Справа № 585/1296/15-а
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 р.Справа № 585/1296/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ОСНА" на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.06.2015р. по справі № 585/1296/15-а

за позовом Приватного підприємства "ОСНА"

до Роменської міської ради Сумської області

треті особи Виконавчий комітет Роменської міської ради , Міжрегіональний центр швидкового реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПП «ОСНА», звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Роменської міської ради Сумської області треті особи Виконавчий комітет Роменської міської ради, Міжрегіональний центр швидкового реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, в якому просив суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення 69 сесії 6 скликання Роменської міської ради Сумської області від 25.03.2015 року в частині скасування пунктів 2.1., 2.2. рішення виконавчого комітету Роменської міської ради народних депутатів №423 від 25.12.1996 року «Про розгляд земельних питань» (щодо затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачі її в постійне користування приватному підприємству «ОСНА» по вулиці Маяковського,64 в місті Ромни, Сумської області, площею 0,25га).

В судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідача, Роменської міської ради Сумської області, заявив клопотання про закриття провадження в даній справі у зв'язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а підсудна господарському суду, посилаючись на те, що оскаржуваним рішенням було скасовано п. 2.1, 2.2 рішення виконавчого комітету Роменської міської Ради народних депутатів Сумської області від 25.12.1996 № 423 «Про розгляд земельних питань». Цими пунктами було затверджено проект відведення земельної ділянки та передачу її в постійне користування приватному підприємству «ОСНА» по вул. Маяковського, 64, площею 0,25 га. При цьому, посилаючись на ст. 12 Земельного Кодексу України, зазначив, що міська рада, відповідно до цієї статті, має рівні права з громадянами та юридичними особами з якими вона вступає у відносини щодо володіння і розпорядження землею, а тому міська рада є рівноправним суб'єктом земельних відносин. Оскаржуване рішення прийняте міською радою як суб'єктом права власності, а не як суб'єктом владних повноважень.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.06.15 року клопотання представника відповідача Роменської міської ради та представника третьої особи Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій задоволено.

Провадження в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства «ОСНА» до Роменської міської ради Сумської області, треті особи: Виконавчий комітет Роменської міської ради, Міжрегіональний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування закрито.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вищевказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду. Мотивами апеляційної скарги особа, яка її подала, зазначає порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд першої інстанції виходив з того, що вказану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 3 КАС України поняття справи адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Господарським кодексом України визначено основні засади господарювання в Україні і врегульовані господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України №6 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики розгляду справи у спорах, що виникають із земельних відносин», де в п. 1.2.2. з положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197, 283 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Крім того, відповідно до п.7 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" вбачається, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього, спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК України та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК України), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК України).

Зазначені роз'яснення узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 24.02.2015 року у справі № 21-34а15, які є обов'язковими для всіх судів України. Верховний Суд дійшов висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з прийняттям відповідачем оскаржуваного рішення, спрямованому в подальшому на припинення права ПП «ОСНА» на користування земельною ділянкою, суттєво порушуються конституційні права позивача на користування земельною ділянкою, а також право щодо володіння, користування та розпорядження належними на праві власності підприємству та громадянами гаражами.

Колегія суддів вважає, що спір, за вирішенням якого звернулось ПП «ОСНА» не є публічно-правовим, оскільки виникає із цивільних і земельних правовідносин.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано закрив провадження у справі.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції від 11.06.15 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ОСНА" залишити без задоволення.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.06.2015р. по справі № 585/1296/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Рєзнікова С.С.
Судді Бегунц А.О. Старостін В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 29.07.2015 р.