Справа № 824/450/15-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 квітня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/450/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі :

головуючого судді - Маренича І.В.

секретаря судового засідання - Дацків І.М .

за участю :

позивача - Леонова О.В.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

представника третьої особи - Івончак Н.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про заміну відповідача на належного у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про стягнення коштів -

В С Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція в Чернівецькій області (далі-Позивач) звернулась з адміністративним позовом до приватного підприємця ОСОБА_2 (далі-Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про стягнення коштів в сумі 6000,00 грн.

В судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про заміну відповідача ОСОБА_2 на Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради.

Представники відповідача та третьої особи заперечували проти задоволення клопотання представника відповідача.

Суд заслухавши думки осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та докази, на які позивач посилається в своєму клопотанні, дійшов висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи Державною фінансовою інспекцією в Чернівецькій області проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту освіти і науки Чернівецької обласної державної адміністрації за період з 01 вересня 2012 року по 01 вересня 2014 року.

За результатами проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради за період з 01.09.2011 р. по 01.05.2014 р., які зафіксовані в акті перевірки від 06.08.2014 р. №06-40/79. Зокрема, встановлено, що внаслідок оплати приватному підприємцю ОСОБА_2 завищеної вартості зазначених робіт, міському бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 6000,00 грн.

У зв'язку з цим, Державна фінансова інспекція в Чернівецькій області направила Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради лист від 19.09.2014 р. №24-06-15-15/6510 "Про усунення виявлених ревізією порушень законодавства". Вказано, що Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради необхідно відобразити в обліку дебіторську заборгованість та провести претензійно позовну роботу з приватним підприємцем ОСОБА_2 щодо відшкодування зазначених збитків або виконання ним відповідного обсягу робіт на зазначену суму.

Оскільки збитки, завдані внаслідок завищення обсягів та вартості підрядних робіт, в розмірі 6000,00 грн. відшкодовано не було, Державна фінансова інспекція в Чернівецькій області звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів.

За таких обставин суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення до адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Відповідно до ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відтак, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій.

Частиною 3 ст. 6 КАС України передбачено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Частиною 4 ст. 50 КАС України передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень може звернутися до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства лише у вказаних вище випадках або ж у випадках прямо передбачених в законі.

Відповідно до п. 7 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно п. 10 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, орган державного фінансового контролю, який є суб'єктом владних повноважень, має право звертатися до суду в інтересах держави у разі незабезпечення підконтрольною установою виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Разом з цим суд враховує позицію Верховного Суду України, наведену у постанові від 15 квітня 2014 року у справі №21-40а14, згідно якої при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

З матеріалів справи слідує, що вимога щодо забезпечення відшкодування коштів в сумі 6000,00 грн, які є збитками, завданими державі і виявленими Державною фінансовою інспекцією в Чернівецькій області при проведенні ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, була пред'явлена органом державного фінансового контролю до підконтрольної установи. Між Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради та ОСОБА_2 було укладено договір на капітальний ремонт пішохідного переходу. У зв'язку з цим суд приходить до висновку , що позивачем правильно було подано позов саме до ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 52, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Ухвала у повному обсязі складена 04 травня 2015 року.

Суддя І.В. Маренич