Справа № 756/757/15-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року м. Київ К/800/23214/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Леонтович К.Г.,

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

секретаря Коцюрби В.М.,

за участю ОСОБА_1, його представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року у справі №756/757/15-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 4 листопада 2014 року №135; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва призначити йому пенсію за вислугу років відповідно до п. "в" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Позовні вимоги мотивовані тим, що записами у трудовій книжці підтверджується наявність у нього необхідного трудового стажу більше ніж 30 років, з них не менше 20 років на посадах, як працівника інженерно-технічного складу в цивільній авіації, він досяг 55 років, тому відповідно до п. "в" ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має право на пенсію за вислугу років.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 1 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції та задоволені позовні вимоги. Визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 4 листопада 2014 року № 135. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. "в" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та відмовити в позові, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що 27 серпня 2014 року позивач, якому на той час виповнилося 55 років, звернувся до управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "в" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Листом від 1 грудня 2014 року № 17419/06 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії, з тих підстав, що надані позивачем документи не підтверджують безпосередню зайнятість позивача повний робочий день на роботах по оперативному і періодичному (гарантійному) аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден на підприємствах у період з 5 квітня 1982 року по 29 вересня 1995 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи не містять інформації про безпосередню зайнятість на посадах інженера всіх найменувань повний робочий день на роботах по оперативному і періодичному (гарантійному) аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден на підприємстві Кустанайський ОАЗ у період з 5 квітня 1982 року по 29 вересня 1995 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того, що спеціальний трудовий стаж позивача підтверджується трудовою книжкою, а також іншими архівними довідками.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, який визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника. Пунктом 11 вказаного Порядку визначено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: заяву про підтвердження стажу роботи; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр), а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації" (у тому числі архівні); трудову книжку; документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність).

У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Пунктами 3, 4 Порядку визначено, що підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов'язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної інспекції України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об'єднань.

Судами було встановлено, що листом від 1 грудня 2014 року №17419/06 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії, оскільки надані позивачем документи не підтверджують безпосередню зайнятість позивача повний робочий день на роботах по оперативному і періодичному (гарантійному) аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден на підприємствах у період з 5 квітня 1982 року по 29 вересня 1995 року.

Зазначене рішення прийняте на підставі рішення № 135 від 4 листопада 2014 року Комісії при ГУ Пенсійного фонду України в м.Києві для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах працівникам підприємств, які ліквідовані без визначення правонаступника, згідно якого Комісія не підтвердила період роботи позивача, як працівника інженерно-технічного складу авіації у період з 5 квітня 1982 року по 29 вересня 1995 року.

Згідно п. "в" ст. 54 Закону "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті, зокрема, інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах.

Відповідно до Переліку посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. № 418 право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, інженери всіх найменувань, які безпосередньо зайняті повний робочий день на роботах по оперативному і періодичному (гарантійному) аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден (крім працівників, зайнятих на зазначених роботах поза аеродромними умовами в спеціально обладнаних приміщеннях) на підприємствах, в об'єднаннях, льотно-випробних (контрольно-випробних) підрозділах військових частин і підприємств системи Міністерства оборони, МВС і КДБ колишнього Союзу РСР, Міністерства Оборони, МВС і СНБ України (вільнонайманий склад), науково-дослідних та авіаційно-спортивних організаціях, а також у льотних і навчально-льотних загонах навчальних закладів авіації. Зайнятість зазначених працівників на роботах, які дають право на пенсію за вислугу років, підтверджується довідками, виданими відповідними підприємствами, об'єднаннями й організаціями.

Судами було встановлено, що у трудовій книжці позивача містяться записи про те, що 5 квітня 1982 року він був зарахований на посаду інженера ВТК Кустанайського авіазагону, 15 листопада 1982 року призначений на посаду інженера зміни АіРЕО, 5 січня 1984 року - на посаду старшого інженера АіРЕО, 1 жовтня 1988 року, у зв'язку з переведенням на нові умови оплати праці призначений на посаду інженера по технічному обслуговуванню АіРЕО 1 категорії. З 15 листопада 1993 року призначений на посаду провідного інженера по АіРЕО. З 29 вересня 1995 року позивач звільнений за власним бажанням.

Згідно відповіді Департаменту юстиції Костанайської області Міністерства юстиції Республіки Казахстан від 11 серпня 2014 року №3-13-08-1585 АТ "Костанайавіа" визнане судом банкрутом та виключене з єдиного державного реєстру юридичних осіб наказом Управління юстиції Костанайської області №531 від 21 лютого 2002 року.

Крім того, судом встановлено, що з архівних довідок №И-17 від 17 червня 2014 року вбачається наявність в документах по особовому складу Кустанайського об'єднаного авіаційного загону наказів про зарахування позивача на посади інженера ОТК по АіРЕО літаків з ГТД, інженером зміни по АіРЕО, старшим інженером АіРЕО, провідним інженером АіРЕО, а також роботу позивача на вказаних посадах у спірний період, зокрема наявні дані про нарахування заробітної плати позивачу, та дані про відпрацьований час.

Відповідачем не заперечується факт виконання позивачем робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Враховуючи викладене, суду апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що спеціальний трудовий стаж позивача підтверджений записами у трудовій книжці, а також іншими архівними довідками, що свідчить про те, що позивачем для призначення пенсії за вислугу років, надані усі законодавчо визначені документи.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанцій винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: