Справа № 2-а/1970/3973/11
Суддя: Мірінович У.А.
Дата ухвалення: 2012-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/3973/11

"20" січня 2012 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

при секретарі судового засідання Мушій А.Б.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (ТОВ „Ескорт): ОСОБА_3

представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (ОСОБА_4 управління державної казначейської служби України у Тернопільській області): ОСОБА_5

прокурора: Свачій М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за

позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Терполімергаз

до Тернопільської митниці

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 управління державного казначейської служби України у Тернопільській області

про визнання нечинним рішення про визначення митної вартості та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Терполімергаз»звернулося у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до Тернопільської митниці, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 управління державного казначейства України в Тернопільській області про визнання нечинним рішення Тернопільської митниці про визначення митної вартості № 403000006/002667/1 від 12.08.2011 року та стягнення з державного бюджету на розрахунковий рахунок ТОВ „Терполімергаз надміру сплаченого податку на додану вартість у сумі 54 363,80 грн.

Відповідно до заява прокуратури Тернопільської області вих. № 05/1-934 від 21.12.2012 року у справу № 2-а-1970/3973/11, в порядку представництва інтересів держави в особі Тернопільської митниці, вступив прокурор (а.с.125).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 01.04.2011 року № TVK CIS-023/2011 укладеного між ТОВ «Терполімергаз»та АО TVK (Угорщина), позивач здійснював поставки на митну територію України поліетилену та поліпропілену різних марок для виробництва пластмасових виробів.

В межах вищезазначеного імпортного контракту ТОВ «Терполімергаз»через декларанта ТОВ «Експорт»в особі митного брокера ОСОБА_3 з метою митного оформлення товарів подала вантажно-митну декларацію ВМД № 403000007/2011/009463 від 11.08.2011 року на ввезення поліетилену в гранулах високої густини торгової марки TVK: ТІРЕLIN (РЕ-НD) 7701М ВLАСК чорного кольору в кількості 17500 кг. по ціні 1730,00 дол. за тонну. Ціна товару, визначена у тимчасовій декларації № 403000007/2011/008190 від 13.07.2011 року та ВМД IМ 40 за першим методом склала 241 334,15 грн. (30902,24 дол. США), а митна вартість - 246 334,14 грн. (241 334,15 грн. вартість товару та 5 000,00 грн. транспортні витрати).

Однак, рішенням Тернопільської митниці про визначення митної вартості № 403000006/002667/1 від 12.08.2011 року митну вартість по вищевказаній ВМД було визначено за другим методом, в результаті чого ціна товару склала 258 074,08 (32 375,00 дол. США). Прийняте відповідачем вищевказане рішення вважає протиправним, з огляду на наступне.

Застосовуючи другий резервний метод при визначенні митної вартості товару митний орган, зокрема, послався на неподання декларантом всіх додатково витребуваних документів. Проте, представник позивача не погоджуються із такими висновками, оскільки при поданні декларації митної вартості декларантом надані всі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару, а у разі необхідності відповідно до вимог чинного законодавства посадова особа митного органу у графі «Для відміток митниці»у декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Після чого декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис. Однак, ні ВМД, ні ДМВ на підставі яких було прийняте оскаржуване рішення митного органу не містять у графі «Для відміток митниці»будь-яких вказівок митного органу щодо надання декларантом позивача додаткових документів.

Представник позивача доповнив, оскільки позивач ніс витрати на зберігання товару до його розмитнення та у зв'язку з тим, що відповідач відмовлявся пропускати ввезений позивачем товар у випадку визначення його митної вартості за ціною контракту по першому методу, з метою запобігання збитків, позивач був змушений задекларувати митну вартість товару (поліетилену в гранулах високої густини торгової марки TVK: ТІРЕLIN (РЕ-НD) 7701М ВLАСК чорного кольору), який розмитнено після 12.08.2011 року за другим методом та безпідставно сплатити 54 363,8 грн. ПДВ, а тому просить вищевказане рішення про визначення митної вартості скасувати та стягнути з державного бюджету в користь позивача, суми коштів в розмірі 54 363,8 грн., як надміру сплачений податок на додану вартість.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснив, що рішення Тернопільської митниці про визначення митної вартості № 403000006/002667/1 від 12.08.2011 року прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, та посилаючи на пояснення викладені у письмовому заперечені, просив у задоволені позову відмовити.

Прокурор підтримав позицію представника відповідача в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 управління державної казначейської служби України у Тернопільській області, суду пояснив, що повернення платникам помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів, що зараховані на депозитні рахунки митних органів 3734, здійснюється відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 року за № 1097/14364. Цей Порядок визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, та посилаючи на пояснення викладені у письмовому заперечені, просив у задоволені позову відмовити.

Також представник третьої особи звернув увагу суду на те, що ОСОБА_4 управління державної казначейської служби України у Тернопільській області є правонаступником Головного управління державного казначейства України в Тернопільській області, згідно повідомлення Державного реєстратора № 6291/1.5 від 27.12.2011 року відділу державних реєстраторів Тернопільської міської ради.

В судовому засіданні (16.01.2012 року), під час розгляду справи по суті, судом задоволено клопотання представника позивача щодо залучення до участі у справі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ТОВ «Експорт».

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ „Ескорт - ОСОБА_3, суду пояснила, що нею, на підставі договору укладеного між ТОВ «Терполімергаз»та ТОВ „Ескорт про надання послуг щодо митного оформлення товарів, здійснювалось декларування товару ввезеного позивачем.

Відповідно до відмітки на декларації митної вартості форми ДМВ -1 від 11.08.2011 року, що подавалась разом із ВМД № 403000007/2011/009463 від 11.08.2011 року, у звязку з зниженням митної вартості товару в порівнянні з рівнем вартості такого ж товару оформленого в попередні періоди за одним і тим же договором, митним органом було запропоновано їй як декларанту, надати згідно переліку додаткові документи для підтвердження митної вартості товару. У звязку з чим, нею було надано ряд документів, в тому числі лист виробника ТVK від 29.07.2011, однак, не всі документи витребувані митним органом було подані.

Оскільки не всі документи були надані, а у наданих документах були розбіжності, а рівень митної вартості ідентичних товарів, що ввезені на митну територію позивачем за цим же договором був вищим від заявленого, то Тернопільською митницею було вказано про неможливість визначення митної вартості товару за першим методом по ціні договору, та відповідно застосовано другий метод.

Також, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача визнала, що нею, як уповноваженим представником позивача, було вчинено 12.08.2011р. напис на ДМВ -1 від 11.08.2011 року, що подавалась разом із ВМД № 403000007/2011/009463 від 11.08.2011 року про те, що між декларантом та митним органом, в результаті проведених консультацій, досягнуто згоди про застосування другого методу визначення митної вартості товару. Доповнила, що такий напис був вчинений митним брокером з тих мотивів, що суперечки з митним органом є безперспективними та недоцільними.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін та учасників судового процесу, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як слідує із матеріалів справи, 01 квітня 2011 року між ТОВ «Терполімергаз», Україна (Покупець) та АО ТVК (ВАТ Тісайський Хімічний Комбінат), Угорщина (Постачальник) укладений річний рамочний контракт поставки № TVK CIS-023/2011 від 01.04.2011 року (з врахуванням доповнень № 1 від 01.04.2011 року та № 2 від 04.07.2011 року) (а.с.11-29), відповідно до якого Постачальник продає, а Покупець купує поліетилен і поліпропілен в гранулах різних марок для виробництва пластмасових виробів. (надалі Контракт).

Пунктами 2.1, 2.3 Контракту визначено, що валюта, використовувана для цілей цього контракту Євро; реалізація і купівля товару між покупцем і постачальником здійснюється на підставі окремих місячних замовлень і їх підтвердження ( „Confirmation of order), в яких вказується наступна інформація: кількість, визначення марки товару, ціні, граничний строк відправки товару.

Згідно п.п. 3.1,3.2. Контракту всі розрахунки по цьому контракту проводяться в грошових одиницях, вказаних в проформа рахунках («Рrо forma invoice») і кінцевих рахунках (invoice»), що відповідають проформа рахункам; оплата ціни товару здійснюється Покупцем згідно Доповнення №1 цього Контракту.

