Справа № 2а-12880/11/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Київ К/9991/29328/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року

у справі № 2а-12880/11/2670

за позовом ОСОБА_1

до 1. Державної податкової адміністрації у місті Києві,

2. Державної податкової адміністрації України

про визнання консультації та роз'яснення нечинними, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової адміністрації у місті Києві (далі - відповідач-1), Державної податкової адміністрації України (далі - відповідач-2) про: визнання нечинною податкової консультації, наданої ДПА у м. Києві листом №1262/О/17-414 від 01 вересня 2011 року, в частині переліку витрат адвоката при здійсненні ним професійної діяльності; визнання нечинним роз'яснення ДПА України стосовно витрат адвоката при здійсненні ним професійної діяльності, розміщеного на сайті сервісу «Єдина база податкових знань» ДПС України в категорії « 170. Податок на доходи самозайнятих осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність», яке було використано ДПА у м. Києві при підготовці листа №1262/О/17-414 від 01 вересня 2011 року; зобов'язання ДПА України надати позивачу податкову консультацію на лист №1-ДПС від 06 серпня 2011 року стосовно порядку документального підтвердження витрат, необхідних для провадження незалежної професійної діяльності - адвокатури, які передбачено статтею 34 «Правил адвокатської етики», схвалених 01 жовтня 1999 року протоколом Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2011 року було закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання нечинним роз'яснення ДПА стосовно витрат адвоката при здійсненні ним професійної діяльності, розміщеного на сайті сервісу «Єдина база податкових знань» ДПС України в категорії « 170. Податок на доходи самозайнятих осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2012 року позовні вимоги було задоволено. Визнано нечинною податкову консультацію, надану ДПА в м. Києві листом №1262/Щ/17-414 від 01 вересня 2011 року, в частині переліку витрат адвоката при здійсненні ним професійної діяльності. Зобов'язано ДПА в м. Києві надати ОСОБА_1 податкову консультацію на лист №1-ДС від 06 серпня 2011 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2012 року було скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволені позовних вимог було відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року і залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2012 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

06 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до ДПА України із листом № 1-ДПС «Про надання податкової консультації», у якому у відповідності до статті 52 Податкового кодексу України просив надати податкову консультацію про порядок документального підтвердження витрат, необхідних для провадження незалежної професійної діяльності - адвокатури, які передбачено статтею 34 «Правил адвокатської етики», схвалених 01 жовтня 1999 року протоколом Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури при Кабінеті Міністрів України (арк. справи 9).

Листом від 23 серпня 2011 року №7251/0/17-0415 ДПА України повідомила позивача про направлення звернення про надання податкової консультації на розгляд до ДПА у м. Києві для надання відповіді відповідно до вимог чинного законодавства (арк. справи 11).

На виконання такого доручення, ДПА у м. Києві надала позивачу податкову консультацію № 1262/О/17-414 від 01 вересня 2011 року, в якій вказала, що до складу витрат адвоката, що здійснює незалежну професійну діяльність, включається лише документально підтверджені витрати, необхідні для здійснення адвокатської діяльності. Зокрема: орендна плата за користування приміщенням (яке є робочим місцем адвоката); витрати на виготовлення печаток та штампів, а також їх заміну; оплату праці найманих працівників за трудовими та цивільно-правовими угодами; сплата єдиного соціального внеску, у тому числі на фонд оплати праці. Крім того, відповідно до пункту 178.6 статті 178 Податкового кодексу України фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів та витрат від такої діяльності. Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, встановлено наказом ДПА України від 24 грудня 2010 року № 1025, пунктом 3 якого передбачено, що до графи 4 Книги обліку доходів і витрат записуються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, пов'язані з придбанням товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт та наданням послуг (номер, дата і назва документа). Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема товарно-транспортна та/або податкова накладна, платіжне доручення, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші розрахункові документи. Таким чином, документально підтверджені витрати враховуються при остаточному розрахунку податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік, який здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в податковій декларації. Також, у консультації було додатково повідомлено, що роз'яснення із зазначеного питання розміщено у категорії « 170. Податок на доходи само зайнятих осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність» сервісу «Єдина база податкових знань» на Web - сайті ДПА України (www.sta.gov.ua) (арк. справи 12-14).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскаржуваною консультацією податковий орган обмежив перелік витрат адвоката при здійсненні ним професійної діяльності.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволені позову виходив з того, що податковим органом доведено факт відповідності податкової консультації вимогам законодавства, оскільки при наданні консультації ДПА у м. Києві був застосований прислівник «зокрема», що сам по собі означає вирізнення чого-небудь з-поміж однотипного, що, в свою чергу, свідчить й про наявність інших витрат, з яких ДПА у м. Києві вказала найбільш поширені та типові для адвокатської діяльності, при цьому, ніяким чином не зазначила, що цей перелік є вичерпним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Пунктом 52.2 статті 52 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Згідно положень пункту 53.1 статті 53 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

За приписами пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є платником податків, який здійснює незалежну професійну діяльність і зареєстрований у встановленому законом порядку як самозайнята особа.

Відповідно підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність, регулюється статтею 178 Податкового кодексу України

Згідно з пунктами 178.1-178.3 статті 178 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік в органах державної податкової служби за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Положеннями пунктів 178.6-178.7 статті 178 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом державної податкової служби. Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в податковій декларації.

З аналізу наведених правових норм слідує, що витрати, необхідні для провадження певного виду незалежної професійної діяльності, повинні бути підтверджені документально.

Перелік таких документів міститься у Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженому наказом ДПА України від 24 грудня 2010 року № 1025.

Відповідно до підпункту 3.4 пункту 3 зазначеного Порядку (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до графи 4 Книги обліку доходів і витрат записуються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, пов'язані з придбанням товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт та наданням послуг (номер, дата і назва документа). Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, товарно-транспортна та/або податкова накладна, платіжне доручення, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші розрахункові документи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що ДПА у м. Києві у оспорюваній податковій консультації вказала найбільш поширені та типові для адвокатської діяльності витрати, при цьому, ніяким чином не зазначила, що цей перелік є вичерпним.

Також, суд апеляційної інстанції правомірно відзначив, що при наданні консультації ДПА у м. Києві був застосований прислівник «зокрема», що сам по собі означає вирізнення чого-небудь з-поміж однотипного, що, в свою чергу, свідчить й про наявність інших витрат, які повинні бути документально підтвердженими.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про підтвердження факту відповідності податкової консультації вимогам законодавства.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна