Справа № 825/1930/15-а
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року Чернігів Справа № 825/1930/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Уляничеві М.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський ковальський завод» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Чернігівський ковальський завод» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.01.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки, зроблені в акті перевірки від 19.01.2015 №74/22/33586107, на підставі яких винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, про відсутність господарських операцій між ТОВ «Чернігівський ковальський завод» та його контрагентами ТОВ «ОСОБА_3 Ейдженсі» та ТОВ «Укр Енерго Холдінг», не підтверджені жодними належним доказами. Вказує, що реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом підтверджується первинними бухгалтерськими документами. Зазначає, що до компетенції податкових органів не входить право надавати оцінку правочинів та визнавати їх недійсними.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що в ході перевірки позивачем не було надано документів з детальною характеристикою отриманих послуг, тобто первинних документів, щодо взаємовідносин з ТОВ «ОСОБА_3 Ейдженсі». Щодо правовідносин з ТОВ «Укр Енерго Холдінг» по придбанню природнього газу та послуг з його поставки зазначає, що при перевірці використано висновки акту перевірки ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 18.06.2014 № 488/3-22-08/38038769, в якому за результатами перевірки зафіксовано не підтвердження факту отримання ТОВ «Укр Енерго Холдінг» природнього газу від ТОВ «Євро-Тек 2011» для його подальшого продажу кінцевим споживачам, у тому числі і ТОВ «Чернігівський ковальський завод».

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Чернігівський ковальський завод» зареєстровано в якості юридичної особи 29.06.2005, що підтверджується довідкою серії АА № 606766 від 15.06.2012 (а.с. 62).

Відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Чернігівський ковальський завод» з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт від 19.01.2014 № 74/22/33586107 (а.с. 10-26).

Вищевказаною перевіркою було встановлено, зокрема, порушення вимог пункту 198.2, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.3, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на загальну суму 38394,00 грн., в тому числі за лютий 2013 року на 32362,00 грн., за березень 2013 року на 6032,00 грн.

Такий висновок фіскального органу ґрунтується на тому, що при перевірці не було підтверджено реальність здійснення господарських відносин між ТОВ «Чернігівський ковальський завод» та ТОВ «ОСОБА_3 Ейдженсі», ТОВ «Укр Енерго Холдінг».

На підставі вказаного акту відповідачем було винесено, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 27.01.2015 № НОМЕР_1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 57591,00 грн. (38362,00 грн. за основним платежем та 19197,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с. 27).

Згідно статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема, превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У відповідності до вимог пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Судом встановлено, що між ТОВ «Чернігівський ковальський завод» та ТОВ «ОСОБА_3 Ейдженсі» було укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування № 19-11-12 від 19.11.2012, а також додаткову угоду до вказаного договору № 6950 від 19.12.2012, відповідно до умов якої експедитор надає послуги з транспортно-експедиційного обслуговування вантажів клієнта.

Виконання сторонами вказаного договору поставки підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 63 від 24.01.2013, № 175 від 21.02.2013, № 176 від 21.02.2015 (а.с. 40-42); платіжним дорученнями № 112 від 24.01.2013, № 356 від 21.02.2013 (а.с. 165, 166); податковими накладними № 69 від 24.01.2013, № 82 від 21.02.2013, № 83 від 21.02.2013 (а.с. 43-45); міжнародними товарно-транспортними накладними № 5544130/1, № 5544130/2 (а.с. 145-146), довіреністю на отримання вантажу від 20.12.2012 № 3039 (а.с. 147).

22.02.2012 між ТОВ «Укр Енерго Холдінг» (постачальник) та ТОВ «Чернігівський ковальський завод» було укладено договір на постачання природнього газу № Г-12/040, згідно якого постачальник зобовязується надати у власність покупцю природній газ, а також надати послуги стосовно забезпечення поставки природнього газу, а покупець зобовязується оплачувати вартість прийнятого обсягу газу та вартість наданих послуг, на умовах договору (а.с. 46-47).

ТОВ «Укр Енерго Холдінг» має право на постачання природнього газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованими тарифами згідно ліцензії серії АГ № 578414, строк дії якої з 19.01.2012 по 18.01.2017 (а.с. 48).

Виконання даного договору підтверджується актами приймання-передачі природнього газу № 46 від 31.01.2013, актом надання послуг № 47 від 31.01.2013, податковими накладними № 223 від 31.01.2013, № 224 від 31.01.2013 та платіжним дорученнями № 272 від 13.02.2013, № 358 від 21.02.2013, № 435 від 01.03.2013 (а.с. 49-52, 167-169).

В підтвердження виконання вказаного договору на поставку природнього газу, позивачем також надано суду договір на транспортування природнього газу магістральним трубопроводом від 30.12.2011 № CHR/2012/0180, укладений між ДП «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» і ТОВ «Чернігівський ковальський завод», та типовий договір на розподіл природнього газу (транспортування природнього газу газорозподільними мережами) № Т-ПР-113-1005 від 21.12.2012, а також надано акт надання послуг з транспортування природнього газу магістральним трубопроводом № 01-13-/CHR/2012/0180 від 31.01.2013, акт здачі-прийняття робіт за січень 2013 року № СФтр-14724, акт приймання-передачі транспортованого природнього газу від 31.01.2013, податкові накладні № 3158 від 31.01.2013, № 162 від 31.01.2013 (а.с. 53-55, 112-120).

