Справа № 754/9666/15-а
Суддя: Бабко В. В.
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/335/15
Справа №754/9666/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 липня 2015 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Домобудівний комбінат №4» про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду в якому просить визнати неправомірними дії посадових осіб Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за Списком №2, передбачену з 05.03.2015року. Посилаючись на те, що з 15.05.1981р. по 14.05.1982р. йому була присвоєна професія ізолювальник, з 01.06.1988р. по 07.06.1996р. була встановлена професія монтажник по монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій 4 розряду, дані професії передбачені Списком №2, пільговий стаж роботи складає 15років 00місяців, 22 дні.

Стороною відповідача надано суду заперечення, в яких вказувалось на те, що дії Управління відповідають чинному законодавству.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з записами в трудовій книжці та Довідкою БМУ-2 ПАТ «Домобудівельний комбінат №4» від 14.04.2015 року №178 позивач працював у Будівельно-монтажному управлінні №2 «Домобудівний комбінат №4» ГоловКиївміськбуд (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Домобудівний комбінат №4» з 30.06.1980 року по 07.06.1996 року, на посадах: різноробом 2-го розряду на підставі Наказу №160к від 30.06.1980року; ізолювальником дільниці герметизації стиків з присвоєнням 3-го розряду на підставі Наказу №58 від 14.05.1981 року; монтажником по монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій 4-го розряду на підставі Наказу №72 від 25.03.1988 року.

Комісією по трудовим спорам МБУ-2 ПАТ «ДБК-4» постановлено Протокол №1 від 03.04.2015року, де встановлено, що з 01.03.1983року по 01.06.1988року займав посаду ізолювальника, а внесення запису до трудової книжки про «присвоєння кваліфікації оператора люльок 4-го розряду» стилістично невірне, але внесено у зв'язку з підвищенням розряду, тобто кваліфікації (працівника), а не переведенням на іншу посаду чи дорученням виконання іншої роботи.

На підставі зібраної і дослідженої інформації Комісія знайшла докази, що з 01.03.1983року по 01.06.1988роки позивач отримував заробітну плату і відпустку за шкідливі і важкі умови праці як ізолювальник.

Таким чином, на підставі цього Протоколу з трудової книжки вилучені невірні записи і внесенні правильні записи про роботу позивача ізолювальником з 01.03.1983року по 01.06.1988роки.

Отже, професія ізолювальника (будівництво будинків і споруд, в тому числі жилих тощо) у 1983-1988 роках була передбачена Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, розділ ХХІХ а);

- професія монтажник по монтажу сталевих та залізобетонних передбачена Списком №2, зайнятість в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, розділ ХХУІІ Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та ремонт будівель, споруд та інших об'єктів, затверджено постановою Кабінетом Міністрів України від 11.03.1994р. №162.

Вперше атестація робочих місць була в 1994році, відповідно до Наказу №82 від 03.11.1994року.

Отже, пільговий стаж позивача ОСОБА_1, становить 15 років 00місяців 22 дні.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У відповідності до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII(надалі - «Закон № 1788-XII») на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55років і при стажі роботи не менше 25років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50років і при стажі роботи не менше 20років, з них не менше 10років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров'я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності. Відповідно до пунктів 1, 2 «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною 2 пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її не проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Відповідно ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі-Порядок) При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В трудовій книжці позивача вказані періоди роботи з шкідливими і важкими умовами праці, що дають право на пенсію на пільгових умовах.

Крім того, особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, яким передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

За таких обставин, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки він досяг відповідного віку і має трудовий стаж, які визначені у даній нормі Закону.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій та бездіяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, оцінивши за правилами, встановлені ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 86, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Домобудівний комбінат №4» про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 - неправомірними.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 05.03.2015року.

Судові витрати у виді судового збору в розмірі 73 гри. 08 коп. присудити ОСОБА_1 з Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Деснянський районний суд м. Києва в 10-денний строк, з дня отримання її копії, апеляційної скарги.

Суддя Бабко В.В.