акті перевірки позивача, оскільки досліджені докази не дають суду сумнівів стосовно нереальності виконаних Робіт.

З встановлених в судовому засіданні фактів та досліджених матеріалів справи, суд встановив, що дії позивача, як платника податків свідчать про його недобросовісність, а вчинені ним господарські операції викликають сумнів у їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, що свідчить про відсутність підстав для формування податкового кредиту.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17 квітня 2015 року № ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому є правомірним.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Натомість, відповідачем доведено правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, в зв'язку із чим, в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вирішив стягнути з позивача 4 384,80 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОЛЮКС ПЛЮС» судовий збір у розмірі 4 384,80 грн. на р/р: 4007, отримувач коштів УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко