Справа № 804/7151/15
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2015 р. Справа № 804/7151/15
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» (ГО «ДНПГО») в інтересах члена своєї Громадської організації ОСОБА_1 до Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-
У червні 2015 року ГО «ДНПГО» в інтересах члена своєї Громадської організації ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що відповідачем протиправно не надано у повному обсязі запитувану інформацію, а тому позивач просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача по забезпеченню своєчасного виконання запита ОСОБА_1 від 22 грудня 2014 року про надання публічної інформації, який було зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 року за вх. № 2354/4;
- визнати дії відповідача щодо безпідставної відмови у задоволенні запита ОСОБА_1 від 22 грудня 2014 року на отримання публічної інформації у вигляді надання відповіді по суті трьох запитань запита, який було зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 року за вх. № 2354/4 неправомірними;
- визнати неправомірною відповідь відповідача від 29 грудня 2014 року за № 2354/4 про відмову в наданні публічної інформації, запитуваної у запиті ОСОБА_1 від 22 грудня 2014 року на отримання публічної інформації, який зареєстровано розпорядником інформації від 22 грудня 2014 року за вх. № 2354/4;
- визнати дії відповідача щодо не зазначення у відповіді від 29 грудня 2014 року за №2354/4 порядку оскарження відмови в задоволенні запиту на інформацію неправомірними;
Відповідач отримав повторно надіслану на його адресу ухвалу про відкриття скороченого провадження 16.07.2015 року, що підтверджується витягом з сайту Укрпошти.
До суду 24 липня 2015 року від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких він зазначив, що відповідь Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області є законною та обґрунтованою, відповідь було надано з урахуванням всіх норм чинного законодавства, а тому просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Відповідно до положень ст.183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з інформаційним запитом на отримання інформації, а саме:
- П.І.Б. адвоката, який запитував інформацію із її особистими персональними даними, як фізичної особи ОСОБА_1: про дату і рік її народження, дату реєстрації за місцем реєстрації і про місце реєстрації;
- надайте інформацію, коли (дата, місяць, року) і хто (П.І.Б.) отримав відповідь із її особистими персональними даними від 30.10.2014 року №2003/4 та П.І.Б. клієнта, в інтересах якого діяв цей адвокат при письмовому зверненні із адвокатським запитом від 27.10.14 року № 35.
У відповідь на даний запит відповідач зазначив (лист від 29.12.2014 р. №2354/4), що 22.12.2014 року до Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області невідомою особою був наданий інформаційний запит, нібито від імені ОСОБА_1, щодо надання відомостей, які містять її особисті персональні дані та іншої інформації.
Разом з тим, вказана особа будь-яких документів стосовно себе та документів про те, що вона є законним представником ОСОБА_1 не надала.
З питання отримання необхідної ОСОБА_1 інформації повідомлено, що персональні дані про особу, в тому числі відомості про реєстрацію місця проживання, є інформацією, яка створюється та надається державними органами у відповідності до Законів України «Про інформацію» та «Про захист персональних даних». Тому відомості щодо місця реєстрації фізичної особи, зібрані державними органами влади у межах своїх повноважень, можуть бути використані лише за безпосередньою згодою особи. Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України.
Тому відомості про реєстрацію місця проживання/місця перебування та інша інформація, надаються за запитом самої особи або її законного представника.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання субєктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні субєктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Стаття 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.
Статтею 3 цього Закону передбачено, що право на доступ до публічної інформації, зокрема, гарантується: обовязком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.
Не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону.
Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.
Субєктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, обєднання громадян без статусу юридичної особи, крім субєктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - субєкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації (ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Згідно із ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, субєкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші субєкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обовязковими для виконання; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження субєктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, повязаної з виконанням їхніх обовязків.
Розпорядники інформації зобовязані, зокрема, 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (ст.14 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Відповідно до ст.15 Закону розпорядники інформації зобовязані оприлюднювати, серед іншого, іншу інформацію про діяльність субєктів владних повноважень, порядок обовязкового оприлюднення якої встановлений законом.
Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобовязаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, повязані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною пятою статті 19 цього Закону.
Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (ч.2 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобовязаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч.3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Судом встановлено, що 23.09.2014 року до відділу адресно-довідкової роботи був наданий запит адвоката ОСОБА_2 за № 25 від 22.09.2014 р. щодо реєстрації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю № 0958 від 12.10.2000 р.
Документи, які підтверджують згоду ОСОБА_1 до запиту надані не були, тому відповідачем було надано відповідь, з урахуванням вимог Закону України «Про захист персональних даних», яка була надана без зазначення адреси ОСОБА_1
27.10.2014 року до відділу адресно-довідкової роботи був повторно наданий запит адвоката ОСОБА_2 за № 35 від 27.10.2014 року щодо реєстрації ОСОБА_1 До запиту були долучені: копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю № 0958, вид 12.10.2000 р. та договір від 01.10.2014 р. про надання юридичної допомоги між адвокатом ОСОБА_2 та гр.ОСОБА_1 Тому відповідачем у відповіді на повторний запит була надана адреса ОСОБА_1
Судом також встановлено, що 22.12.2014 року до відповідача надійшов інформаційний запит ОСОБА_1, щодо надання письмового пояснення про прізвище, імя, по батькові адвоката, який запитував інформацію про її особисті дані, законні підстави надання відповіді на цей запит та хто отримав відповідь. Запит був наданий невідомою громадянкою, яка відмовилась надати документи, що посвідчують її особу та повноваження, як законного представника ОСОБА_1, будь-яких додатків (ксерокопії паспорта та ін.) до запиту надано не було, а отже у відповідача були відсутні підстави вважати, що цей запит особисто від ОСОБА_1
Запитувана в запиті інформація не є публічною, стосується особисто ОСОБА_1, тобто підпадає під дію Закону України « Про захист персональних даних».
Згідно із ч.2 ст.5 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані, крім знеособлених персональних даних, за режимом доступу є інформацією з обмеженим доступом. Крім того, в силу ч.2 ст.14 Закону, поширення персональних даних без згоди субєкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Відомості щодо місця реєстрації фізичної особи, зібрані державними органами влади у межах своїх повноважень, можуть бути використані лише за безпосередньою згодою особи. Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України.
Враховуючи вищезазначене, для отримання відповіді на поставлені питання, вірно ОСОБА_1 або її законному представнику було рекомендовано особисто звернутися до відділу адресно-довідкової роботи з документами, які посвідчують особу, а в разі звернення законного представника - додати документи, що підтверджують повноваження особи, як законного представника ОСОБА_1
Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.
Згідно із п.4 ч.5 ст.183-2 КАС України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження протягом таких строків: не пізніше пяти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.
За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем обставини, перевіривши матеріали справи що надійшли до суду, ознайомившись із запереченнями по справі вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення про відмову у задоволенні позову з викладених вище підстав.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.94, 183-2, 158-163 КАС України, суд, -
У задоволенні позову Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» (ГО «ДНПГО») в інтересах члена своєї Громадської організації ОСОБА_1 до Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Суддя ОСОБА_3