Справа № 813/2114/15
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року № 813/2114/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Сидор Н.Т.,

за участі секретаря судового засідання Присташ І.М.,

позивача ФОП ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в котрому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 16.04.2015 року №181 Про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами АЕ № 507962 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про застосування фінансових санкцій від 16.04.2015 року №25/2100/НОМЕР_1 в розмірі 6800 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує безпідставністю прийнятих рішень з огляду на те, що начебто факт відпуску позивачем тютюнових виробів неповнолітній особі не підтверджується належними на те доказами, зокрема такий ґрунтується виключно на поясненнях неповнолітнього про те, що нібито він придбавав сигарети саме в магазині позивача, однак відпуск сигарет неповнолітньому спростовується як бухгалтерськими документами, котрі свідчать про відсутність на приході у магазині саме тої марки сигарет, котру начебто придбав неповнолітній, а також факт продажу неповнолітньому спростовується відсутністю чеку (розрахункового документу), і саме це не взяв до уваги відповідач приймаючи спірні рішення. З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити заявлені вимоги.

Відповідач заперечуючи проти позову, надав письмові заперечення, в котрих зазначив, що рішення приймав на основі матеріалів правоохоронного органу, котрі підтверджували факт реалізації позивачем неповнолітньому тютюнових виробів, а відтак вважає, що прав позивача не порушував, через що просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків У.М., ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

На адресу відповідача надійшли матеріали перевірки Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 25.02.2015 року, котрими зафіксовано факт продажу у магазині за адресою м. Львів, вул. Васильченка, 29, тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Даний факт підтверджено копіями протоколу ЛВ №0250719 про адміністративне правопорушень за ч. 2 ст. 156 КУпАП від 25.02.2015 року, який було складено щодо продавця ОСОБА_5, та пояснення неповнолітнього ОСОБА_6

Відповідачем 16.03.2015 скеровано запит до Добрянської сільради з проханням надати рішення адміністративної комісії, які були прийняті за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5

Листом від 27.03.2015 року №92 Добрянська сільська рада на адресу відповідача скерувала копію постанови адміністративної комісії від 19.03.2015 року, згідно якої на громадянку ОСОБА_5 за порушення вимог ч. 2 ст. 156 КУпАП в частині реалізації тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідач на підставі матеріалів Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 25.02.2015 року, серед котрих пояснення неповнолітнього ОСОБА_6 та протокол ЛВ №0250719 про адміністративне правопорушень за ч. 2 ст. 156 КУпАП від 25.02.2015 року, прийняв рішення про застосування фінансових санкцій від 16.04.2015 року №25/2100/НОМЕР_1 в розмірі 6800 грн та розпорядження Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 16.04.2015 року №181 Про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами АЕ № 507962.

Задовольняючи позов суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 року (надалі - Закон №481/95-ВР), забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: особами, які не досягли 18 років.

Згідно з ч. 4, 5 вказаної статті, продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Із наведених приписів Закону слідує, що визначальним питанням для підтвердження чи спростування порушення, є встановлення факту продажу пива, алкогольних напоїв та тютюнових виробів саме особі, яка не досягла 18 років.

Фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу до суб'єкта підприємницької діяльності за порушення вимог ст. 15-3 Закону - №481/95 у розмірі 6800 гривень передбачено абз. 9 ч. 2 ст. 17 цього Закону.

Рішення про стягнення штрафів приймається органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України (ч.4 ст.17 Закону № 481).

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону №481/95-ВР, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790. Згідно з п. 5 цієї постанови підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, зокрема, є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як слідує з матеріалів справи, підставою прийняття спірних рішень слугували матеріали Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 25.02.2015 року, серед котрих пояснення неповнолітнього ОСОБА_6 та складений за наслідками відібрання таких пояснень протокол ЛВ №0250719 про адміністративне правопорушень за ч. 2 ст. 156 КУпАП від 25.02.2015 року, а також відповідач взяв до уваги постанову адміністративної комісії від 19.03.2015, згідно якої на громадянку ОСОБА_5 (продавець) за порушення вимог ч. 2 ст. 156 КУпАП в частині реалізації тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

З пояснень неповнолітнього ОСОБА_6 від 17.02.2015 року, то такий пояснював, що прогулюючись зайшов у магазин позивача, у котрому вирішив придбати слабоалкогольний напій «Рево» та сигарети. Однак придбати напій «Рево» йому не вдалось, оскільки продавець відмовив йому у реалізації такого пославшись на недосягнення ОСОБА_6 21 року, проте йому вдалось за можливе придбати сигарети «Вінстон XS сірий». Покинувши магазин, до нього підійшли невідомі чоловіки, представившись працівниками міліції, почали зясовувати місце придбання сигарет та такий вказав на магазин позивача.

