Справа № 810/2937/15
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2015 року 810/2937/15

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання технічними засобами та ведення журналу забезпечував секретар судового засідання Гузік М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський домобудівельний комбінат" про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський домобудівельний комбінат" про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів "б" "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (список № 2), за червень 2015 року в сумі 2283,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Управління Пенсійного фонду у Ружинському районі Житомирською області здійснювало виплату пенсії пенсіонеру, який працював на підприємстві відповідача і отримав право на пенсію на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку. Посилаючись на частину другу розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", позивач, як територіальний орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням відповідача, просить суд стягнути суму витрат на виплату та доставку пенсій цим пенсіонерам з відповідача.

Відповідач позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що у повному обсязі відшкодував Управлінню Пенсійного фонду у Ружинському районі Житомирською області витрати на виплату та доставку пільгових пенсій пенсіонеру, який працював на підприємстві позивача. Пенсіонер, якому здійснювалась виплата пенсій вказаним територіальним органом Пенсійного фонду, досяг пенсійного віку у серпні 2014 року. Після цього терміну виплата пенсії цьому пенсіонеру має здійснюватись за рахунок коштів Пенсійного фонду. Крім того, позивач наголошував, що позивач безпосередньо жодних витрат по виплаті пенсій цьому пенсіонеру не поніс і не надав жодних доказів на підтвердження понесення таких витрат Управлінням Пенсійного фонду у Ружинському районі Житомирською області. Таким чином, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову з мотивів його безпідставності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені сторонами документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський домобудівельний комбінат" є юридичною особою. Як роботодавець, відповідач є страхувальником у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, є платником єдиного страхового внеску, знаходиться на території, на яку поширюється компетенція Управління Пенсійного фонду України в місті Білій Церкві Київської області.

Позивач в обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій надав суду копію Розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з червня 2015 року, складеного Управлінням Пенсійного фонду у Ружинському районі Житомирською області та надісланого на адресу ТОВ "Білоцерківський домобудівельний комбінат" (від 05.06.2015 № 2371/03).

З наведеного розрахунку вбачається, що Управління Пенсійного фонду у Ружинському районі Житомирською області здійснює виплату пенсії гр. ОСОБА_1 у сумі 2283,50 грн. в місяць; дата, з якої призначено пенсію 31.08.2013, дата досягнення особою пенсійного віку 30.08.2019.

Ухвалою від 09.07.2015 суд витребував від позивача інші докази на підтвердження позовних вимог, а саме: детальний розрахунок заборгованості відповідача по періодам та в розрізі витрат на виплату і доставку пенсій кожному з пенсіонерів із зазначенням дати виникнення заборгованості, сум та підстав, належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких позивачем встановлено заборгованість; зведені відомості про пенсіонерів, на користь яких здійснювалась виплата пенсій: прізвище, імя, по батькові; дата виходу на пенсію на пільгових умовах; дата набуття права на пенсію за віком на загальних умовах; наявність іншого соціального статусу, згідно з яким вік виходу на пенсію додатково знижується; розмір основної пенсії; розмір інших пенсійних виплат - додаткової пенсії, додаткової пенсії, доплат, надбавок чи підвищень, призначених відповідно до законодавства України; спосіб виплати пенсії (зарахування на пенсійний рахунок в банку чи доставка підприємством поштового звязку) та розмір витрат на доставку в розрізі по кожному пенсіонеру; копії розпоряджень (протоколів) про призначення та підвищення пенсій кожному з пенсіонерів; докази понесення витрат на виплату і на доставку пенсій фактично.

Однак, позивач вимог суду не виконав, жодних інших доказів, крім розрахунку, на підтвердження позовних вимог суду не надав.

Як вже зазначалось, відповідач проти задоволення позову заперечував, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що відшкодував Управлінню Пенсійного фонду у Ружинському районі Житомирською області витрати на виплату та доставку пільгових пенсій пенсіонеру ОСОБА_1, понесені цим органом ПФУ до 30.08.2014, а після цієї дати виплата пенсій цьому пенсіонеру має здійснюватись за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Так, відповідач представив суду копію Розрахунку фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з червня 2014 року, складеного Управлінням Пенсійного фонду у Ружинському районі Житомирською області та надісланого на адресу ТОВ "Білоцерківський домобудівельний комбінат". З даних вказаного розрахунку убачається, що ОСОБА_1 є пенсіонером, дата виходу на пенсію якого 31.08.2013, а дата досягнення особою пенсійного віку 30.08.2014. Відповідач також представив суду копію платіжного доручення, яким перерахував Пенсійному фонду України кошти на відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Таким чином, розрахунки, представлені суду позивачем і відповідачем за різні періоди, містять відмінні дати досягнення пенсійного віку гр. ОСОБА_1. При цьому, з розрахунку за період з червня 2014 року вбачається, що вказаний пенсіонер досяг пенсійного віку 30.08.2014, таким чином, витрати УПІУ у Ружинському районі Житомирською області на виплату і доставку пенсій цій особі за червень 2015 року не повинні відшкодовуватися працедавцем.

Як вже зазначалось, позивач не виконав вимоги ухвали суду від 09.07.2015 і не надав протоколу про призначення пенсії гр. ОСОБА_2 та інших матеріалів пенсійної справи, а також доказів понесення витрат на виплату і на доставку пенсії цьому пенсіонеру фактично. Позивач не представив суду також облікової картки, відповідно до якої обліковується заборгованість відповідача перед Пенсійним фондом України за страховими внесками, у тому числі й з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій.

Як пояснив позивач, УПФУ у місті Білій Церкві Київської області таких витрат не понесло, тому і не має таких доказів, а позов був предявлений в інтересах іншого територіального органу Пенсійного фонду УПФУ у Ружинському районі Житомирською області.

Позивач також не надав суду довіреності чи іншого документу, який би уповноважував його представляти інтереси УПФУ у Ружинському районі Житомирською області з питань стягнення із страхувальників заборгованості, понесених цим територіальним органом Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій пенсіонерам.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, визначено, зокрема підпунктами "б" - "з" частини першої статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення".

Проте, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди підпунктом 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" передбачено, що вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (статтями 27 та 28). При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з пунктом 1 статті 1 та абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для субєктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об'єднань громадян та інших юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З огляду на викладене, витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, які відповідач відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" зобовязаний відшкодовувати Пенсійному фонду, у розумінні цього Закону вважаються внесками на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Із змісту положень пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", пункту 1 статті 1 та абзацу четвертого пункту 1 статті 2 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" убачається, що обовязок страхувальників з відшкодування пенсійному фонду фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, прирівнюється до обовязкового платежу збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Однак, з цих же норм убачається, що базою для такого оподаткування є витрати, понесені фактично, а період відшкодування обмежується моментом досягнення особою пенсійного віку.

Суд зазначає, що вказані обставини мають доказуватися Пенсійним фондом як контролюючим органом у справах про стягнення заборгованості з відшкодування таких витрат, в разі, якщо відповідач заперечує проти позову.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд , дотримуючись принципу офіційного зясування обставин справи, вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

У справі, що розглядалась, позивач на підтвердження позовних вимог жодних доказів не надав, вимог суду про надання витребуваних судом доказів не виконав. Таким чином, суд дійшов висновку, що предявлений позов є необґрунтованим і бездоказовим, тому задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідач не надав суду доказів понесення судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 28 липня 2015 р.