Пунктом 2 Доповнення №1 до Контракту визначено, що якщо Покупець згоден використати кредитне забезпечення Постачальника для того, щоб забезпечити врегулювання його зобовязань оплати, Постачальник може забезпечити кредитну лінію для Покупця і надати можливість відстрочки оплати (оплата після поставки)

Однак, у п.2 Доповнення №1 до Контракту зазначено, що якщо покупець не був повідомлений Постачальником в письмовій формі про забезпечення кредитної лінії, 100% ціни товару повинні бути сплачені авансом шляхом банківського переказу. Оплата здійснюється по рахунку проформі, виставленому Постачальником на підставі підтвердженого замовлення. Банківський переказ повинен бути здійснений не пізніше, ніж за 7 банківських днів до дати виконання замовлення, вказаній у платіжному документі (рахунку). У випадку відстрочки переказу Постачальник має право переглянути строк поставки і ціну на одиницю товару (строк виконання, вказаний у підтвердженні замовлення).

Крім того, у абзаці 2,3 п.2 Доповнення №1 до Контракту вказано, про те, що оплата здійснюється на підставі рахунку, виставленому на підставі підтвердження замовлення. Покупець зобовязаний виставлену в рахунку вартість товару на банківський рахунок Постачальника. Банківський переказ обовязково повинен мати посилання на номер підтвердження замовлення.

Згідно Доповнення 2 від 04.07.3011 року до Контракту, п.2.1 Контракту викладено у новій редакції, а саме: валюта, використовувана для цілей даного контракту Євро і Долар.

Як слідує з матеріалів справи, в межах вказаного Контракту ТОВ «Терполімергаз»через ТОВ «Експорт»в особі митного брокера ОСОБА_3 на підставі договору № 35 від 15.04.2009 року про надання послуг щодо митного оформлення товарів, з метою митного оформлення товарів подано вантажно-митну декларацію ВМД № 403000007/2011/009463 від 11.08.2011 року на ввезення поліетилену в гранулах високої густини торгової марки TVK: ТІРЕLIN (РЕ-НD) 7701М ВLАСК чорного кольору в кількості 17500 кг. по ціні 1730,00 дол. за тонну (а.с.144-145).

Відповідно до тимчасової декларації № 403000007/2011/008190 від 13.07.2011 року та ВМД IМ 40, ціна товару за першим методом склала 241 334,15 грн. (30902,24 дол. США), а митна вартість - 246 334,14 грн. (241 334,15 грн. вартість товару та 5 000,00 грн. транспортні витрати) (а.с.142-142).

Згідно рішення Тернопільської митниці від 12.08.2011 року № 403000006/2011/002667/1, у зв'язку з ненаданням декларантом додаткових документів, а саме: копії вантажно митної декларації країни відправника; відомості про якісні характеристики товарів; перерахунку коефіцієнту ціни контракту євро в долар та ін., та неможливістю визначити вартість за першим методом визначення митної вартості товару, в результаті проведеної консультації з декларантом, досягнуто згоди про застосування другого методу визначення митної вартості товару. Відповідно, митна вартість товару визначена за другим методом визначення митної вартості з врахуванням раніше оформленої ВМД №403000007/2011/009435 від 10.08.2011р. (а.с. 35).

Як слідує з матеріалів справи, декларант погодився з висновками митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за першим методом, та про необхідність застосування другого методу визначення митної вартості товару, що підтверджується відміткою декларанта на звороті декларації митної вартості та з поданої в подальшому ВМД №403000007/2011/009992 від 25.08.2011р., де у графі 43 вказано про застосування другого методу визначення митної вартості товару та у графі 47 митну вартість визначено за другим методом, в результаті чого ціна товару склала 258074,08 (32 375,00 дол. США) (а.с. 146, 36-37).

Різниця між митною вартістю визначеною у ВМД декларантом за першим методом та визначеною за другим методом склала 11 739,94 грн.

Однак, не погодившись із рішенням Тернопільської митниці від 12.08.2011 року № 403000006/2011/002667/1, позивач звернувся до Державної митної служби України із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно рішення Державної митної служби України № 15/2-15.2-2/915 від 26.09.2011р., скарга позивача залишена без задоволення, а рішення про визначення митної вартості № 403000006/002667/1 від 12.08.2011 року без змін.

Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями позивач звернувся з позовом у суд.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний врахувати висновки Верховного суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього кодексу.

