Справа № 808/2524/15
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Справа № 808/2524/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., за участю секретаря Резніченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального управління Міндоходів України

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 930 від 22.08.2014)

ОСОБА_2 (довіреність №1039 від 20.10.2014)

ОСОБА_3 (довіреність №132 від 24.04.2015)

від відповідача - ОСОБА_4 (довіреність №45/28-04-10-017 від 27.05.2015)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" звернулось до суду із позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального управління Міндоходів України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.11.2014, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 4845702,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 2422851,00 грн.

Ухвалою суду від 12.05.2015 відкрито провадження в адміністративній справі №808/2524/15, закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 26.05.2015. За клопотанням сторін провадження у справі за клопотанням сторін зупинялось. Судове засідання призначено 15.07.2015.

Представники позивача підтримали позовні вимоги і просили задовольнити їх у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що позивачем правомірно на підставі належним чином оформлених первинних документів сформовано витрати та податковий кредит по господарських операціях з ТОВ "ОСОБА_5 ПЕТРОЛЕУМ" та ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС". Зазначені підприємства у період здійснення господарських операцій з позивачем були платниками ПДВ, зареєстровані як юридичні особи, мали повний обсяг цивільної правової дієздатності.

Правочини, укладені позивачем із вказаними підприємствами не мають ознак фіктивних правочинів, оскільки сторонами вони виконані в повному обсязі, що підтверджується належним чином оформленими документами: договорами поставки, податковими та видатковими накладними, актами приймання-передачі та проведеним повним розрахунком між сторонами, а транспортування нафтопродуктів підтверджене товарно-транспортними накладними та договорами перевезення з автотранспортними підприємствами. Чинне законодавство України передбачає презумпцію правомірності правочину.

А відтак, висновки податкового органу про неправомірність формування позивачем витрат та податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ "ОСОБА_5 ПЕТРОЛЕУМ" та ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС" є необґрунтованими. А, відтак, податкове повідомлення-рішення є протиправним і просить його скасувати.

Відповідач проти позову заперечив, надав письмові заперечення. Зазначив, що сума податкового кредиту має бути фактично здійснена і підтверджена належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Представник відповідача зазначив, що позивач неправомірно сформував витрати та податковий кредит по господарських операціях з ТОВ "ОСОБА_5 ПЕТРОЛЕУМ" та ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС", оскільки господарські операції позивача з вказаними контрагентами не спричиняють реального настання правових наслідків, укладені з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, в зв'язку з чим дії підприємств призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України. В зв'язку з тим, що договори є нікчемними, нікчемний правочин є недійсним в силу закону, такий нікчемний правочин не створює інших юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Вважає спірне податкове повідомлення-рішення винесеним у відповідності та на виконання вимог Податкового кодексу України, а, відтак підстав для його скасування немає.

Відповідно до ст. 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу "Камертон".

Відповідно до ст.160 КАС України, в засіданні 15.07.2015 сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови і оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та документи, надані сторонами додатково, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у т.ч. на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України".

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку та їх скасування є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним (його скасування) є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі.

Як свідчать матеріали справи, Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів (далі - СДПІ) проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП" з питання своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "ОСОБА_5 Петролеум" за квітень, травень 2014р., ТОВ "Барилит Плюс" за травень 2014р. За результатом перевірки складено ОСОБА_3 № 306/28-04-42/37221323 від 23.09.2014р. (далі - ОСОБА_3 перевірки).

На підставі ОСОБА_3 перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення від 07.11.2014р. № (далі - ППР від 07.11.2014р. №), в якому зазначено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200,п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI, із змінами та доповненнями, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 4 845 702 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 2 422 851 грн.

Як свідчать матеріали справи та пояснював представник відповідача в ході судового розгляду, висновки перевірки базують на наступному:

В порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201,10 ст.201 Податкового Кодексу України, із змінами та доповненнями ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ з придбання пального на загальну суму 4 845 702грн.:

ТОВ "ОСОБА_5 ПЕТРОЛЕУМ" (ІПН 52, ) на загальну суму ПДВ - 202110,52 грн. за квітень 2014 року, 952348,63 грн. за травень 2014 року;

ТОВ "БАРИЛІТ ПЛЮС" (ІПН 64, ) на загальну суму ПДВ 3691242,19 грн. за травень 2014 року,

ТОВ "ОСОБА_5 ПЕТРОЛЕУМ"

Для проведення перевірки надано договір поставки, згідно якого господарські відносини між ТОВ "Запоріжнафопродуктгруп" та ТОВ "ОСОБА_5 Петролеум" у квітні - травні 2014 року відбувались на підставі договору №12/14-П від 27.03.2014р.