На підставі даних пояснень працівниками Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області складено протокол ЛВ №0250719 про адміністративне правопорушень за ч. 2 ст. 156 КУпАП від 25.02.2015 року, на підставі котрого постановою адміністративної комісії від 19.03.2015 року продавця громадянку ОСОБА_5 за порушення вимог ч. 2 ст. 156 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Суд зауважує, що жодних інших документів, котрі б підтверджували факт продажу неповнолітньому цигарок при прийнятті спірних рішень до уваги відповідачем не бралося.

Поряд з цим, відповідно до підпункту 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України продажем (реалізацією) товарів є будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Судом встановлено, що і не заперечувалось сторонами, що в магазині позивача розрахункові операції з продажу товарів здійснюються із застосуванням реєстратора розрахункових операцій.

Пунктами 1, 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі -Закон № 265/95-ВР) передбачено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно із ст. 2 Закону № 265/95-ВР розрахунковим документом є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Отже, належним доказом факту продажу товару суб'єктом господарювання, є розрахунковий документ встановленої форми та змісту (касовий чек).

Доказів встановлення розбіжностей між наявним у магазині товаром, зокрема цигарок, та показниками РРО, що мало бути доказом продажу пачки цигарок «Вінстон XS сірий» без розрахункового документу неповнолітній особі, матеріали не справи не містять.

Судом досліджено денний звіт реєстратора розрахункових операцій за 17.02.2015 року та книгу обліку розрахункових операцій, котрі в свою чергу не засвідчують реалізацію цигарок «Вінстон XS сірий».

Більш того, наданими позивачем первинними бухгалтерськими документами не стверджується, що марка цигарок «Вінстон XS сірий» взагалі перебуває на приході у позивача за весь період здійснення його господарської діяльності у зазначеному магазині.

Поруч з тим, суд скептично ставиться до пояснень неповнолітнього ОСОБА_6, з котрих вбачається, що слабоалкогольний напій «Рево» йому начебто продавець не відпустила через недосягнення ним 21 року, відпустивши в той же час цигарки.

Відтак, оскільки сам закон визначає, що факт продажу товару підтверджує касовий чек (розрахунковий документ), котрий як свідчать матеріали справи відсутній та про який не згадують також і у матеріалах Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, котрі надсилались відповідачу для прийняття спірних рішень, то з огляду на це, суд прийшов висновку про відсутність порушень з боку позивача вимог ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР щодо продажу тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, а тому підстав для застосування фінансових санкцій та анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами судом не вбачається.

При цьому, суд зауважує, що наявність лише постанови про притягнення особи до відповідальності не є підтвердженням вчиненого правопорушення у сфері господарської діяльності суб'єктом такої діяльності.

Правова кваліфікація діяння особи, наведена у постанові про адміністративний проступок, не є обов'язковою для адміністративного суду при вирішенні спору щодо правомірності застосування фінансових санкцій до суб'єкта господарювання за порушення встановлених ним законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Це різні сфери відповідальності, відповідно і висновки інших уповноважених органів щодо правомірності чи протиправності дій особи, поведінка якої є предметом розгляду в адміністративній справі, не є обов'язковими для адміністративного суду, який таку справу розглядає.

Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Більше цього, суд відхиляє доводи відповідача про преюдиційний характер постанови адміністративної комісії від 19.03.2015 року №1, згідно якої на громадянку ОСОБА_5 (продавець) за порушення вимог ч. 2 ст. 156 КУпАП в частині реалізації тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, оскільки вона не є рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, та, відповідно, не містить обставин, звільнених від доказування.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно до ч. 3 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

Всупереч наведеним вимогам відповідач не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Сукупність вищенаведених встановлених обставин справи дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи і такими, що підлягають до задоволення.

Щодо понесених позивачем судових витрат, то відповідно до вимог ст. 94 КАС України такі присуджуються йому з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДФС у Львівській області № 181 від 16.04.2015 про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 16.04.2015 року № 25/2100/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (79056, м. Львів, вул. Васильченко, 29, код ДРФО НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 255,78 грн. (двісті пятдесят пять грн. 78 коп.)

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 31.07.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.