Відповідно до висновку Верховного суду України викладеного у постанові від 3 жовтня 2011 року у справі № 21-42а11, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав неоднакового застосування законодавства, Верховний суд України вказав, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Також, у постанові Верховного суду України від 21 січня 2011 року у справі № 21-56а10, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав неоднакового застосування законодавства, Верховний суд України вказав, що згідно аналізу норм ст.ст. 265, 266 Митного кодексу України (далі - МК), а також положень постанов Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року N 339 "Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів" та від 20 грудня 2006 року N 1766 "Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження" дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Суд, оцінюючи спірні правовідносини, також врахував наступні норми чинного законодавства та обставини справи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Статтею 260 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу.

Порядок визначення митної вартості товарів поширюється на товари, які переміщуються через митний кордон України.

Частиною 1 ст. 261 МК України встановлено, що відомості про митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, використовуються для нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів), ведення митної статистики, а також, у відповідних випадках, для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

Згідно з приписами ст. 265 МК України митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості, а також прийняти рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Відповідно до частини 1 статті 265 Митного кодексу України (далі - МК) митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до пункту 2 положень постанови Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року N 339 "Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів" (надалі - Положення), контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом шляхом:

1) проведення: перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 р. N 1766 (Офіційний вісник України, 2006 р., N 51, ст. 3417); усного опитування посадових осіб підприємств і громадян, а також консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на митну вартість товарів; митного огляду товарів для визначення характеристик, які впливають на рівень їх митної вартості;

2) співставлення рівня заявленої митної вартості товарів з: рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; 3) застосування інших передбачених Митним кодексом України та іншими законами з питань митної справи форм контролю.

Послідовність дій посадових осіб митного органу під час здійснення передбаченого цим пунктом контролю та оформлення результатів такого контролю визначається Держмитслужбою.

Відповідно до пункту 3 Положення, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів після завершення операцій їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України здійснюється митним органом за наявності в тому числі таких підстав: виявлення обставин, що вплинули на митну вартість товарів і не були відомі або документально підтверджені на момент здійснення їх митного контролю та митного оформлення; підтвердження наявності ризику за результатами аналізу електронних копій вантажних митних декларацій, проведеного із застосуванням групи критеріїв ризику "митна вартість товарів"; прийняття митним органом рішення про випуск товарів у вільний обіг згідно із статтею 264 Митного кодексу України; наявність інших підстав, передбачених Митним кодексом України та іншими законами з питань митної справи.

Умови та форми декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлені Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 № 1766 (далі - Порядок № 1766).

Статтею 26 Митного кодексу України визначено, що інтереси імпортера можуть бути представлені через митного брокера, який згідно зі статтею 176 цього Кодексу є підприємством, що здійснює декларування товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України. Положеннями частини другої статті 177 цього Кодексу передбачено, що взаємовідносини митного брокера з особою, яку він представляє, визначаються договором доручення.

Частиною першою статті 87 Митного кодексу України передбачено, що декларантами можуть бути підприємства або громадяни, яким належать товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України, або уповноважені ними митні брокери (посередники).

При цьому, згідно із положеннями частини першої статті 88 Митного кодексу України декларант виконує всі обов'язки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену цим Кодексом, незалежно від того, чи він є власником товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, митним брокером чи іншою уповноваженою особою.

Відповідно до частин першої та третьої статті 179 Митного кодексу України митний брокер виконує повноваження в обсязі, встановленому за дорученням особи, яку він представляє, здійснює будь-які операції, пов'язані з пред'явленням митному органу товарів, транспортних засобів та документів на них до митного оформлення.

Вчиняючи дії, передбачені частиною першою цієї статті, митний брокер виконує всі обов'язки і несе відповідальність, встановлену законом.

Із зазначеними приписами кореспондуються й положення Податкового кодексу України, де зокрема підпунктом 17.1.2 статті 17 зазначено, що платники податків мають право представляти свої інтереси в контролюючих органах самостійно, через податкового агента або уповноваженого представника.

Повноваження представника платника податків та шляхи надання йому повноважень визначено у статті 19 цього Кодексу, де зазначено, що платник податків веде справи, пов'язані зі сплатою податків, особисто або через свого представника.

Представниками платника податків визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов'язаних із сплатою податків, на підставі закону або довіреності. Представник платника податків користується правами, встановленими Податковим кодексом України для платників податків.

