Справа № 591/5388/15-а
Суддя: Кривцова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/5388/15-а
Провадження № 2-а/591/286/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

з участю представника позивача Будко К.В.

відповідача ОСОБА_1

перекладача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про примусове видворення за межі території України громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що 26 липня 2015 року під час перевірки законності перебування іноземних громадян в рамках спільної прикордонної операції «Кордон-2015» працівниками Конотопського МВ УДМС України в Сумській області виявлено громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_1, 1993 року народження, який знаходився на території України без документів на право проживання на території України.

В ході перевірки встановлено, що громадянин Республіки Афганістан ОСОБА_1, 1993 р.н., паспортний документ відсутній, прибув на територію України нелегально, поза пунктом пропуску державного кордону з метою постійного проживання та подальшого працевлаштування на території України та з 17 липня 2015 року проживає в АДРЕСА_1.

На даний момент вказана особа не має паспортного документу, ніде не працює, не має житла та коштів для існування.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач проти позову та пояснив суду, що в Афганістані у нього не залишилось родичів, він покинув територію Афганістану в зв'язку з військовим конфліктом та загрозою його життю. Він нелегально потрапив на територію України з метою працевлаштування та не оформляв документів на проживання на території України, так як не встиг цього зробити. Зазначив про бажання отримати статус біженця.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши подані суду докази, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 липня 2015 року в рамках проведення операції «Кордон-2015» працівниками Конотопського МВ УДМС України в Сумській області було виявлено громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_1, який проживає у АДРЕСА_1 та перебуває на території України без документів на право проживання на території України.(а.с.8-9,11)

У зв'язку з цим, постановою начальника Конотопського МВ УДМС України в Сумській області від 28 липня 2015 року громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_1було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням штрафу в розмірі 510 грн.(а.с.7)

Згідно вимог п. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію".

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Як зазначено у ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З наведених вище правових положень Закону випливає, що примусове видворення з України іноземців чи осіб без громадянства проводиться лише на підставі винесеної за позовом уповноваженого суб'єкта владних повноважень постанови адміністративного суду, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове видворення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, вказаного обов'язку позивачем не виконано, оскільки ним не надано доказів прийняття рішення про примусове повернення відповідача за межі території України, як не надав суду й доказів того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення про повернення.

Посилання позивача в обґрунтування свого позову на відсутність у відповідача коштів на виїзд з території України не заслуговує на уваги, оскільки дана обставина не свідчить на те, що відповідач буде ухилятися виконання рішення про примусове повернення в разі його прийняття компетентним органом.

Крім того, як вже зазначалося судом, ч. 8 ст. 26 Закону примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а як зазначив відповідач він бажає подати заяву про визнання його біженцем у зв'язку з тим, що на батьківщині йому загрожує небезпека через належність до певної соціальної групи, раніше цього він не зробив через необізнаність.

З огляду на викладене, суд вважає що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, тому у їх задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 11,70,71,86,106-163,183-5КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову Управління Державної міграційної служби України в Сумській області до громадянина Республіки Афганістан ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України- відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня проголошення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 03 серпня 2015 року.

Суддя Г.В.Кривцова