Пунктом 1.1 договору визначено, що Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити газ вуглеводний скраплений марки СПБ'Г. надалі по договору - товар. Одиниця виміру товару - метрична тонна.

На всіх видаткових накладних вказано: Місце складання: м. Київ.

Суми податку на додану вартість за вищенаведеними податковими накладними включено ТОВ "ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТ" - до податкового кредиту:

за квітень 2014 р. та відображені у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних (вх. № НОМЕР_1 від 19.05.2014 р.), які відповідають даним додатку 5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізи контрагентів" (Д5) (№ від 19.05.2014 ряд. 123) до податкової Декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 р. (вх. № від 19.05.2014 р.) у сумі 202110,52 грн.

- за травень 2014 р. та відображені у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних (вх. № НОМЕР_2 від 29.07.2014 р.), які відповідають даним додатку 5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізи контрагентів" (Д5) (№ від 31.07.2014 ряд.26, 27) до уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за травень 2014 р. (вх. № від 31.07.2014 р.) у сумі 952348,63 грн.

Згідно бази даних АІС "Податковий блок", основний вид діяльності суб'єкта господарювання: оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подобними продуктами.

Згідно податкової звітності, поданої до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві інформація про загальну чисельність працюючих на ТОВ "ОСОБА_5 Петролеум" відсутня.

Інформація щодо приміщень, які використовував ТОВ "ОСОБА_5 Петролеум" у своїй діяльності, станом на момент перевірки відсутня.

ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС"

До податкового кредиту травня 2014 року ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" включено податкові накладні по взаємовідносинам з ТОВ "Барилит Плюс" за травень 2014 року на суму ПДВ 3691242,19 грн.

Для проведення перевірки надано договори поставки згідно яких господарські відносини між ТОВ "Запоріжнафопродуктгруп" та ТОВ "Барилит Плюс" у травні 2014 року відбувались на підставі договорів №2904-1-НП від 29.04.2014р" №3004-Г-НП від 30.04.2014р., №01/14 від 01.05.2014р., (всі договори ідентичні за змістом, та укладені на кожну окрему поставку).

Договір поставки нафтопродуктів №2904-1-НП від 29.04.2014 р., м. Дніпропетровськ

Згідно з умовами Договору поставки нафтопродуктів №3004-1-НП від 30.04.2014р. Постачальник передав, а Покупець прийняв протягом періоду травень 2014 р. на умовах EXW (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) нафтопродукти в асортименті.

Всього передано згідно ОСОБА_3 приймання - передачі нафтопродуктів на суму 118560,82 грн., в т.ч ПДВ 19760,14грн.

Даний ОСОБА_3 приймання - передачі нафтопродуктів набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і є невід'ємною частиною Договору поставки нафтопродуктів №3004-1-НП від 30.04.2014 р.

Акт №00039 приймання - передачі нафтопродуктів по договору поставки нафтопродуктів № 2901-1-НП від29.04.2014р., від 31 травня 2014 р., м. Дніпропетровськ.

Договір поставки нафтопродуктів № 2904-1-НП від 29.04.2014 р., Постачальник передав, а Покупець прийняв протягом періоду Травень 2014 р. на умовах EXW (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) нафтопродукти в асортименті.

Всього передано згідно ОСОБА_3 приймання - передачі нафтопродуктів на суму 121421,77 грн., в г.ч ПДВ 20236,96 грн.

Даний ОСОБА_3 приймання - передачі нафтопродуктів набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і є невід'ємною частиною Договору поставки нафтопродуктів №2904-1-НП від29.04.2014.

Акт №00047 приймання - передачі нафтопродуктів по договору поставки нафтопродуктів №01/14-НП від 01.05.2014 р., від 31 травня 2014 р.. м. Дніпропетровськ

Договір поставки нафтопродуктів №01/14-НП від 01.05.2014 р., Постачальник передав, з Покупець прийняв протягом періоду травень 2014р. на умовах EXW (резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) нафтопродукти в асортименті.

Всього передано згідно ОСОБА_3 приймання - передачі нафтопродуктів на суму 21907470,55 грн.. в т.ч ПДВ 3651245,09грн.

