Справа № 2а-68/11/2470
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2011-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2011 р. м. Чернівці Справа № 2а-68/11/2470

13:08 год.

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

за участю секретаря судового засідання Левчука Д.С.,

сторін:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 за довіреністю;

відповідача - ОСОБА_3;

представника відповідача - ОСОБА_4, на підставі договору від 17.02.2011 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом прокурора Садгірського району м. Чернівці в інтересах держави в особі державної податкової інспекції у м. Чернівці до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Садгірського району м. Чернівці в інтересах держави в особі державної податкової інспекції у м. Чернівці (далі - позивач) звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 53918,86 грн. в дохід місцевого бюджету.

Позов мотивовано тим, що за відповідачем обліковується податкова заборгованість зі сплати орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за період з 30.06.2010 р. по 30.11.2010 р. на загальну суму 53918,86 грн., з яких 735,70 грн. нарахована пеня та 4121,48 грн. застосовані штрафні (фінансові) санкції. Оскільки заборгованість в добровільному порядку відповідачем не сплачена прокурор звернувся в інтересах ДПІ у м. Чернівці до суду з вимогою про стягнення вказаної заборгованості.

В судовому засіданні представники державної податкової інспекції у м. Чернівці підтримали заявлений прокурором в їх інтересах позов та просили суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачем подані письмові заперечення проти позову, відповідно до яких вказує, що позовна вимога про стягнення вищевказаної податкової заборгованості не підлягає задоволенню, у звязку з тим, що між відповідачем та Чернівецькою міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки в м. Чернівці, по вул. Коломийській, 2. Протягом терміну дії цього договору він неодноразово звертався як до Чернівецького міського голови так і безпосередньо до директора департаменту економіки Чернівецької міської ради з приводу внесення змін в існуючий договір оренди земельної ділянки щодо розміру сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. Відповідно до узгодженої ціни сплачував належним чином орендну плату за користування земельною ділянкою за 2010 р., що підтверджується квитанціями про сплату орендної плати.

Також відповідач зазначає, що на початку 2010 р. не подавав та не міг подати до ДПІ у м. Чернівці податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2010 р. від свого імені, а саме 30.01.2010 р., оскільки 19.01.2010 р. вилетів літаком до США, і в цей час перебувала за межами України.

В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали та просили суд в задоволені позову відмовити повністю посилаючись на обставини викладенні в письмовому запереченні та наданих суду доказів.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 28.04.2011 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на строк не більше ніж на пять днів, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини. Оскільки закінчення строку виготовлення та підписання повного тексту постанови припало на вихідний день, повний текст постанови виготовлено та підписано судом 04.05.2011 р., тобто в перший робочий день після нього.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (60412, с. Чагор, Глибоцький район Чернівецька область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрована, як фізична особа-підприємець Глибоцькою районною державною адміністрацією Чернівецької області 08.07.2008 р. (а.с. 19).

27.06.2003 р., на підставі рішення 11 сесії Чернівецької міської ради ХХІV скликання від 29.05.2003 р. № 226, між Чернівецькою міською радою та відповідачем було укладено договір оренди за № 779, з урахуванням додаткових договорів до нього, згідно якого відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для виробничих потреб, яка знаходиться за адресою в м. Чернівці по вул. Коломийська, 2 площею 0,6356 га ( а.с. 68-69, 71, 72, 73).

30.01.2010 р. відповідач надав до ДПІ у м. Чернівці податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2010 р., про що свідчить вхідний № 5187 (а.с. 10).

Відповідно до поданої декларації, відповідач задекларував суму орендної плати, яка підлягає сплаті до бюджету в 2010 р. за договором оренди в розмірі 72578,53 грн., з розбивкою річної суми рівними частинами за місяцями по 6048,21 грн.

Разом із декларацією, відповідачем подано відомості із договору оренди землі (додаток 1 до податкової декларації), з якої вбачається, що задекларована сума орендної плати нарахована відповідачем на підставі договору оренди земельної ділянки № 779, укладеного з Чернівецькою міською радою 27.06.2003 р. (а.с. 136).

23.07.2010 р., на підставі рішення 54 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 24.06.2010 р. № 1366, між Чернівецькою міською радою та відповідачем було укладено договір оренди № 6713, з урахуванням додаткових договорів до нього, згідно якого відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування адміністративної будівлі, добудови боксів для зберігання автомобілів, приміщення для охоронця, офіса та побутових приміщень, яка знаходиться за адресою в м. Чернівці по вул. Коломийська, 2 площею 0,9756 га (92-93).

