Справа № 445/2616/13-а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015р. Справа № 876/6342/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Кухтея Р.В.,

судді Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1, АДРЕСА_1

на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 27.05.2014р. у справі №445/2616/13-а

за позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відділу державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції, м.Буськ Львівської області

про зобов'язання зупинити виконавчі провадження, -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2013р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до Золочівського районного суду з адміністративним позовом до відповідача: відділу державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Львівської області про зобов`язання зупинити виконавчі провадження по виконанню вироку Золочівського районного суду в частині стягнень за експертизу і експертних досліджень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Золочівський районний суд під час розгляду кримінальної справи порушив вимоги кримінально-процесуального законодавства та КК України, а судова палата в кримінальних справах апеляційного суду на це не зреагувала. На думку позивача, досудовим слідством не здобуто доказів його вини. Оскільки вирок суду і ухвалу апеляційного суду було оскаржено позивачем до Вищого спеціалізованого суду України, тому виконавчі провадження підлягають зупиненню.

За результатами розгляду справи Золочівський районний суд Львівської області прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки звернення до суду касаційної інстанції учасника процесу з скаргою на рішення суду не надає державному виконавцеві право зупинити виконавче провадження до винесення рішення у кримінальній справі Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (позивач у справі): ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити. Апеляційна скарга вмотивована тим, що відповідно до ч.3 ст.388 КПК України, одночасно з витребуванням справи за наявності для цього підстав судді може зупинити виконання судового рішення до розгляду подання чи скарги в суді.

Вимогами пункту 13 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено обставину, що зумовлює обов'язкове зупинення виконавчого провадження, а саме надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення. Відтак, апелянт стверджує, що шляхом подання даного адміністративного позову він якраз і просив суд надати відстрочку виконання виконання судового рішення до моменту перегляду кримінальної справи судом касаційної інстанції. Як стверджує апелянт, він не звертався попередньо до державного виконавця із заявою про зупинення виконавчого провадження, натомість, відразу подав відповідний позов до суду, який видав виконавчий документ.

Колегія суддів, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, колегією суддів встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 24.04.2013р. вироком Золочівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 був засуджений по ст.309 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України. ОСОБА_1 було звільнено від відбування цього покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк в 3 роки з покладенням на нього обов`язків , передбачених ст.76 КК України.

Даним вироком також ухвалено стягнути з ОСОБА_1 241,79грн. в користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України у Львівській області за проведення експертних досліджень та 214,13грн. в користь держави вартості додаткової експертизи наркотичних засобів.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13.09.2013р. цей вирок залишено без змін.

Відтак, Золочівським районним судом видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 присуджених до стягнення сум, які були скеровані на виконання у відділ державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Львівської області за місцем проживання ОСОБА_1

Постановами державного виконавця Буського РУЮ від 29.10.2013р. по обох виконавчих листах було відкрито виконавче провадження і ОСОБА_1 було запропоновано до 04.11.2013р. добровільно сплатити присуджені суми.

При прийнятті рішення по суті спору, суд першої інстанції керувався наступними нормами матеріального права:

Згідно із вимогами ст.181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Керуючись вимогами п.11 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі прийняття судом до розгляду касаційної скарги прокурора на рішення суду.

Повно та всебічно проаналізувавши усі фактичні обставини справи, а також норми матеріального права, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки в касаційному порядку рішення суду в кримінальній справі оскаржено не прокурором, а саме ОСОБА_1, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки законом України "Про виконавче провадження" визначено вичерпні підстави, які зобов'язуюють (ст.37 цього Закону "Обставини, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження") та надають диспозитивне право (ст.38 цього Закону "Право державного виконавця зупинити виконавче провадження") державному виконавцю для винесення постанови про зупинення виконавчого провадження. З позовної заяви та з апеляційної скарги не вбачається наявність в спірних правовідносинах підстав для зупинення виконавчого провадження про стягнення з позивача коштів, відтак, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не грунтуються на жодних нормах матеріального права та є безпідставними.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1, з огляду на що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні даного адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 27.05.2014р. у справі №445/2616/13-а за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції про зобов'язання зупинити виконавчі провадження, - залишити без задоволення.

2. Постанову Золочівського районного суду Львівської області від 27.05.2014р. у справі №445/2616/13-а, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя Р.В. Кухтей

Суддя В.П. Сапіга