Даний ОСОБА_3 приймання - передачі нафтопродуктів набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і є невід'ємною частиною Договору поставки нафтопродуктів №01/14-НП від 01.05.2014 р.

Акти скріплені печатками підприємств.

Відповідні накладні зареєстровані 13.06.2014р. ТОВ "Барилит Плюс" у Єдиному реєстрі податкових накладних згідно п.11 підрозділу II Перехідних положень Податкового Кодексу України.

Проте, 15.06.2014 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ "Барилит Плюс" було зареєстровано розрахунки коригування до вищезазначених податкових накладних на загальну суму до зменшення 3691242,19 грн. Причиною коригування є зміна кількості нафтопродуктів.

Розрахунки коригування засвідчені електронною печаткою ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС" та електронним підписом директора ОСОБА_6

Податкову декларацію (уточнюючих розрахунків) з ПДВ (грн.) за травень 2014 ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС" до ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області не надано.

Розрахунки між суб'єктами господарювання у травні 2014р. не проводились.

В бухгалтерському обліку ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" операції з придбання бензину у ТОВ "Барилит Плюс" по зазначеним договорам у травні 2014 року на суму 22 147 453,14грн., відображено в оборотно-сальдовій відомості по рахунку 631.

Суми податку на додану вартість за вищенаведеними податковими накладними включено ТОВ "ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП".

- до податкового кредиту за травень 2014 р. та відображені у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних (вх. № від 29.07.2014р.), які відповідають даним додатку 5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізи контрагентів" (Д5) (№ від 31.07.2014 ряд.25) до уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за травень 2014 р. (вх. № від 31.07.2014р.) у сумі 3691242,19грн.

Але, ТОВ "Запоріжнафтопродуктгруп" не враховано розрахунки коригування, виписані ТОВ "Бариліт Плюс" до вищезазначених податкових накладних у зв'язку із зміною кількості товару до зменшення на 1 157,799 тон. на загальну суму до зменшення 3 691 242,19 грн.

Згідно отриманих сертифікатів походження наданих до перевірки виробником бензину є ПАТ "Укртатнафта", але проаналізувавши наявні автоматизовані системи та дані ЄРГІН встановлено, що в ланцюгах постачання бензину ТОВ "Барилит Плюс" підприємство - виробник ПА Т "Укртатнафта" не задіяне.

Таким чином, як зазначив представник відповідача, підставами донарахування сум податку на додану вартість стали первинні документи виписані ТОВ "ОСОБА_5 Петролеум" та ТОВ "Барилит Плюс" на адресу позивача, на підставі вчинених нікчемних правочинів.

Така позиція сформована на підставі посилань на матеріали проведених податковими органами перевірок зазначених контрагентів.

Дослідивши матеріали справи, та заслухавши представників сторін, суд не може погодитись із твердженнями податкового органу та вважає обставин, на які посилається відповідач такими, що не відповідають діючим нормам законодавства. Інформація, викладена в ОСОБА_3 щодо встановлених порушень не може носити доказовий характер та не підтверджує встановлені у ньому факти, з огляду на наступне.

за приписами п.14.1.18, п.14.1.181 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Так, пунктом 198.3. ст.198 ПКУ визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.201.1. ст.201 ПКУ платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПКУ). Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п.201.4 ст.201 ПКУ). Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п.201.6 ст.201 ПКУ). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п.201.8. ст.201 ПКУ). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПКУ).

Підпунктом 198.6 п.198 ПКУ встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 10.1. Наказу ДПАУ № 1002 від 24.12.2010р. "Про затвердження форми Реєстру виданих та отриманих податкових накладних та Порядку його ведення" зазначено, що придбання або виготовлення товарів/послуг та придбання (будівництво, спорудження) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи) на митній території України відображається на підставі податкових накладних, розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, а також інших подібних документів.

Отже, виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платником податків-покупцем. Лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку-покупця, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, безспірно позбавляють покупця права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Інших умов для формування податкового кредиту за наслідками придбання товарів, отримання послуг - таких як обов'язкова сплата постачальниками сум податку до бюджету, у т.ч. по ланцюгу постачання товару (послуг) тощо, у Податковому кодексі України не передбачено.

Таким чином, податковий кредит формується за умови списання платником податків грошових коштів в оплату товарів (робіт, послуг)/отримання ним товару, та повинен підтверджуватися податковою накладною.

Як свідчать матеріали справи, TOB "ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП" укладено договори на поставку нафтопродуктів з TOB "БАРИЛИТ ПЛЮС". За умовами договорів Товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, зазначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належить ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовується ним на підставі цивільно-правових договорів.

