Справа № 826/2133/15
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2133/15 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Кузьменка В.В., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Верховного Суду України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Верховного Суду України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Голова Верховного Суду України - Романюк Ярослав Михайлович, про визнання незаконними та скасування наказу про стягнення недорахованої суддівської винагороди, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2015 року було відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду на 25.06.2015 року.

У подальшому розгляд справи відкладався на 16.07.2015 року та на 30.07.2015 року.

У судовому засіданні 30.07.2015 року Київським апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу про звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо відповідності окремих положень Закону № 1622-УІІ Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-УІІ яке було доповнено пунктом 64, яким було обмежено максимальний місячний розмір суддівської винагороди 15 розмірами мінімальної заробітної плати ч. 2 ст. 19, ст. 21, ч.ч. 2 і 3 ст. 22, ч.ч. 1 і 2 ст. 24, ст. 33, ст. 64 та ст. 126 Конституції України.

У зв'язку з наведеним судом було поставлено на обговорення питання про зупинення провадження у справі №826/2133/15 до вирішення Верховним Судом України питання про внесення до Конституційного Суду України подання для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо відповідності окремих положень Закону № 1622-УІІ Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-УІІ яке було доповнено пунктом 64, яким було обмежено максимальний місячний розмір суддівської винагороди 15 розмірами мінімальної заробітної плати ч. 2 ст. 19, ст. 21, ч.ч. 2 і 3 ст. 22, ч.ч. 1 і 2 ст. 24, ст. 33, ст. 64 та ст. 126 Конституції України.

Як позивач та і представники відповідача у судовому засіданні зазначили, що при вирішенні сказаного питання покладаються на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, а також заслухавши думку сторін, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 156 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

Тобто, право зупинити провадження у справі на підставі п. 4 ч. 2 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України виникає за умови подання стороною або третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, обґрунтованого клопотання про зупинення провадження.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 9 КАС України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Зі змісту положень ч. 5 ст. 9 КАС України право на звернення до Верховного Суду України в суду з'являється у випадку виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України.

Тобто, факт звернення до Верховного Суду України свідчить про наявність сумніву у суду щодо відповідності закону Конституції України.

Одним з основоположних принципів адміністративного судочинства є, зокрема, принцип законності, який полягає у тому, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відтак, суд зобов'язаний вирішувати справи відповідно до Конституції та законів України, водночас, виникнення сумнівів у відповідності закону Конституції України фактично унеможливлює розгляд справи із дотриманням основоположних і фундаментальних принципів адміністративного судочинства.

Разом з тим, оскільки процесуальний закон не містить норм, які визначали подальші процесуальні дії суду при зверненні до Верховного Суду України, вказану прогалину було усунуто приписами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», в абзаці 2 п. 2 якої закріплено, що у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст. 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд в будь-якій стадії розгляду справи.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зупинення провадження у справі до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо відповідності окремих положень Закону № 1622-УІІ Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-УІІ яке було доповнено пунктом 64, яким було обмежено максимальний місячний розмір суддівської винагороди 15 розмірами мінімальної заробітної плати ч. 2 ст. 19, ст. 21, ч.ч. 2 і 3 ст. 22, ч.ч. 1 і 2 ст. 24, ст. 33, ст. 64 та ст. 126 Конституції України, оскільки, на думку колегії суддів, таке звернення є перешкодою для вирішення справи. Аналогічну позицію підтримує Вищий адміністративний суд України у справі №800/553/14.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження з перегляду оскаржуваної постанови суду першої інстанції підлягає зупиненню.

Керуючись ст.ст. 9, 156, 160, 165, 196, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Зупинити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Верховного Суду України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Верховного Суду України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Голова Верховного Суду України - Романюк Ярослав Михайлович, про визнання незаконними та скасування наказу про стягнення недорахованої суддівської винагороди - до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання відповідності окремих положень Закону № 1622-УІІ Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 719-УІІ яке було доповнено пунктом 64, яким було обмежено максимальний місячний розмір суддівської винагороди 15 розмірами мінімальної заробітної плати ч. 2 ст. 19, ст. 21, ч.ч. 2 і 3 ст. 22, ч.ч. 1 і 2 ст. 24, ст. 33, ст. 64 та ст. 126 Конституції України, питання щодо чого порушено відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2015 року у справі №826/2133/15.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: