Справа № 2-а-6360/11
Суддя: Грачов В. Л.
Дата ухвалення: 2011-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6360/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2011 року. Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Грачова В.Л.,

при секретарі Дубаніної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІДПС Ізюмського взводу БДПС ОСОБА_2 України в Харківській області старшого сержанту міліції ОСОБА_3, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в звязку з накладенням адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в звязку з накладенням адміністративного стягнення від 17.03.2011 року серії АХ1 № 095102, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення на користь держави у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за ст.122 ч. 1 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 17 березня 2011 року він рухався на автомобілі НОМЕР_1 по автошляху Київ-Харків-Довжанський зі швидкістю 87 км. на годину в межах населеного пункту. Як свідчить з протоколу про адміністративне правопорушення він на 633 км. вищевказаного автошляху був зупинений інспектором ДАІ старшим сержантом міліції ОСОБА_3 У протоколі також вказано, що він рухався зі швидкістю, яка перевищує встановлену швидкість для населених пунктів на 27 км. на годину, тобто зі швидкістю 87 км. на годину. Позивач з таким висновком не погодився, вказуючи, що він рухався поза межами населеного пункту, швидкість не перевищував, про що дав пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення. Вважає, що інспектор ДАІ порушив його права та вимоги інструкції про порядок складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Позивач в судове засідання зявився, та підтримав свої позовні вимоги.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про час слухання адміністративної справи у судове засідання не зявився, просив суд розглянути справу у його відсутність, та заперечував проти адміністративного позову.

Дослідив матеріали адміністративної справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно з матеріалів про адміністративне правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення Інспектор ДАІ ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 рухався в межах населеного пункту. Зі швидкістю, яка виходить за межи допустимої. Швидкість вимірювалась «Беркут»0601068.

Суд вважає, що свідчення ОСОБА_1 у тому, що дистанційний вимірювач швидкості «Беркут»№ 0601068 не сертифікований та не ліцензований в України заслуговує уваги, оскільки відповідач не надав до суду свідоцтво про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки на вказаний прилад, і придатності його вимірювати швидкість руху у колоні автомобілів на індивідуальний транспорт свідчень немає. Позивач вказує, що спереду нього рухалося ще два автомобіля і можливо була зафіксована їх швидкість. При таких обставинах застосування такої вимірювальної техніки Інспектором ДПС ОСОБА_3 суд вважає, було неправомірним.

(Згідно п.18.10 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС №111 від 27.03.2009р.(далі Інструкція) «Під час несення служби працівникам підрозділів ДПС забороняється … Використовувати під час несення служби технічні засоби та прилади, які не сертифіковані в Україні та не пройшли повірку або мають свідоцтво про повірку, термін дії якого минув»)

(Згідно п.20.1. Інструкції «Технічні засоби для визначення швидкості руху, фіксації

порушень правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, прилади для виявлення підробок у документах застосовуються згідно з інструкціями та методичними рекомендаціями про порядок їх використання.»

Згідно п. 20.2. Інструкції «Працівники підрозділів ДПС, яким видані технічні засоби

та прилади, персонально відповідають за їх цілісність та працездатність. Забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну.»)

Суд вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Однак інспектором ДПС, при невизнання своєї вини ОСОБА_1 не було надано ніяких доказів того, що правопорушення було скоєно у межах населеного пункту. У протоколі про адміністративне правопорушення відсутні свідчення свідків, інші докази, які б вказували, що адміністративне правопорушення було скоєно в межах населеного пункту. Отже, обвинувачення не ґрунтується на фактах, що прямо суперечить ст.62 Конституції України.

У відповідності до ст.251 КУпАП, пояснення цих осіб є доказами по справі. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних про свідків грубо суперечить ст.256 КУпАП та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів.

Крім того, відповідно до п. 2.16 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України 26.02.2009 року № 77, постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна містити найменування посадової особи, яка винесла постанову. Однак як вибачається із протоколу та постанови про адміністративне правопорушення, посада та особисті дані інспектора ДПС, який складав ці документи викладені не в повному обсязі (не зазначено адресу інспектора яку треба вказати при складанні позову чим порушується право на оскарження постанови).

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП; особа, яка оскаржила постанову, звільняється від сплати державного мита.

Пленум Верховного Суду України Постановою №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»звертає увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. (п.24).

Згідно Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 14.04.1997р. №341 одним з основних завдань ДАІ є забезпечення безпеки учасників дорожнього руху, захист їх прав та законних інтересів (п.п.5 п.4).

Відповідно до Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої Наказом МВС України №111 від 27.03.2009р. діяльність підрозділів ДАІ здійснюється відповідно до принципів дотримання законності, права на повагу до гідності, забезпечення свободи та недоторканності особи та її прав, гласності та верховенства права; взаємовідносини працівника ДПС з учасниками дорожнього руху мають ґрунтуватися на принципах дотримання законності, забезпечення свободи та недоторканності особи, забезпечення її прав, уважному, доброзичливому і поважному ставленні до громадян.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Оскільки інших доказів вчинення правопорушення субєктом владних повноважень не надано, то притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху неможливо на підставі неналежних доказів його вини.

Суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 159,160,162,163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІДПС Ізюмського взводу БДПС ОСОБА_2 України в Харківській області старшого сержанту міліції ОСОБА_3, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в звязку з накладенням адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії АХ1 № 095102 від 17 березня 2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. визнати неправомірною і скасувати, адміністративну справу щодо нього закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Л.Грачов