Справа № 820/3043/15
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 р.Справа № 820/3043/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2015р. по справі № 820/3043/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Полістар"

до Державного реєстратора реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області ОСОБА_1 , Реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ Полістар" (далі по тексту - позивач, ТОВ "АВ Полістар"), звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області ОСОБА_1 (далі - відповідач-1, державний реєстратор), Реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області (далі - відповідач-2, реєстраційна служба), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати повністю рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області ОСОБА_1 від 24 вересня 2014 року № 16014483 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, щодо відмови у державній реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки, на земельну ділянку, що розташована за адресою: Харківська область, Куп'янський район, Нечволодівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за суб'єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ ПОЛІСТАР», ;

- зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області ОСОБА_1, повторно, з урахуванням висновків суду першої інстанції, розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) від 16 вересня 2014 року за реєстраційним номером 8166161 про державну реєстрацію іншого речового права, права оренди земельної ділянки, на земельну ділянку, що розташована за адресою: Харківська область, Куп'янський район, Нечволодівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за суб'єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ ПОЛІСТАР», .

- зобов'язати реєстраційну службу Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області вчинити дії щодо вирішення питання стосовно державної реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки, на земельну ділянку, що розташована за адресою: Харківська область, Куп'янський район, Нечволодівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за суб'єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ ПОЛІСТАР», , з урахуванням висновків суду у цій адміністративній справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що оскаржуване рішення було прийняте державним реєстратором безпідставно та з перевищенням повноважень, наданих йому чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки в нього відсутнє право надавати оцінку правовідносинам, що виникли між заявником та суб'єктом владних повноважень щодо передачі та отримання земельної ділянки у користування. Під час подання документів на реєстрацію наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області № 1971-СГ від 21.08.2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду» був чинним, а тому, на думку позивача, рішення реєстратора є незаконним.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ Полістар" до Державного реєстратора реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області ОСОБА_1, Реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області ОСОБА_1 від 24 вересня 2014 року № 16014483 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов'язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області ОСОБА_1, повторно, з урахуванням висновків суду першої інстанції у цій адміністративній справі, розглянути заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) від 16 вересня 2014 року за реєстраційним номером 8166161.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Реєстраційна служба, не погодившись з вказаною постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.06.2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач зареєстрований як юридична особа виконавчим комітетом Харківської міської ради 18.01.2006 року № запису 1 022714, про що свідчить копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 510779, включений до ЄДРПОУ, що підтверджується копією довідки АА № 848504 з ЄДРПОУ від 18.06.2013 р. та до ЄДР ЮО та ФОП про що свідчить копія витягу № 20288141 від 19.03.2015 р. та виписки від 19.03.2015 р.

Згідно копії довідки АА № 848504 з ЄДРПОУ від 18.06.2013 р., ТОВ «АВ Полістар» здійснює наступні види господарської діяльності за КВЕД-2010: 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 23.91 виробництво абразивних виробів; 32.12 виробництво ювелірних і подібних виробів; 28.41 виробництво металообробних машин; 25.93 виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що, відповідно до пункту другого наказу Головного управління Держземагентства у Харківській області від 21 серпня 2014 року № 1971-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду», ТОВ «АВ Полістар», надана в оренду земельна ділянка державної власності сільськогосподарського призначення несільськогосподарські угіддя (господарські будівлі і двори) зі зміною цільового призначення на землі промисловості для реконструкції нежитлової будівлі з обслуговування та експлуатації цеху зі зборки шліфувально-полірувальних станків та витратних матеріалів (код КВЦПЗ- 11.02), площею 0,5026 га, із кадастровим номером НОМЕР_1, строком на 25 років, розташована за межами с. Нечволодівка Нечволодівської сільської ради на території Куп'янського району Харківської області.

На підставі вказаного наказу Головного управління Держземагентства у Харківській області між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ТОВ «АВ Полістар» 05 вересня 2014 року укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 строком на 25 років.

Позивачем до реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) від 16 вересня 2014 року за реєстраційним номером 8166161 про державну реєстрацію іншого речового права, права оренди земельної ділянки, на земельну ділянку, що розташована за адресою: Харківська область, Куп'янський район, Нечволодівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за суб'єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ Полістар», .

24 вересня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області ОСОБА_1 прийнято рішення № 16014483 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо відмови у державній реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки, на земельну ділянку, що розташована за адресою: Харківська область, Куп'янський район, Нечволодівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за суб'єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ Полістар», .

Як вбачається із тексту рішення суб'єкта владних повноважень від 24 вересня 2014 року № 16014483, підставою для відмови в державній реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки, є те, що подані позивачем документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (пункт 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

В обґрунтування зазначеної підстави для відмови в державній реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки, відповідач -1 у своєму рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 24 вересня 2014 року № 16014483, зазначив, що позивачем заявлено право щодо проведення державної реєстрації іншого речового права стосовно земельної ділянки, яка відноситься до категорії земель - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Серед поданих разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) документів, є наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області від 21 серпня 2014 року № 1971-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду».