19.08.2010 р. відповідач подав до ДПІ у м. Чернівці податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2010 р., яку зареєстровано відповідно за № 115633 (а.с. 9).

Відповідно до поданої декларації, відповідач задекларував суму орендної плати, яка підлягає сплаті до бюджету в 2010 р. за договором оренди в розмірі 28648,76 грн., з розбивкою річної суми рівними частинами за місяцями, а саме за серпень 6987,50 грн. та вересень-грудень по 5415,30 грн.

Разом із декларацією, відповідачем подано відомості із договору оренди землі (додаток 1 до податкової декларації), з якої вбачається, що задекларована сума орендної плати нарахована відповідачем на підставі договору оренди земельної ділянки № 6713, укладеного з Чернівецькою міською радою 23.07.2010 р. (а.с. 135).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» (в редакції Закону, що діяв на момент виникнення спірних відносин), платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку визначається Законом України «Про плату за землю» від 03.07.1992 р. № 2535-XII (в редакції Закону, що діяв на момент виникнення спірних відносин, далі - Закон № 2535-XII).

Згідно ст. 14 цього Закону платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до ст. 17 Закону № 2535-XII податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Стаття 26 Закону № 2535-XII визначено, що за порушення цього Закону платники несуть відповідальність, передбачену Земельним кодексом України та законами України.

Визначені у податкових деклараціях суми орендної плати відповідачем частково було сплачено, у звязку з чим утворилась заборгованість.

Як вбачається із матеріалів справи, за відповідачем рахується податковий борг по орендній платі у розмірі 53918,86 грн., з яких 735,70 грн. нарахована пеня та 4121,78 грн. сума застосованих штрафних (фінансових) санкцій, виник за період з 30.06.2010 р. по 30.11.2010 р.

Відповідно преамбули Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції Закону, що діяв на момент виникнення спірних відносин, далі - Закон № 2181-III) цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Згідно ст. 3 Закону № 2181-ІІІ активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу. Як зазначено у п. 1.7 ст. 1 Закону № 2181-ІІІ активами платника податків є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Згідно п. п. 1.2 - 1.4 ст. 1 Закону № 2181-III податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України; податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п. п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 цього Закону для подання податкової декларації (пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 зазначеного Закону).

Абзацом 3 п. п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181 - ІІІ встановлено, що у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 ст. 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Відповідно до підпункту 5.2.1. пункту 5.2. ст. 5 Закону № 2181-ІІІ, податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 ст. 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту. У випадку оскарження податкового зобовязання нарахованого контролюючим органом в адміністративному порядку чи до суду сума такого податкового зобов'язання вважається неузгодженою (п. п. 5.2.2, 5.2.3 п. 5.2 ст. 5 Закону). При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Відповідно до 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею (тобто протягом 10 календарних днів після подання податкової декларації чи з дня отримання податкового повідомлення-рішення), визнається сумою податкового боргу платника податків.

Судовим розглядом встановлено, що 07.10.2010 р. позивачем проведено документальну невиїзну перевірку своєчасності сплати відповідачем узгодженого податкового зобовязання, за результатами якої виявлено затримку сплати орендної сплати всього на суму 4121,78 грн., про що складено акт № 2864/17-317/НОМЕР_1 (а.с.11).

Згідно повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення від 10.10.2010 р., вбачається що відповідач отримав акт перевірки (а.с. 131на звороті).

На підставі висновків акту перевірки, позивачем винесено податкові повідомлення рішення форми «Ш» про застосування до відповідача штрафних санкцій, зокрема: № /0 від 18.10.2010 р. в розмірі 44,93 грн., № /0 від 18.10.2010 р. в розмірі 590,40 грн. та № /0 від 18.10.2010 р. в розмірі 3486,45 грн. (а.с. 13).

Вказані податкові повідомлення-рішення направлено позивачем на адресу відповідача, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення від 22.10.2010 р. (а.с. 13 на звороті).

Під час судового розгляду справи відповідачем не надано доказів оскарження податкових повідомлень-рішення.

Також судом встановлено, що у відповідності до п.п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181 позивач направив відповідачу першу податкову вимогу № 1/1570 від 10.03.2010 року, отриману відповідачем 20.05.2010 р. та другу податкову вимогу № 2/4676 від 25.06.2010 р., отриману - 13.07.2010 р. (а.с. 12).

Відповідно до п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Закону № 2181, стягнення коштів та продаж інших активів платника податків провадяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги.

15.09.2010 р. ДПІ у м. Чернівці прийнято рішення № 70 про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу (а.с. 8).

Отже, за відповідачем рахується податковий борг по орендній платі у розмірі 53918,86 грн., з яких 735,70 грн. нарахована пеня та 4121,78 грн. сума застосованих штрафних (фінансових) санкцій, виник за період з 30.06.2010 р. по 30.11.2010 р.

Вказана заборгованість підтверджується поданими відповідачем до ДПІ у м. Чернівці податковими деклараціями орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності № 5187 від 30.01.2010 р., № 115633 від 19.08.2010 р., податковими повідомленням-рішеннями № /0 від 18.10.2010 р., № /0 від 18.10.2010 р., № /0 від 18.10.2010 р., а також зворотнім боком облікової картки особового рахунку платника.

Як встановлено судом, на момент розгляду справи, сума податкового зобовязання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності у розмірі 53918,86 грн. відповідачем узгоджена, проте в добровільному порядку несплачена, що тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України та суттєво порушує інтереси держави.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На час вирішення справи відповідач не надав доказів відсутності або погашення ним узгодженого податкового боргу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню відповідно до чинного законодавства та у межах заявлених вимог, в сумі 53918,86 грн.

Доводи відповідача щодо неподання ним 30.01.2010 р. податкової декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності на 2010 р. від свого імені суд не бере до уваги з таких міркувань.

Згідно п. 4.2 наказу ДПА України від 31.12.2008 року № 827 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України» (далі - Наказ № 827) податкова звітність приймається підрозділом ведення та захисту податкової звітності (за необхідності, в останній день строку подання звітності із залученням працівників інших підрозділів) без попередньої перевірки зазначених показників від платника податків або іншої особи, на яку покладено обов'язки подання органам ДПС податкової звітності.

Працівники ОДПС при прийманні податкової звітності на паперових та електронних носіях з доданням роздрукованих оригіналів контролюють наявність: підписів посадових осіб; печатки платника податків; обов'язкових реквізитів; обов'язкових додатків до податкової звітності, передбачених порядком заповнення відповідної звітності, які є невід'ємною частиною податкової декларації або уточнюючої звітності та не можуть бути самостійним документом; прокреслень у значеннях показників, що не заповнюються через відсутність інформації (п. 4.4. Наказу № 827).

Відповідно до п. 4.8 згаданого Наказу, за відсутності зауважень до оформлення податкової звітності вона реєструється і вважається прийнятою. Цей факт засвідчують відповідні відмітки: штамп, дата реєстрації документа та реєстраційний номер.

Таким чином, вказаним нормативно-правовим актом не передбачено вимагання у особи, яка подає податкові декларації документ, що засвідчує її особу.

Судовим розглядом встановлено, що 30.01.2010 р. відповідач надав до ДПІ у м. Чернівці податкову декларацію орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2010 р., про що свідчить вхідний № 5187. Відповідно до поданої декларації, відповідач задекларував суму орендної плати, яка підлягає сплаті до бюджету в 2010 р. за договором оренди в розмірі 72578,53 грн., з розбивкою річної суми рівними частинами за місяцями по 6048,21 грн.

Статтею 14 Закону № 2535-XII визначено, платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до ст. 17 Закону № 2535-XII податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі і за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 4.15.1 Наказу № 827 передбачено, що платник податків має право подати уточнюючий розрахунок, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням термінів давності, визначених ст. 15 Закону N 2181) самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що виявивши помилку в податковій декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за 2010 р. поданій 30.01.2010 р. за № 5187, відповідач не подав уточнюючий розрахунок, у звязку з чим в податкового органу відсутні підстави для зменшення та/або коригування суми боргу по орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності.

За результатами розгляду скарги відповідача на дії посадових осіб Чернівецької міської ради та державної податкової інспекції у м. Чернівці щодо сплати коштів по орендній платі за землю, прокуратурою м. Чернівці розяснено відповідачу право на звернення до суду у разі незгоди з рішенням органів місцевого самоврядування, а також примусового стягнення орендної плати за землю.

Таким чином, доводи наведені відповідачем та його представником в запереченнях проти позову не спростовують правомірність заявлений позовних вимог, а тому позов є обґрунтованими та підлягає задоволенню повністю.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до ст. 94 КАС України, стягненню з відповідача не підлягають.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 71, 86, 158, 162, 160-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (60412, с. Чагор, Глибоцький район Чернівецька область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму несплаченої орендної плати за землю у розмірі 53918,86 грн., в дохід місцевого бюджету.

Порядок та строки набрання постановою законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАС України судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано судом 04.05.2011 р.

Суддя В.К. Левицький