Справа № 1570/771/2012
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1570/771/2012
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2015 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді - Радчука А.А.,
суддів Свиди Л.І.
при секретарі судового засідання Гурєвої К.І.
представника відповідачів ОСОБА_3 (довіреність від 23.12.2014 №954/15-70-10)
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Одеської митниці Державної фіскальної служби, Державної митної служби України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И В:
25 січня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної митної служби України, Південної митниці, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Державної митної служби України від 30.12.2011 №2764-к «Про припинення перебування на державній службі ОСОБА_2М.» в частині припинення 30.12.2011 його перебування на державній службі в митних органах на посаді інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста «Іллічівськ» Південної митниці; поновити ОСОБА_2 на посаді інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Іллічівськ» Південної митниці з 30.12.2011; допустити негайне виконання в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Іллічівськ» Південної митниці з 30.12.2011 та стягнути з Південної митниці на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2013, адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної митної служби України та Південної митниці про визнання протиправним та скасування наказу ДМС від 30.12.2011 № 2764-к про припинення перебування на державній службі та поновлення на посаді - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України № 2764-к від 30.12.2011 Про припинення перебування а державній службі ОСОБА_2М. в частині припинення 30.12.2011 перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_2 інспектора відділу митного оформлення № 5 митного поста ІллічівськПівденної митниці Державної митної служби України. Поновлено ОСОБА_2 на посаді інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста ІллічівськПівденної митниці Державної митної служби України. Стягнуто з Південної митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.12.2011 року по день поновлення на посаді. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста ІллічівськПівденної митниці Державної митної служби України та в частині стягнення з Південної митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 травня 2015 року, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2013 року в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
У судовому засіданні позивач надав суду розрахунок суми середнього заробітку за весь час його вимушеного прогулу, відповідно до якого зазначив наступне.
Згідно з положеннями частини 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» - у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.
Позивач зазначив, що в даному випадку такою подією є звільнення ОСОБА_2 із займаної посади відповідно до наказу Державної митної служби України від 30.12.2011 №2764-к «Про припинення перебування на державній службі ОСОБА_2
На думку позивача, розрахунок середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 31.12.2011 по 16.06.2013 необхідно проводити на підставі п. 2 постанови Кабінету міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» - середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Останніми двома календарними місяцями перед звільненням 30.12.2013 були жовтень та листопад 2011 року.
Таким чином, на думку позивача, відповідно до законодавства України він не тільки має вважитися таким, що працював останні 2 календарні місяці перед звільненням (жовтень та листопад 2011 року), а й таким, що отримав заробітну плату за ці два місяці роботи.
Відповідно до розрахункового листка середньомісячної зарплати, який було сформовано Південною митницею 14.03.2012, середня заробітна плата ОСОБА_2 за жовтень 2011 року склала 3102,53 грн., за листопад 2011 року склала 3277,71 грн. Тобто середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 за останні два календарних місяці перед звільненням 30.12.2011 складає: 3102,53 грн. + 3277,71 грн. = 6380,24 грн. Кількість календарних днів за останні два календарні місяці перед звільненням складає: 31 день (жовтень 2011 року) + 30 днів (листопад 2011 року) = 61 день.
Позивач зазначив, що середньоденна його заробітна плата за останні два календарних місяці перед звільненням 30.12.2011 складає: 6380,24 грн. : 61 день = 104,59 грн. Кількість днів вимушеного прогулу за період з 30.12.2011 по 16.06.2013 складає: 1 день в 2011 року + 366 днів в 2012 року + 167 днів в 2013 року = 534 днів.
Представник відповідача у судовому засіданні надав суду додаткові заперечення проти адміністративного позову (Том ІІ арк. справи 218-219), в обгрунтування яких зазначив наступне.
30.12.2011 Державна митна служба України наказом №2764-к Про припинення перебування на державній службі ОСОБА_2 припинила перебування позивача на державній службі в митних органах на посаді інспектора відділу митного оформлення №5 митного поста «Іллічівськ» Південної митниці за порушення Присяги державних службовців, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу».
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2012 у справі №1570/771/2012 з 31.12.2011 ОСОБА_2 поновлено на посаді інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Іллічівськ» Південної митниці.
На виконання судового рішення наказом Державної митної служби України від 04.06.2013 №940-к позивач поновлений на посаді інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Іллічівськ» та відповідно до наказу Південної митниці №415-к від 17.06.2013 приступив до виконання службових обовязків за цією посадою з 17.06.2013.
Отже, на думку представника відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача підлягає виплаті за період з 31.12.2011 по 03.06.2013 (день, що передує видачі наказу про поновлення, адже день видачі наказу є першим робочим днем, що оплачується відповідно до табелю робочого часу). Середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача за період з 31.12.2011 по 03.06.2013 (наказ ДМСУ від 04.06.2013 №940-к) відповідно до вимог чинного законодавства розрахований відповідачем згідно з вимогами абзацу 4 пункту 2 розділу ІІ та абзацу третього пункту 4 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.
Застосування пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, за яким середня заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число таких днів, неможливе, оскільки, протягом двох календарних місяців, жовтня листопада 2011 року, ОСОБА_2 фактично не працював жодного робочого дня.
Отже, представник відповідача зазначив, що середній заробіток за весь час вимушеного прогулу розрахований за загальними правилами розрахунку середнього заробітку, установленими пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, а саме в усіх випадках збереження середньої заробітної плати (крім оплати відпусток) середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи (жовтень, листопад 2011 року), що передували події, з якою повязана виплата, такою подією є дата звільнення 30.12.2011.