Проте, як зазначено у рішенні відповідача -1 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 24 вересня 2014 року № 16014483, відповідно до положень статті 122 Земельного кодексу України, Головне управління Держземагентства у Харківській області не має повноважень щодо передачі у власність або у користування земельних ділянок промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чим порушив права позивача; вимоги стосовно скасування рішення, як такого, що вчинені з порушенням норм діючого законодавства України, були підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а відтак задоволені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-IV (далі по тексту - Закон № 1952), нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

У п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952 встановлено, що право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.

Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтями 4 1, 4 2 цього Закону (ч. 2 ст. 4 Закону).

Згідно з пунктом 4 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 6 вересня 2012 року № 5245-VІ, у державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна державної власності;

які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук;

які належать до земель оборони;

б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

в) землі зон відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті «а» пункту 3 цього розділу.

З дня набрання чинності цим Законом, тобто з 01.01.2013, землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Згідно з пунктом 5 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону, державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України, передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.

Відповідно до пункту 9 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначених у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 4-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень», рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок у власність або користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) приймається без здійснення державної реєстрації права держави чи територіальної громади на такі земельні ділянки, крім випадків, коли право власності на земельні ділянки державної або комунальної власності вже зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до абзацу 7 частини 1 статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень», рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) вважається заявою про здійснення державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на зазначену земельну ділянку.

Згідно з пунктом 44 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку державної або комунальної власності заявник подає витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку.

Державна реєстрація права власності держави чи територіальної громади на земельні ділянки, які сформовані із земель державної чи комунальної власності, проводиться одночасно з державною реєстрацією речового права на таку земельну ділянку, що є похідним від права власності, на підставі рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування.

Таке рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування може бути подане правонабувачем (користувачем, орендарем), який у такому випадку є уповноваженою особою власника земельної ділянки, одночасно із заявою про державну реєстрацію речового права, що є похідним від права власності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 1952, державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

При цьому, до повноважень державного реєстратора не відноситься питання встановлення законності чи незаконності прийнятого органом державної влади чи органом місцевого самоврядування розпорядчих документів, зокрема, про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду.

Доказів визнання відповідним органом протиправним та скасування наказу Головного управління Держземагентства у Харківській області від 21 серпня 2014 року № 1971-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду» відповідачами до суду першої інстанції не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що подані для державної реєстрації прав документи, що встановлюють виникнення у позивача права оренди на земельну ділянку державної власності з кадастровим номером НОМЕР_1, а саме: наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області від 21 серпня 2014 року № 1971-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду», укладений відповідно цього наказу договір оренди землі від 05 вересня 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ТОВ «АВ Полістар» та витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 квітня 2014 року № НВ - 014 від 19 вересня 2014 року № НВ - 014, відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншими нормативно-правовими актами, та є підставою для проведення державної реєстрації прав відповідно до частини третьої статті 17 та частини першої статті 19 цього ж Закону.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Частиною 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогами заявленого позову є скасування рішення державного реєстратора, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує визнання його незаконним та скасування у судовому порядку. При цьому, питання правомірності наказу Головного управління Держземагентства у Харківській області № 1971-СГ від 21.08.2014 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду» не може бути предметом доказування у даній справі, оскільки таке рішення суб'єкта владних повноважень не є предметом вказаного позову, а отже суд першої інстанції не мав процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати його правовий аналіз.

Колегія суддів зауважує, що будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіривши рішення суб'єкта владних повноважень на відповідність вказаним критеріям, встановленим п. 3 ст. 2 КАС України, суд першої інстанції встановив їх невідповідність.

Згідно статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чим порушив права позивача.

Відповідно до абзаців 2 та 3 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги стосовно скасування рішення, як такого, що вчинені з порушенням норм діючого законодавства України, підтверджуються матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а відтак підлягають задоволенню. За таких обставин й вимоги про зобов'язання вчинити певні дії також підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо скасування рішення від 24 вересня 2014 року № 16014483 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та щодо повторного розгляду заяви позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права) від 16 вересня 2014 року за реєстраційним номером 8166161 є обґрунтованими, не спростовані відповідачами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, позовні вимоги щодо зобов'язання реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області вчинити дії щодо вирішення питання стосовно державної реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки, на земельну ділянку, що розташована за адресою: Харківська область, Куп'янський район, Нечволодівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, за суб'єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ Полістар», , не є предметом апеляційного перегляду.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2015р. по справі № 820/3043/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова С.С.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Старостін В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 29.07.2015 р.