Справа № 816/2580/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року 14:57м. ПолтаваСправа № 816/2580/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Петренко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавське хлібоприймальне підприємство" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2015 року Приватне акціонерне товариство "Полтавське хлібоприймальне підприємство" /надалі також - позивач, ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство"/ звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області /надалі також - відповідач, Кіровоградська ОДПІ/ з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28 липня 2015 року /а.с.96/ про скасування податкових повідомлень-рішень від 17 квітня 2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушені права та інтереси ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство" у сфері публічно-правових відносин через безпідставне донарахування грошового зобов'язання з орендної плати.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав у повному обсязі, просив адміністративний позов задовольнити повністю та зазначив, що питання встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності вирішуються за згодою сторін із визначенням розміру орендної плати у договорі оренди землі. Ніяких змін до договорів оренди землі, укладених між позивачем та Новенською селищною радою Кіровоградського району м. Кіровограда, сторонами не вносилось. Отже, відповідач не мав права здійснювати донарахування орендної плати без врахування умов договорів оренди, а тому оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 17 квітня 2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 підлягають скасуванню.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча у матеріалах справи наявні докази про те, що він належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. У наданих суду письмових запереченнях просив відмовити в задоволені позову /а.с.90-91/, також зазначив, що за результатом проведеної камеральної перевірки податкової декларації з податку на землю за січень 2015 року встановлено порушення п. 289.2 статті 289 Податкового кодексу України та статті 21 Закону України "Про оренду землі", а саме, заниження податкового зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку, що підлягає сплаті на суму 5151,19 грн та заниження податкового зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку, що підлягає сплаті на суму 275,48 грн. Вказані порушення виникли внаслідок не врахування ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство" індексу інфляції при визначені податкових зобов'язань в податкових деклараціях з плати за землю від 18 лютого 2015 року № та №. Таким чином, контролюючим органом, правомірно констатовано заниження сум податкових зобов'язань заявлених у податкових деклараціях з плати за землю та донараховано позивачу відповідні податкові зобов'язання.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

31 березня 2015 року головним державним податковим інспектором відділу місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб Кіровоградської ОДПІ ОСОБА_2 проведено камеральну перевірку податкової декларації по платі за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за січень 2015 року (№ від 18 лютого 2015 року), поданої ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство".

За результатами перевірки податковим органом 31 березня 2015 року складено акт №00026/11-23-15-03/05581898, відповідно до якого зафіксовано порушення позивачем пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України та статті 21 Закону України "Про оренду землі", в результаті чого ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство" занижено податкове зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку, що підлягає сплаті на суму 5151,19 грн /а.с.8-9/.

На підставі вказаного акту Кіровоградською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 17 квітня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на суму 6438,99 грн, у тому числі за основним платежем 5151,19 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 1287,80 грн /а.с.10/.

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення - рішення, останнє залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення /а.с.12-23/.

Також, 31 березня 2015 року головним державним податковим інспектором відділу місцевих, ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб Кіровоградської ОДПІ ОСОБА_2 проведено камеральну перевірку податкової декларації по платі за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за січень 2015 року (№ від 18 лютого 2015 року), поданої ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство".

За результатами перевірки податковим органом 31 березня 2015 року складено акт №00027/11-23-15-03/05581898, відповідно до якого зафіксовано порушення позивачем пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України та статті 21 Закону України "Про оренду землі", в результаті чого ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство" занижено податкове зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку, що підлягає сплаті на суму 275,48 грн /а.с.24-25/.

На підставі вказаного акту Кіровоградською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 17 квітня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на суму 344,35 грн, у тому числі за основним платежем 275,48 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 68,87 грн /а.с.26/.

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення - рішення, останнє залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення /а.с.28-39/.

Позивач не погодився з даними податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржив їх до суду.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

Надаючи правову оцінку спірним податковим повідомленням - рішенням від 17 квітня 2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, суд виходив з наступного.

Зі змісту Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" убачається, що користування землею в Україні є платним.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтями 13, 15 та 48 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Однією із істотних умов договору оренди землі між орендодавцем та орендарем є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Із статті 21 Закону України "Про оренду землі" слідує, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який, відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пп. 9.1.10 п. 9.1 статті 9 Податкового кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог пп. 14.1.147 п. 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

На підставі п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст пп. 14.1.73 п. 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, Податковий кодекс України визначив обов'язок орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Подібне визначення міститься й у ч. 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, в якій би формі не справлялась плата за землю (чи то у вигляді земельного податку, чи то у вигляді орендної плати), вона у відповідності до положень Податкового кодексу України залишається загальнодержавним податком.

Особливості справляння земельного податку визначені статтями 269-289 Податкового кодексу України.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу України).

За приписами пункту 288.4 статті 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки (підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України).

Таким чином, диспозиція наведеної норми чітко розрізняє розмір орендної плати, що визначається договором, та річну суму платежу, яка не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру, а тому незалежно від того, чи вносилися зміни до договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати, Податковий кодекс України вимагає, аби річний платіж був не менше трикратного розміру земельного податку.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п. 5.2 ст. 5 названого Кодексу, до моменту внесення змін до договору оренди земельної ділянки розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж передбачений положеннями Податкового кодексу України.