Судом встановлено, що декларування товару ввезеного позивачем згідно Контракту від 01.04.2011 № ТVК-СІ5-023/2011, було здійснено митним брокером ТОВ „Ескорт ОСОБА_3, на підставі договору №35 від 15.04.2009 року, згідно якого, митний брокер від свого імені та за рахунок позивача здійснює декларування товарів та виконує інші операції необхідні для митного оформлення і подає сформовані документи на митницю.

Відповідно до пунктів 1.2 договору №35 від 15.04.2009 року, позивач зобовязаний надавати митному брокеру ТОВ „Ескорт в повному обсязі і правильно оформлені товаросупровідні та первинні документи і відомості необхідні для декларування товарів.

Згідно пункту 1.3. договору №35 від 15.04.2009 року, права, обовязки та відповідальність митного брокера не можуть бути обмежені угодами з клієнтами.

Як слідує з матеріалів справи, та пояснень сторін у справі, під час митного оформлення ввезеного товару «Полімерів етилену в первинних формах. Поліетилен в гранулах високої густини торгова марка ТVК: ТІРELIN (РЕ-НD) 7701М ВLАК» (ВМД № 403000007/2011/007632 від 30.06.2011), спрацював профіль ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиків, у зв'язку із чим підрозділом митного оформлення направлено запит № 32 від 30.06.2011 року до відділу контролю митної вартості та класифікації для вирішення спірного питання правильності класифікації та кодування товару (а.с.138).

Відповідно, митні оформлення та випуск у вільний обіг наступних поставок товару «Полімери етилену в первинних формах. Поліетилен в гранулах високої густини торгова марка ТVК: ТІРELIN (РЕ-НD) 7701М ВLАК»згідно зовнішньоекономічного договору від 01.04.2011 № ТVК-СІ8-023/2011, до вирішення спірного питання класифікації, проводився за тимчасовими вантажними митними деклараціями, в тому числі і по товару оформленому за ВМД № 403000007/2011/008190 від 13.07.2011, відносно якого виник спір щодо рівня заявленої митної вартості.

Згідно пункту 2 розділу І Порядку № 602 контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється виключно після перевірки правильності класифікації товарів за УКТЗЕД.

Відповідна відмітка посадової особи підрозділу митного оформлення «Митна вартість - контроль при поданні основної ВМД»зроблена на декларації митної вартості форми ДМВ-1 від 13.07.2011 року, що подавалася до митного оформлення разом із вищевказаною ВМД.

Отже, під час митного оформлення ВМД № 403000007/2011/008190 від 13.07.2011 року контроль правильності визначення митної вартості імпортованого товару не проводився.

Судом встановлено, що після винесення відділом контролю митної вартості та класифікації рішення про визначення коду товару від 09.08.2011 № КТ-403-0039-2011, декларантом, у відповідності до вимог ст. 82 МК України, на товар, який був випущений у вільний обіг у спрощеному порядку із застосуванням тимчасової ВМД (ВМД № 403000007/2011/008190 від 13.07.2011), було подано вантажну митну декларацію, заповнену у звичайному порядку -ВМД № 403000007/2011/009463 від 11.08.2011р.

Відповідно, після подання ВМД № 403000007/2011/009463 від 11.08.11 року, митний орган здійснив контроль за правильністю визначення митної вартості товару випущеного у вільний обіг у спрощеному порядку із застосуванням тимчасової ВМД (ВМД № 403000007/2011/008190 від 13.07.2011).

Як слідує із матеріалів справи, митна вартість товару «Полімери етилену в первинних формах. Поліетилен в гранулах високої густини торгова марка ТVК: ТІРELIN (РЕ-НD) 7701М ВLАК», відповідно до вантажної митної декларації від 11.08.2011 № 403000007/2011/009463, декларувалась по 1,76 дол. США за кг.

Разом з тим, під час здійснення контрою за правильністю визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за ВМД № 403000007/2011/009463 від 11.08.2011, посадовою особою відділу контролю митної вартості та номенклатури Тернопільської митниці було виявлено, що рівень митної вартості товару в порівнянні з рівнем вартості такого ж товару оформленого в попередні періоди за одним і тим же зовнішньоекономічним договором знизився (ВМД № 403000007/2011/007714 від 01.07.2011; декларація митної вартості ДМВ-1 від 01.07.2011; інвойс 17.06.2011).

