Справа № 2а-7769/09/1170
Суддя: Г.М. Ком’якович
Дата ухвалення: 2010-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія Справа № 2а-7769/09/1170
Рядок звіту № 2.11.17
КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2010 року м. Кіровоград

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Комякович Г.М.

при секретарі - Господарікову М.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Державної податкової інспекції в м. Кіровограді

про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 13.07.2009 року № та визнання неправомірними (незаконними) дій Державної податкової інспекції в м. Кіровограді, суд -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Кіровограді про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 19783, 26 грн. від 13.07.2009 року № та визнання неправомірними (незаконними) дій Державної податкової інспекції в м. Кіровограді.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спеціалістами податкової служби була проведена перевірка дотримання субєктом господарювання фізичною особою ОСОБА_1 порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів та ліцензій.

За результатами проведення перевірки складений акт від 25.06.2009 року за №0347/11/28/23/НОМЕР_1, на підставі якого винесене рішення про застосування штрафних санкцій від 13.07.2009 року № НОМЕР_2 про сплату фінансових санкцій в сумі 19 783 грн. 26 коп., з яким позивач не погоджується.

Позивачем також зазначено, що рішення № , яким до нього застосовано санкцію в розмірі 19 783 грн. 26 коп. за порушення п.1, п.2, п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(далі Закон про РРО), прийнято відповідачем безпідставно, оскільки позивач є платником єдиного податку, а тому в силу п.6 ст. 9 Закону України про РРО звільнений від обовязку застосовувати РРО, РК та КОРО.

Крім того, позивачем зазначено низку протиправних дій, які на його думку вказують на порушення, допущені посадовими особами ДПА в Кіровоградській області під час проведення перевірки, а тому докази, використані при винесенні спірних рішень, одержані з порушенням закону, тому рішення про застосування штрафних санкцій від 13.07.2009 року № НОМЕР_2 про сплату фінансових санкцій в сумі 19 783 грн. 26 коп. підлягає скасуванню, як неправомірно застосоване.

Відповідачем до суду подано письмове заперечення на позовну заяву відповідно до якого, позов ним не визнається у повному обсязі де зазначено, що дії посадових осіб податкового органу під час проведення перевірки та прийняття оскаржуваного рішення здійснені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про державну податкову службу», Закону про РРО, Положенням про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 26.09.2001 року № 1269 «Про затвердження Порядку ведення книги обліку і доходів».

Під час перевірки встановлено порушення вимог п.1,2, 12 ст. 3 Закону України про РРО, зокрема. За наслідками проведення перевірки та на підставі зазначеного акту винесено рішення про застосування штрафних санкцій від 13.07.2009 року № НОМЕР_2 про сплату фінансових санкцій в сумі 19 783 грн. 26 коп.

В судове засідання зявилися позивач та представник позивача, які позов підтримали у повному обсязі та просили суд його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

В судове засідання зявився представник відповідача, який позов не визнав з зазначених підстав у запереченні на позовну заяву.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до висновку, що позовні підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на момент здійснення перевірки позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, про що було зазначено в п. 2.2.6 акту перевірки від 25.06.2009 року (а. с. 10-12).

Згідно п.6 ст.9 Закону про РРО реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються:

- при продажу товарів (наданні послуг) субєктами підприємницької діяльності фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування субєктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі субєкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат в порядку, визначеному КМУ за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Порядок ведення книги обліку доходів та витрат затверджено Постановою КМУ від 26.09.2001 р. № 1269. Згідно п. 5 вказаного Порядку субєктом підприємницької діяльності до книги заносяться наступні відомості:

- порядковий номер запису;

- дата здійснення операції, повязаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом;

- сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника;

- сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг);

- сума виручки від продажу товарів (надання послуг) з підсумком за день.

Як встановлено матеріалами справи у позивача є наявна книга обліку доходів та витрат № 8671/1 від 09.10.2008 року та відповідно в ній здійснюються записи в окремих графах (а. с. 42).

Таким чином, позивач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування мав право не застосовувати реєстратор розрахункових операцій.

Посадовими особами відповідача під час перевірки встановлено порушення порядку ведення книги обліку доходів і витрат, а саме: відсутній облік товарів за місцем здійснення реалізації, а саме в реалізації знаходяться товари з розміщеними цінниками, які не обліковані у встановленому порядку, у графі «3»книги обліку доходів та витрат приватного підприємця № 8671/1 від 09.10.2008 року не зазначені первинні документи накладні № 000266/02 від 01.06.09р. на суму 3267,00 грн., накладна № 000266/11 від 03.06.2009 р. на суму 109,08 грн., накладна № 002743 від 20.06.09р. на суму 241 грн.80 коп., загальна сума не облікованих товарів склала 3617 грн. 88 коп., тим самим порушено порядок ведення книги обліку доходів та витрат, що встановлено Кабінетом Міністрів України, у звязку з чим зроблено висновок про необхідність застосування реєстратора розрахункових операцій.