Передача товару, згідно з договором поставки нафтопродуктів (взаємовідносини між TOB "ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП" та TOB "БАРИЛИТ ПЛЮС") оформлена актами приймання-передачі нафтопродуктів. Окрім того, вказані акти включають той обсяг нафтопродуктів, який був протягом цього місяця відвантажений зберігачем - ПАТ "Дніпронафтопродукт" та перевезений скаржником на АЗС.

Судом встановлено, що договорами укладеними позивачем з TOB "БАРИЛИТ ПЛЮС" визначено, що товар поставляється покупцю на умовах: EXW- резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів.

Дані про кількість вивезеного з нафтобаз на адресу TOB "ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП" пального, містяться в товарно-транспортних накладних, оригінали були надані для огляду суду, їх копії залучені до матеріалів справи.

Відносини ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС" з ПАТ "Дніпронафтопродукт" оформлені договорами зберігання, а про перехід права власності на нафтопродукти постачальники письмово повідомляли Позивача (покупця) та ПАТ "Дніпронафтопродукт", що підтверджується наявним листуванням .

На виконання укладених договорів, позивачем у безготівковому порядку на користь контрагентів повністю перераховано грошові кошти, що не заперечувалось відповідачем і докази чого містяться в матеріалах справи.

Документи, які б засвідчували факт перевезення нафтопродуктів від постачальника - TOB "БАРИЛИТ ПЛЮС" до нафтобаз відповідального зберігання - ПАТ "Дніпронафтопродукт" до суду позивачем не надавались, оскільки позивач не володіє такими документами в силу того, що документальне оформлення даних господарських операцій виходить за межі договірних взаємовідносин позивача і TOB "БАРИЛИТ ПЛЮС".

Транспортування нафтопродуктів зі складів ПАТ "Дніпронафтопродукт" до АЗС позивача здійснювалось на підставі договору №53 від 06.03.2010 та договору №5 від 03.04.2013 про перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладеними між ТОВ "ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП" та перевізниками: відповідно ТОВ "Торговий дім "Кременчукнафтопродуктсервіс" та ТОВ "Запоріжтрейд".

Щодо взаємовідносин TOB "ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП" та TOB "ОСОБА_5 ПЕТРОЛЕУМ" суд зазначає наступне.

На поставку газу вуглеводневого скрапленого TOB "ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП" укладено договори з TOB "ОСОБА_5 ПЕТРОЛЕУМ". За умовами договорів якість товару повинна відповідати вимогам ДСТУ і повинна бути підтверджена паспортом якості виробника.

Заперечуючи факт поставки скрапленого газу TOB "ОСОБА_5 ПЕТРОЛЕУМ", відповідач не надав належних доказів відсутності договірних відносин, які існують між суб'єктами господарювання, що приймали участь у відвантаженні та перевезенні скрапленого газу.

Враховуючи викладене, суд вважає не спростованим факт постачання скрапленого газу саме TOB "ОСОБА_5 ПЕТРОЛЕУМ" та не доведеними факти постачання вказаного товару будь-яким іншим суб'єктом господарювання, в тому числі й виробником.

При прийнятті оскаржуваного рішення суд бере до уваги той факт, що оприбуткування скрапленого газу, поставленого TOB "ОСОБА_5 ПЕТРОЛЕУМ", TOB "ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП" відбувалося на підставі актів прийому-передачі, складених аналогічно як і з вищезазначеним постачальником. Вказані акти приймання-передачі відображають фактичні обсяги прийнятого від перевізника газу безпосередньо на АЗС по товарно-транспортних накладних, оригінали яких надані суду для ознайомлення, копії залучені до матеріалів справи.

TOB "ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП" придбано нафтопродукти у TOB "БАРИЛИТ ПЛЮС" та у TOB "ОСОБА_5 ПЕТРОЛЕУМ" з метою подальшої роздрібної реалізації придбаних нафтопродуктів та газу через мережу АЗС позивача, що вказує на ділову мету позивача.

Докази того, що придбані нафтопродукти та скраплений газ позивач використовував для ведення власної господарської діяльності не спростовується й відповідачем, а також підтверджуються матеріалами справи, а саме оборотно-сальдовими відомостями, що вказують на доходність операцій придбання-продажу нафтопродуктів та скрапленого газу, які підтверджують економічну доцільність здійснених господарських операцій.