Проте, як зазначив представник відповідача протягом двох календарних місяців перед звільненням, а саме жовтня листопада 2011 року, позивач не працював, тому середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи, а саме серпня вересня 2011 року. Але протягом серпня та вересня 2011 року позивач також фактично не працював жодного робочого дня, отже середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзацу третього пункту 4 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів україни від 08.02.1995 №100, а саме: в інших випадках, коли нарахування проводиться виходячи із середньої заробітної плати, а працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.
На день звільнення, відповідно до довідки №482 від 26.12.2014, що видана Південною митницею Міндоходів, ОСОБА_2 отримував посадовий оклад у сумі 1147 грн.
Суд, заслухавши думку та пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.
Згідно з ч.1. ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення його з посади по дату поновлення на посаді.
Щодо розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням вказівок Вищого адміністративного суду України, суд зазначає наступне.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України.
Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Отже, затримка виконання власником рішення органу по розгляду трудових спорів про поновлення на роботі незаконно звільненого або незаконно переведеного працівника тягне обов'язок власника (мається на увазі підприємство, роботодавець) виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки.
За положеннями ст. 82 Кодексу законів про працю України до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку, зараховуються в тому числі час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу).
Таким чином, вимушеним прогулом вважається відсутність працівника на роботі протягом певного періоду часу, в тому числі у зв'язку з незаконним його звільненням.
Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що у випадку поновлення на роботі з дати звільнення, працівник має право на стягнення з роботодавця середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Таким нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати". Даною постановою визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.
При цьому, згідно з п.5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної та розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п.8 Порядку).
В п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (зі змінами).
З врахуванням вказівок Вищого адміністративного суду України, викладених в ухвалі від 19.05.2015, суд наводить розрахунок розміру середньої заробітної плати, яка підлягає виплаті позивачу за час вимушеного прогулу.
Судом встановлено, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2012 позивача поновлено на посаді інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Іллічівськ» Південної митниці Державної митної служби України та стягнуто з Південної митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.12.2011. Згідно табелю обліку використання робочого часу за червень 2013 року та наказу від 17 червня 2013 року, вбачається, що ОСОБА_2 приступив до виконання службових обовязкових за посадою інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Іллічівськ» Південної митниці з 17 червня 2013 року. У звязку з чим, період нарахування середнього заробітку ОСОБА_2 підлягає з 30.12.2011 по 17.06.2013.
Проте, як вбачається з розрахункового листа середньомісячної заробітної плати ОСОБА_2, що за період з 24.03.2011 по 29.12.2011 йому було нараховано за березень 2011 року 889,73 грн., за квітень 2011 року 2927,35 грн., за травень 2011 року 2798,27 грн., за червень 2011 року 2931,96 грн., за липень 2011 року 3079,48 грн., за серпень 2011 року 3236,22 грн., за вересень 2011 року 3231,61 грн., за жовтень 2011 року 3102,53 грн., за листопад 2011 року 3277,71 грн., за грудень 2011 року 3102,53 грн. (Том ІІ арк. справи 210).
Виходячи з того, що позивачу за останні два календарні місяці перед звільненням (а саме 30.12.2011) була нарахована середньомісячна заробітна плата за жовтень 2011 року 3102,53 грн., за листопад 2011 року 3277,71 грн., яка скадає у загальному розмірі 6380,24 грн., повинна розраховуватись не з посадового окладу позивача, як було зроблено відповідачем, а за останні фактично відпрацьовані два календарні місяці роботи (згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 25.08.2010 №911/о/14-11/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2011 рік" норма тривалості робочого часу в годинах при 40-годинному робочому тижні за жовтень 2011 року становить 168,0, за листопад 2011 року становить 176,0), тому середньогодинна заробітна плата ОСОБА_2 складає 6380,24 грн./344,0=18,55 грн.
Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 23.08.2011 №8515/о/14-11/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2012 рік" норма тривалості робочого часу в годинах при 40-годинному робочому тижні за січень 2012 року становить 159,0, за лютий 2012 року становить - 168,0, за березень 2012 року становить 167,0, за квітень 2012 року 159,0, за травень 2012 року становить 159,0, за червень 2012 року становить 151,0, за липень 2012 року становить 176,0, за серпень 2012 року становить 175,0, за вересень 2012 року становить 160,0, за жовтень 2012 року становить 184,0, за листопад 2012 року становить 176,0, за грудень 2012 року становить 167,0.
Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2012 № 9050/0/14-12/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік" норма тривалості робочого часу в годинах при 40-годинному робочому тижні за січень 2013 року становить 168,0, за лютий 2013 року становить - 160,0, за березень 2013 року становить 159,0, за квітень 2013 року становить 175,0, за травень 2013 року становить 151,0, за червень 2013 року за 10 днів становить 80,0.
Суд також зазначає, що рішення в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяцьу розмірі 2949,45 грн., слід допустити до негайного виконання, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 256 КАС України,постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць підлягають негайному виконанню.
Відповідно до вимог ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
З врахуванням встановлених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, наявних в матеріалах справи доказів, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення середбного заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню частково.
Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
Оскільки, згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач був звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, судові витрати (судовий збір), у відповідності до ст. 94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 6-8, 11, 23, 69, 71, 72, 86, 94, 158-163 КАС України, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Одеської митниці Державної фіскальної служби, Державної митної служби України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.
Допустити до негайного виконання постанову в частині стягнення на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за один місяць вимушеного прогулу в сумі 2949,45 грн. (дві тисячі девятсот сорок девять гривень 45 коп.).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано у строк, встановлений статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 30 липня 2015 року.

Головуючий суддя А.А. Радчук

Суддя Л.І. Свида

Суддя О.Г. Гусев