Відповідно, з метою встановлення причин та обставин, що призвели до зниження рівня митної вартості товару, інспектором відділу КМВ та К, у відповідності до приписів ПКМУ від 20.12.2006 № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження», митному брокеру, що здійснював декларування, було запропоновано подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

У зв'язку з цим посадовою особою митниці зроблено відповідну відмітку на декларації митної вартості форми ДМВ-1 від 11.08.2011, що подавалася до митного оформлення разом із вищевказаною ВМД, де вказано перелік документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: (каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) фірми-виробника товару; копії ВМД країни відправлення; відомості про якісні характеристики товару; коефіцієнт перерахунку ціни контракту євро в долар; інші документи) та ознайомлено декларанта із цією інформацією, про що свідчить запис на звороті декларації митної вартості (а.с. 146).

Судом встановлено, що у відповідь на пропозицію відповідача про надання додаткових документів, декларантом 12.08.2011 були надані митному органу лише копії наступних документів: лист виробника від 29.07.2011(прайс-лист) щодо цін на продукцію, яка залежить від обсягу замовлення; підтвердження замовлення; платіжне доручення про попередню сплату коштів; проформа-інвойс.

Як слідує з листа виробника ТVК від 29.07.2011 (прайс-лист) щодо цін на продукцію, який додатково наданий декларантом, цей лист містить лише інформацію на рівень цін в дол. США, разом з тим зовнішньоекономічним договором валюту розрахунку встановлено як дол. США так і Євро. (а.с.159).

Крім того, згідно документу «підтвердження замовлення»(а.с.154) до ВМД № 403000007/2011/9463 від 11.08.2011 обсяг партії становить 38 750 кг, що повинно відповідати рівню ціни відповідно до поданого прайс-листа 1780 дол. США за тонну, однак заявлений рівень вартості становить 1730 дол. США за тону, що встановлена для обсягу партії від 60 до 140 тон., а також прайс-лист датований 29.07.2011, в той час як поставка товарів відбулася 11.07.2011 року.

Слід відмітити, що вказані факти не спростовуються позивачем та визнані у судовому засіданні повністю.

Відповідно, суд погоджується з висновком митного органу, що інформація вказана у наданих декларантом документах, а саме у листі виробника ТVК від 29.07.2011 (прайс-лист) та «підтвердження замовлення»до ВМД № 403000007/2011/9463 від 11.08.2011 не може бути достатньою підставою для підтвердження заявленого декларантом під час митного оформлення рівня митної вартості товару.

Крім того, як слідує з наданого декларантом на підтвердження митної вартості товару платіжного доручення в іноземній валюті від 07.07.2011 № 1, вказаний документ неможливо ідентифікувати з оцінюваними товарами, що ввозились на виконання контракту від 01.04.11 № ТVК-СІ8-023/2011 відповідно до рахунку-фактури від 08.07.2011 № РМ/401386, оскільки він містить посилання лише на зовнішньоекономічний договір та всупереч абзаці 2,3 п.2 Доповнення №1 до Контракту не містить посилання на номер підтвердження замовлення. (а.с. 155).

Більше того, поданий декларантом документ (платіжного доручення в іноземній валюті від 07.07.2011 № 1) не відповідає вимогам пункту 12 Порядку № 1766, оскільки платіжне доручення від 07.07.2011 № 1 не засвідчене підписом керівника і головного бухгалтера підприємства та не скріплене печаткою підприємства.

Крім того, як слідує із матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, декларантом не було надано всіх документів, які вимагалися Тернопільською митницею.

За викладених обставин, суд вважає обґрунтованим висновок митного органу, що за наявності інформації про те, що рівень митної вартості ідентичних товарів, що ввезені на митну територію України позивачем за тим же зовнішньоекономічним договором є вищим від заявленого, та з врахуванням встановлених фактів суттєвих розбіжностей у поданих декларантом документах, а також враховуючи неподання інших необхідних для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товару, перший метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів які імпортуються не міг бути застосований.

Відповідно, як слідує з матеріалів справи, з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товару, між Тернопільською митницею та декларантом були проведені консультації, в ході яких було здійснено обмін наявною у кожного з них інформацією та досягнуто згоди про застосування другого методу визначення митної вартості (за ціною договору щодо ідентичних товарів), про що свідчать відмітки декларанта на звороті декларації митної вартості. (а.с.146).