Слід зазначити і те, що податкове законодавство не пов'язує право платника на податковий кредит з перебуванням його постачальника за юридичною адресою, з повнотою відображення постачальником у своїй податковій звітності відповідних господарських операцій, з фактичною сплатою постачальником податків до бюджету, з дотриманням ним законодавчо встановлених умов провадження господарської діяльності.

За приписами ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-ХІV, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Згідно з ч.2 ст.9 цього ж Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити.

Як вже зазначалося вище і не спростовується актом перевірки, у позивача наявні всі необхідні первинні документи, які відповідають вимогам, встановленим ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" щодо змісту та форми первинних документів, підтверджують фактичне отримання позивачем товару та послуг від постачальників, оскільки містять повну інформацію щодо змісту та обсягу господарської операції, а також щодо дати та місця її здійснення та свідчать про реальні зміни в структурі активів та зобов'язань позивача.

Таким чином, контролюючий орган, помилково прийшов до висновку про нереальність господарських операцій між TOB "ЗАПОРІЖНАФТОПРОДУКТГРУП" та TOB "БАРИЛИТ ПЛЮС", TOB "ОСОБА_5 ПЕТРОЛЕУМ".

Тому посилання на п.198.3, п.198.6 ст. 198 та п. 200.1 ст. 200 ПКУ в акті перевірки не відповідають фактичним обставинам, та, відповідно податкове повідомлення-рішення із посиланням на вказані норми є неправомірним.

В акті перевірки, перевіряючими вказано на неналежне оформлення товарно-транспортних накладних, як на підставу не підтвердження реальності господарських операцій позивача.

Однак, суд вважає такі висновки необґрунтованими, з огляду на наступне:

Наказом Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29.12.1995 № 488/346 зазначено, що якщо товар доставляється вантажним автомобілем, документом для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника, оприбуткування їх у вантажоодержувача, а також для складського, оперативного та бухгалтерського обліку є товарно-транспортна накладна за формою № 1 -ТН. У ній повинні бути відмітки відправника товару (щодо відвантаження товару) та його отримувача (стосовно фактичного отримання товару). Вантажовідправник і вантажоодержувач несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних ними в товарно-транспортних документах.

Товарно-транспортна накладна є основним первинним документом, на підставі якого відбувається списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника та оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах України, а також для їх складського, оперативного та бухгалтерського обліку. ТТН оформляється вантажовідправником на кожну поїздку автомобіля і для кожного вантажоодержувача окремо.

Пунктом 1 Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.97р. "Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" передбачено, що: товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Разом з тим, згідно з п.3.6. Методичних рекомендації з бухгалтерського обліку запасів, які затверджені наказом Міністерства Фінансів України від 10.01.2007 №2, в яких зазначається, що приймання та оприбуткування запасів, які надійшли від постачальників оформлюються товарно-транспортною накладною або прибутковим ордером.

Перевіряючими в акті не зазначено про відсутність даних прибуткових ордерів за зазначеними операціями, відповідно, посилання на неналежне оформлення ТТН є безпідставним.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про "нереальність" здійснених позивачем господарських операцій є безпідставним, оскільки на його підтвердження відповідачем не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу. Відповідачем не надано також доказів підробки документів або їх фіктивності на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, частиною 5 статті 203 ЦК України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 234 ЦК України встановлено, що правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином є фіктивним.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Недійсність фіктивного правочину не встановлена законом, а отже такий правочин не є нікчемним. Згідно із статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що зміст вказаного вище договору не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару, яка є платником податку, не покладено обов'язку здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання або через наявність/відсутність актів про здійснення зустрічних перевірок таких постачальників зазнавати певних негативних наслідків.

З наведеного випливає, що в разі невиконання контрагентами по ланцюгу своїх обов'язків по сплаті податків до бюджету, такі дії тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Таким чином, за результатом розгляду справи, суд приходить до висновку, що виявлені в акті порушення не підтверджуються матеріалам справи, а тому спірне податкове повідомлення - рішення винесено безпідставно та є таким, що підлягає скасуванню.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби , яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи зменшені податкові вигоди, контролюючий орган має доводити недобросовісність платника податків.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення № від 07.11.2014 щодо визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість..

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального управління Міндоходів України № від 07.11.2014, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 4845702,00 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 2422851,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжнафтопродуктгруп" () судові витрати у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.)

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Постанова в повному обсязі у відповідності до вимог ст. 160 КАС України оформлена і підписана 20.07.2015.

Суддя О.М. Нечипуренко