Справа № 357/3976/15-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/3976/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Шовкопляс О.П.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги позивача - ОСОБА_3 та відповідача - управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року позивач - ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльності управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області щодо ненарахування та невиплати державної пенсії у вигляді доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст.39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - починаючи з 01 січня 2014 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області - позовні вимоги задоволено частково:

визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірах, передбачених ст.ст.39,51,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 23 червня 2014 року по 15 серпня 2014 року включно.

зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської област перерахувати та виплатити ОСОБА_3 пенсію за період з 23 червня 2014 року по 15 серпня 2014 року включно у розмірах, передбачених ст.ст.39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»: за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю - у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством за відповідний період;

зазначені виплати постановлено здійснити з урахуванням фактично виплачених сум;

у задоволенні решти вимог - відмовлено.

На вказану постанову позивачем та відповідачем подано апеляційні скарги, в яких просять її скасувати і винести нову - про задоволення позовних вимог, та про відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на пільги і компенсації, встановлені особам 4 категорії Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач звернулась до відповідача із заявою у якій просила здійснити перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

22 грудня 2014 року листом №657/О-01 відповідач повідомив про відмову у здійсненні таких перерахунку та виплат.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищується у розмірах, встановлених част?иною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Згідно зі ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю потерпілим 4 категорії має становити 15% від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України.

Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Однак, починаючи з 01 січня 2014 року, Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 16 січня 2014 року не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема ст.39, 51.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року, Прикінцеві положення цього Закону доповнено п. 6-7, яким передбачено, що норми і положення ст. ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Частина 4 ст. 9 КАС України передбачає, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, ураховуючи пріоритет законів над підзаконними актами, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Належним способом захисту порушених прав позивача є зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі однієї заробітної плати та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням виплачених сум.

Згідно з частиною 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.9 ст. 103 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернулась до суду 23 грудня 2014 року - про що свідчить дата на штампі почтових відправлень (а.с.18).

У матеріалах справи відсутнє клопотання позивача про поновлення строку для звернення до адміністративного суду. Позивачем не надано доказів поважності причин пропуску встановленого законодавством строку.

Колегія суддів звертає увагу, що Закон України «Про Державний бюджет на 2014 рік» № 719-VII від 16 січня 2014 року офіційно опубліковано у офіційному виданні Офіційний вісник України 31 січня 2014 року - № 8, стор. 11, стаття 230.

Таким чином, позивач мала змогу дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів з дня офіційного опублікування Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Згідно зі статтею100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що згідно з пунктом 2 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а тому вказана норма діє з 03 серпня 2014 року, що підтверджується Листом Міністерства юстиції України №8546-0-4-14/10.2 від 30 вересня 2014 року.

Проте, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що адміністративний позов підлягає задоволенню за період з 23 червня 2014 року по 15 серпня 2014 року.

У відповідності до ст. 201 КАС України суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції в разі правильного вирішення по суті справи чи питання, проте із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З метою повного та всебічного захисту прав та інтересів позивача та непорушення прав та інтересів інших осіб, колегія суддів вважає, що постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року - необхідно змінити, додавши абзац наступного змісту:

«Позовні вимоги за період з 01 січня 2014 року по 23 червня 2014 року - залишити без розгляду.»;

та викласти абзац 2 та 3 резолютивної частини в наступній редакції:

«Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_3 пенсії у розмірах, передбачених ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - за період з 24 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

«Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії, призначеної ОСОБА_3, у розмірах, передбачених ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»: за проживання у зон?і посиленого раді?оекологічного контролю - у роз?мірі однієї мінім?альної заробітної плати та за? шкоду, заподіяну з?доров'ю, у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством за відповід?ний період - з 24 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року.»

Доводи апеляційної скарги не спростовують інших висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 - залишити без задоволення, апеляційну скаргу відповідача - управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області - задовольнити частково, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року - змінити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року - змінити, додавши абзац наступного змісту:

«Позовні вимоги за період з 01 січня 2014 року по 23 червня 2014 року - залишити без розгляду.»;

та викласти абзац 2 та 3 резолютивної частини в наступній редакції:

«Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_3 пенсії у розмірах, передбачених ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - за період з 24 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

«Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії, призначеної ОСОБА_3, у розмірах, передбачених ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»: за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю - у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством за відповідний період - з 24 червня 2014 року по 02 серпня 2014 року.»

Постанова є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.