Щодо тверджень представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, про те, що такий напис був вчинений митним брокером з тих мотивів, що суперечки з митним органом є безперспективними та недоцільними, суд вважає за потрібне зазначити, що враховуючи встановлені обставини справи та положення ст. 26, 87, 88, 90, ст. 176 179, 266 Митного кодексу України, такі твердження є безпідставні та не обґрунтовані, а тому не приймаються судом до уваги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач при здійснення контролю за митною вартістю товарів імпортованих позивачем, діяв відповідно до своєї компетенції та у спосіб передбачений законодавством.

Відповідно, рішення Тернопільської митниці № 403000006/2011/002667/1 від 12.08.2011 року про визначення митної вартості товару «Полімерів схилену в первинних формах. Поліетилен в гранулах високої густини торгова марка ТVК: ТІРELIN (РЕ-НD) 7701М ВLАК»на рівні 1,85 дол. США за кг. з застосовуванням Методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів з врахуванням раніше оформленої ВМД № 403000007/2011/009435 від 10.08.2011 є правомірним.

Відповідно до підпункту 14.1.115. ст. 14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно приписів пункту 11 ст. 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків. У відповідності до пункту 1 цієї ж статті платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій (митній) декларації, отже податкове зобов'язання вважається самостійно визначеним (узгодженим) з дня подання такої податкової (митної) декларації.

Враховуючи викладене, а також те, що в результаті консультації між митницею та декларантом було досягнуто згоди щодо застосування другого методу визначення митної вартості, та враховуючи, що декларантом самостійно визначено у графі 47 ВМД № 403000007/2011/009992 від 25.08.2011 суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, причому, розраховану виходячи з митної вартості товару визначеної за другим методом і ця сума сплачена повністю, то таке податкове зобов'язання ТОВ „Терполімергаз згідно положень пункту 11 ст. 56 Податкового кодексу України, є узгодженим та не підлягає оскарженню.

Також є узгодженими податкові зобовязання ТОВ „Терполімергаз які самостійно визначені та сплачені згідно ВМД: № 403000007/2011/009851 від 22.08.2011;

№403000007/2011/009852 від 22.08.2011; № 403000007/2011/009888 від 23.08.2011; № 403000007/2011/009990 від 25.08.2011; №403000007/2011/010061 від 26.08.2011;

№403000007/2011/010072 від 29.08.2011; № 403000007/2011/010075 від 29.08.2011;

№403000007/2011/010076 від 29.08.2011; № 403000007/2011/010122 від 29.08.2011; №403000007/2011/010121 від 29.08.2011; №403000007/2011/010137 від 30.08.2011; №403000007/2011/010138 від 30.08.2011; №403000007/2011/010200 від 01.09.2011.

Таким чином, з врахування підпункту 14.1.115. ст. 14 Податкового кодексу України, кошти сплачені позивачем в рахунок погашення податкового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість, не можуть вважатися такими, що сплачені надміру, а тому, у позивача відсутні правові підстави для повернення сплачених сум з Держбюджету.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, надані позивачем, не дають суду підстави для висновків, які спростовують доводи відповідача, та встановлені у справі обставини підтверджують позицію відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення про визначення митної вартості № 403000006/002667/1 від 12.08.2011 року прийняте Тернопільською митницею на підставі, у межах повноважень та у відповідності до законів України, а позовні вимоги позивача щодо скасування цього рішення та стягнення з державного бюджету на розрахунковий рахунок ТОВ „Терполімергаз коштів у сумі 54 363,80 грн., як надміру сплаченого податку на додану вартість є безпідставними й задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

З огляду на те, що в процесі розгляду даної справи свідки не залучалися і не призначалася судова експертиза та, зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 51, 70, 71, 79, 86, 153, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю „Терполімергаз до Тернопільської митниці, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 управління державної казначейської служби України у Тернопільській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю „Ескорт про визнання нечинним рішення Тернопільської митниці про визначення митної вартості №403000006/2011/002667/1 від 12.08.2011 року та стягнення з державного бюджету на розрахунковий рахунок ТОВ „Терполімергаз надміру сплаченого податку на додану вартість у сумі 54 363,80 грн., відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги у порядку і строки, передбачені статтями 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24 січня 2012 року.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.