Всі зазначені вище первинні бухгалтерські документи оформлені у відповідності до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, та повністю відображають реальність проведених господарських операцій між ТОВ «Чернігівський ковальський завод» та ТОВ «ОСОБА_3 Ейдженсі», ТОВ «Укр Енерго Холдінг».

Отже, суд вважає, що формування платником податку витрат, що приймають участь у визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток підприємства допускається за умови підтвердження відповідних сум належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, а також використання отриманих за договором товарів чи послуг у власній господарській діяльності.

Відповідачем не надано суду доказів того, що ТОВ «Чернігівський ковальський завод» не було використано у власній господарській діяльності придбаний газ та надані послуги, використання яких підтверджено первинними бухгалтерськими документами.

Як вбачається з акту перевірки, встановлено включення ТОВ «Чернігівський ковальський завод» до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по взаємовідносинах з постачальником ТОВ «Укр Енерго Холдінг» за січень 2013 року в розмірі 32362,00 грн. та з постачальником ТОВ «ОСОБА_3 Ейдженсі» за лютий 2013 року в розмірі 6032,00 грн.

Підставою для висновку про завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню по операціям з ТОВ «Укр Енерго Холдінг» став акт перевірки ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 18.06.2014 № 488/3-22-08/38038769 «Про результати виїзної позапланової перевірки ТОВ «Укр Енерго Холдінг» з питань визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податків по взаємовідносинах з ТОВ «Євро-Тек 2011» за період з 01.01.2012 по 31.04.2014, яким зафіксовано, що обсяги газу, отримані від ТОВ «Євро-Тек 2011», було реалізовано ТОВ «Укр Енерго Холдінг» споживачам газу, у тому числі, покупцю ТОВ «Чернігівський ковальський завод» та використано акт Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 08.04.2014 № 209/22-00/37757736 «Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Євро-Тек 2011», в якому зафіксовано, що ТОВ «Євро-Тек 2011» не знаходиться за податковою адресою, а оперативним управлінням ГУ Міндоходів у Київській області надано матеріали стосовно надання даним підприємством послуг з ухилення від сплати шляхом формування штучного податкового кредиту.

Також, підставою для аналогічного висновку по операціям з ТОВ «ОСОБА_3 Ейдженсі» було використання акту ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 29.08.2013 № 55/15-22-03 про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання ТОВ «ОСОБА_3 Ейдженсі» щодо підтвердження сум податкового зобовязання та податкового кредиту, задекларованого у деклараціях з податку на додану вартість за період з липня 2012 року по лютий 2013 року.

Однак, суд вважає, що такі акти не можуть слугувати безспірними та об'єктивними доказами того, що господарські операції між позивачем та його контрагентами не відбувались.

Так, суд зазначає, що викладені в акті від 19.01.2014 № 74/22/33586107 обставини не спростовують реальності господарських операцій, оскільки при дослідженні факту здійснення господарських операцій оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Зазначені в акті обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Позивач не може нести відповідальності за дії своїх контрагентів.

Чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед тим, як відносити відповідні суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

У податковому обліку податкова накладна є тим документом, який складається у момент виникнення податкових зобовязань продавця і визначається як розрахунковий документ, що підтверджує вчинення певної господарської операції, за якою виникають податкові зобовязання, породжує у платника податку обовязки та права щодо нарахування та сплати податку на додану вартість та підтверджує право покупця на нарахування податкового кредиту.

Як встановлено, позивач має належним чином оформлені податкові накладні, які повністю відповідають вимогам Податкового кодексу України та відображають зміст господарських операцій, а суми за цими накладними було включено позивачем до податкового кредиту в тому звітному періоді, в якому їх і отримано.

Також необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Вищий адміністративний суд України у справах з аналогічним предметом спору дотримується позиції, що судом обовязково має бути досліджено факт вчинення господарських операцій, за наслідками яких виникло право позивача на формування податкового кредиту та факт сплати позивачем сум податку своїм контрагентам.

Вказаний факт в судовому засіданні був повністю доведений позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача щодо відсутності документів про залучення ТОВ «ОСОБА_3 Ейдженсі» до перевезення товару, оскільки таке твердження спростовується наявністю коносаменту № ZIMUSEL813573, який підтверджує транспортування товару, придбаного позивачем на підставі контракту № 200812/HW від 20.08.2012, з порту Бусан, Корея до Одеського морського торгового порту, де товар був прийнятий ТОВ «ОСОБА_3 Ейдженсі» та міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) № 5544130/1, № 5544130/2, на підставі яких відбувалося транспортування товару з Одеського морського торгового порту до Чернігівської митниці під митним контролем із залучення ТОВ «ОСОБА_3 Ейдженсі» стороннього перевізника ТОВ «МАЙСТЕР ТРАК», що не заборонено законодавством.

Отже, позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по вищевказаним податковим накладним.

Згідно позиції Європейського Суду з прав людини, висловленої у рішенні від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії (заява № 3991/03), платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. Оскільки, такі вимоги є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Пункт 4.1.4 статті 4 Податкового кодексу України встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий кредит вважається сформованим платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.01.2015 № НОМЕР_1.

Згідно з частинами першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов ТОВ «Чернігівський ковальський завод» необхідно задовольнити повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський ковальський завод» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області від 27.01.2015 № НОМЕР_1.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.О. Непочатих