Разом з тим, Закон про РРО та Порядок ведення книги обліку доходів та витрат, не передбачають, що в разі порушення порядку ведення книги обліку доходів і витрат, а саме нездійснення відповідних записів, має наслідком обовязок субєкта господарювання застосовувати реєстратор розрахункових операцій.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.ч.1 та 4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Допитані в якості свідків податкові інспектори валах К.М. та ОСОБА_4, які здійснювали перевірку, суду зазначили, що перевірку здійснювали на підставі наявних у магазині документів. При цьому ними було встановлено, що книга обліку доходів та витрат під час перевірки була надана перевіряючим, проте не велася належним чином, не була заповнена графа 3, яка свідчить про витрати на виробництво продукції, придбання товару.

З огляду на викладене, відповідачем не надано належних доказів щодо обовязку позивача застосовувати реєстратор розрахункових операцій в разі порушення порядку ведення книги обліку доходів та витрат, а тому позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № від 13.07.2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно п. п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що штрафна санкція до позивача застосована на підставі ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(а.с.27).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»до субєктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Більш того, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»облік товарних запасів фізичною особою субєктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для субєктів малого підприємництва. Обовязок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

У судовому засіданні встановлено, що ПП ОСОБА_1 на час перевірки була платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку серії Ж № 078954 від 20.12.2008 р. (а.с.7), вела Книгу обліку доходів та витрат (а.с.13-15,42), реалізацією підакцизних товарів не займалася. Наявність закупленого товару частково підтверджується накладними № М-00002743 від 20.06.2009 року, № 000266/11 від 3.06.2009 року та № 000266/02 від 1.06.2009 року

Відповідно до абзацу восьмого статті 4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»від 03.07.1998 р. N 727/98 форма книги обліку доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу, і порядок її ведення субєктами малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

Відповідно до п.1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1269 від 26 вересня 2001 року, Книга обліку доходів і витрат (далі - книга) ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку).

Згідно п. 5 цього Порядку, суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Форма Книги обліку доходів та витрат передбачена Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року №12 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 9 червня 1993 р. за №64, відповідно до змісту якої вона має такі розділи:

1 «період обліку»,

2 «кількість виготовленої продукції, наданих послуг, закуплено товару»,

3 «витрати на виробництво продукції, придбання товару»,

4 «кількість проданої продукції, надання послуг»,

5 «ціна продажу продукції (послуг)»,

6 «сума виручки (доходу)»,

7 «чистий дохід».

Пунктом 8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.10.1999 р. №599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції за №752/4054 від 02.11.1999 році, передбачено, що для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій, платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком №10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 №12 та зареєстрованої в Мінюсті України від 09.06.1993 р. за №64. При цьому обовязковому заповненню підлягають лише графи «період обліку», «витрати на виробництво продукції», «сума виручки (доходу)», «чистий дохід».

В судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що ОСОБА_1. зобовязана була здійснювати облік обсягів товарів, що знаходяться на реалізації, в графі третій Книги обліку доходів та витрат «витрати на виробництво продукції, придбання товару». Під час дослідження Книги обліку доходів та витрат встановлено, що ОСОБА_1 заповнювала першу та шосту її колонки (а.с.14-15).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні, з огляду на позицію ДПІ, відповідачем не доведено наявності відповідного нормативно-правового акту, положення якого б передбачали порядок обліку товарів за місцем реалізації та зобовязували б позивача здійснювати такий облік.

Більш того, обґрунтування необхідності внесення позивачем вартості такого товару в сумі 3617,88 грн. з огляду на зміст п.13 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю до колонки 3 Книги обліку доходів та витрат «витрати на виробництво продукції, придбання товару», суду не наведено, а тому, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення № від 13.07.2009 р. в цій частині також підлягає скасуванню.

Щодо стосується позовних вимог в частині визнання неправомірними дій ДПІ в м. Кіровограді стосовно винесення рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 13 липня 2009 року № НОМЕР_2 в звязку з порушенням строків винесення рішення, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.15,16 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»визначено, що контроль за додержанням субєктами підприємницької діяльності порядку ведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

У відповідності до вимог п.11 Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби податкове повідомлення-рішення або рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій за розглядом матеріалів перевірки приймає керівник органу державної податкової служби або його заступник за формою та згідно з вимогами, установленими Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 21.06.2001 N 253, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06.07.2001 за N 567/5758 (із змінами та доповненнями), протягом десяти робочих днів від дня реєстрації акта перевірки або вручення його поштою платнику податків (на підставі відмітки на поштовому повідомленні), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків щодо акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як вбачається з матеріалів справи та як встановлено в судовому засіданні, матеріали перевірки від 25.06.2009 року ПП ОСОБА_1 були зареєстровані в ДПІ м. Кіровограда 30.06.2009 року, реєстраційний № 0347/11/28/23/НОМЕР_1 (а.с. 38), а рішення № про застосування штрафних (фінансових) було винесено 13.07.2009 року, тобто на девятий робочий день не враховуючи вихідних днів. Відповідач, як субєкт владних повноважень в даному випадку довів правомірність своїх дій при здійсненні ним перевірки та прийнятого ним спірного рішення від 28.01.2009 року № НОМЕР_3 з урахуванням всіх встановлених судом фактичних обставин та вимог законодавства.

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 13.07.2009 року.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Присудити позивачеві з Державного бюджету України судові витрати в розмірі 1 грн. 70 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанов у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

В повному обсязі постанову складено 20 січня 2010 року.

Суддя підпис:

З оригіналом згідно:

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_5