Справа № 826/3170/15
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3170/15 Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.О. Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко Т.М.,

суддів Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа : Публічне акціонерне товариство "Райфайзен Банк Аваль" про скасування податкового повідомлення-рішення від 05.11.2014 року №, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа : Публічне акціонерне товариство "Райфайзен Банк Аваль", в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.11.2014 року №, відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на 147 268,65 грн. за основним платежем та на 36 987,16 грн. за штрафними санкціями, з яких 36817,16 грн. штрафна санкція у розмірі 25% від суми основного зобов'язання та 170 грн. - штраф за неподання податкової декларації.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для зміни судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, правонаступником якої є ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві, проведено позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. За результатами перевірки складено акт від 24.10.2014 р. № 3116/26-52-17-01/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено неподання позивачем декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік.

Податковим органом зазначалося, що відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб за ф. №1-ДФ «Про суми виплачених доходів і утриманих з них податків фізичних осіб» в перевіряємому періоди фізична особа ОСОБА_2 отримував доходи, а саме: за ознакою « 126» - «дохід, отриманий платником податку як додаткове благо» в 2012 р. дохід склав 867 548,55 грн. Документів для застосування пільг, як зазначено в Акті перевірки, позивачем не надано.

В контексті нарахування вказаного доходу з боку ДПІ на адресу Банку було направлено запит від 31.03.2014 р. за № 2818/10/26-52-17-03-28 з проханням надати копію листа з повідомленням, яким позивача було повідомлено щодо анулювання суми боргу кредитором за його самостійним рішенням. Звернуто увагу, що в іншому випадку кредитор має виконати обов'язки податкового агента.

В акті перевірки зазначається отримання відповідачем відповіді від Банку (лист № 04-2-01/1225 від 04.06.2014 р.), в якій зазначено нарахування позивачу доходу у вигляді анулювання (прощення) заборгованості у розмірі 867 548,55 грн. за 4 кв. 2012 р.

У відповіді Банку вказується про повідомлення боржника (позивача) про таке анулювання. Однак, до вказаного листа Банку не надано доказів такого повідомлення боржника (позивача) про прощення боргу. Банком відмовлено у наданні додаткової інформації з посиланням на банківську таємницю.

На підставі п/п. «б» п. 176.2., п/п. «д» п/п. 164.2.17., п/п. 14.1.47, п. 167.1. ПК України, а також п. 179.1., п. 179.7 ПК України (щодо відповідальності за неподання декларації) ДПІ дійшла до висновку, що позивачем занижено доходи на 867 548,55 грн., не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету ПДФО за 2012 рік у розмірі 147 268,65 грн. та в порушення встановлених вимог не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік. В Акті перевірки наведено розрахунок нарахування ПДФО виходячи із повідомленої Банком суми.

На підставі зазначених вище висновків Акту перевірки відповідачем 05 листопада 2014 року прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №.

Не погоджуючись з вище вказаним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія Київського апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Згідно з п.п. 162.1.1. ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізичні особи - резидент, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

За загальним правилом, визначеним п.п. 14.1.56. ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Відповідно до п.п. 14.1.47. ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з п.п. 163.1.1. ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом (п. 164.1.). Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу (п/п. 164.1.3. ПК України).

Відповідно до п/п. «д» п/п. 164.2.17 ПК України (в редакції на час прийняття спірного рішення) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до п/п. 49.18.4. ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації (п. 179.7 ст. 179 ПКУ).

Таким чином, обов'язки, визначені в Акті перевірки, виникають у позивача за наявності сукупності певних обставин, а саме: наявності у позивача боргу перед Банком, прийняття Банком рішення про його прощення/анулювання та наявності доказів направлення/вручення Банком позивачу повідомлення про прощення боргу.

Судом першої інстанції було встановлено, що ні податковим органом, ні Банком не надано належних та допустимих доказів виникнення та наявності у позивача суми боргу перед Банком у розмірі 867 548,55 грн. (4 кв. 2012 р.), яка за твердженням ДПІ та Банку була прощена позивачу.

Не надано при цьому і будь-яких розрахунків, які б у хронологічному порядку деталізували суму боргу за характером зобов'язань та по структурі заборгованості.

Наявні у справі окремі документи за кредитними договорами та копії судових рішень не дають підстав для висновку про наявність у позивача саме такої суми боргу та її прощення.

Крім того, не було надано також і саме рішення Банку про прощення боргу, а ДПІ під час перевірки взагалі не з'ясовано - чи направлялось Банком на адресу позивача повідомлення про анулювання (прощення) боргу за кредитним договором, з отриманням якого у позивача міг би виникнути податковий обов'язок.

Також, слід звернути увагу, що у разі відсутності такого повідомлення, саме у Банку виникають податкові обов'язки податкового агента з прощеної суми боргу, встановлені п. 176.2. ПК України.

Однак, позивачем отримання вказаного повідомлення категорично заперечується та ні Банком, ні ДПІ не надано власне копії цього повідомлення та доказів направлення/вручення Банком на позивачу повідомлення про прощення боргу.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ДПІ не доведено, а судом не встановлено порушення позивачем податкового законодавства, наявності у позивача обов'язків та податкових зобов'язань, визначених в Акті перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване рішення, у тому числі щодо визначених штрафних санкцій, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.М.Грищенко

Судді І.О.Лічевецький

В.Е.Мацедонська

Повний текст рішення виготовлено 27.07.2015р.

Головуючий суддя Грищенко Т.М.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.