Аналогічний висновок щодо застосування наведених вище норм права міститься в постановах Верховного Суду України від 11 червня 2013 року у справі № 21-443а12 та від 02 грудня 2014 року у справі № 21-274а14.

Відповідно до частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Частиною першою статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Мотивів для відступлення від вказаної правової позиції Верховного Суду України при розгляді цієї справи, судом не встановлено та сторонами не зазначено.

Так, судом встановлено, що 23 грудня 2011 року між Кіровоградською міською радою (орендодавець) та ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство" (орендар) укладено договір оренди землі №403 /а.с.76-80/. Згідно умов договору в оренду передається земельна ділянка площею 4,8057 кв.м земель промисловості по вул. Мурманській 45, строком на 10 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, згідно витягу з технічної документації про грошову оцінку земельних ділянок від 14 грудня 2011 року №1970 становить 8275012,13 грн. Орендна плата вноситься у грошовій формі та в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки - 20687,53 грн на місяць.

Також матеріали справи свідчать, що 16 серпня 2012 року між Новенською селищною радою Кіровоградського району м. Кіровограда (орендодавець) та ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство" (орендар) укладено договір оренди землі №65 /а.с.63-67/. Згідно умов договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,4161 га земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, що перебувають у запасі Новенської селищної ради, строком на 49 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, згідно витягу з технічної документації про грошову оцінку земельних ділянок від 13 серпня 2012 року №799 становить 442544,69 грн. Орендна плата вноситься у грошовій формі та у розмірі 1106,36 грн згідно розрахунку щомісячно.

Розділом 4 договору оренди землі від 23 грудня 2011 року №403 передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюються з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору чи продовження його дії. Орендна плата переглядається у разі зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством протягом січня такого року. Аналогічна позиція міститься і в розділі 4 договору оренди землі від 6 серпня 2012 року №65 де, зокрема, зазначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Згідно п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України визначено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до п.289.2 ст.289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін не перевищує 100 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 100.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель (п. 289.3 статті 289 Податкового кодексу України).

Як на підтвердження правомірності винесення спірних податкових повідомлень-рішень відповідач посилається на лист Держземагентства України від 14 січня 2015 року №6-28-0.22.215/2-15 "Про індексацію нормативної грошової оцінки земель", згідно якого коефіцієнт індексації становив за 2013 рік - 1,0 та 2014 рік - 1,249.

Як встановлено матеріалами справи, в податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 18 лютого 2015 року № позивачем задекларовано суму грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки за січень 2015 року у розмірі 20687,53 грн /а.с.55-58/. В податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 18 лютого 2015 року № позивачем задекларовано суму грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки за січень 2015 року у розмірі 1106,36 грн /а.с.59-62/.

Отже, враховуючи коефіцієнт індексації за 2014 рік, ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство" в податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 18 лютого 2015 року № повинно було задекларувати податкове зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки за січень 2015 року у розмірі 25838,72 грн (20687,53 х 1,249). А в податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 18 лютого 2015 року № повинно було задекларовано податкове зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки за січень 2015 року у розмірі 1381,84 грн (1106,36 х 1,249).

З наведених обставин суд дійшов висновку, що позивачем було порушено п.289.2 статті 289 Податкового кодексу України та статті 21 Закону України "Про оренду землі", що полягає в невірному обчислені орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за січень 2015 року без урахування індексу інфляції, в результаті чого занижено податкові зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки.

Відповідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно до вимог п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до вимог п.123.1 ст. 123 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1,54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Оскільки в ході судового розгляду справи судом підтверджено висновки податкового органу про заниження податкового зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку, що підлягає сплаті на суму 5151,19 грн по податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 18 лютого 2015 року № та заниження податкового зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку, що підлягає сплаті на суму 275,48 грн по податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 18 лютого 2015 року №, суд вважає оскаржувані податкові повідомлення - рішення обґрунтованими та таким, що не підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є необґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання судового збору, суд враховує наступне.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру встановлюється ставка судового збору в розмірі 2 відсотка розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2015 року становить 1218 грн.

Отже ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру в даному випадку складає 1827 грн.

Згідно платіжного доручення від 03 липня 2015 року №6114 позивачем сплачено 487,20 грн /а.с.3/.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

На підставі вищезазначеного з ПАТ "Полтавське хлібоприймальне підприємство" до Державного бюджету України підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1339,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 94, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Полтавське хлібоприймальне підприємство" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавське хлібоприймальне підприємство" () на користь Державного бюджету України (на розрахунковий рахунок: 4002, отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області, 22030001; Банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області, МФО: 831019; Код ; Код класифікації доходів бюджету: 22030001; Призначення платежу: судовий збір, за позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавське хлібоприймальне підприємство", Полтавський окружний адміністративний суд) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1339,80 грн /одна тисяча триста тридцять девять гривень 80 коп./.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 31 липня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський