Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2015 року м. Київ К/9991/67127/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Підприємства Львівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№48)

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2012

у справі №37534/10/9104

за позовом Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова

до Підприємства Львівської виправної колонії №48 управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області

за участю: Прокуратури Сихівського району м. Львова

про стягнення до бюджету коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.05.2010, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2012, позов задоволено. Стягнуто з підприємства Львівської виправної колонії №48 управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області на користь державного бюджету України кошти в сумі 1606329,21 грн.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі Закон) податковим боргом (недоїмкою) є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до пп. 5.4.1. п. 5.4. ст. 5 Закону сумою податкового боргу визнається узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею.

Відповідно до останнього абзацу пп. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 цього Закону день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків.

Відповідно до пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Таким чином, факт узгодження податкового зобов'язання має наслідком обов'язок платника податку сплатити таке зобов'язання у встановлений законом строк. Своєю чергою, невиконання обов'язку зі сплати узгодженого податкового зобов'язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов'язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого визначається законом.

Враховуючи, що після узгодження податкових зобов'язань, у відповідача виник обов'язок їх сплатити у встановлені законом строки і за закінченням таких строків узгоджені податкові зобов'язання стали податковим боргом, зважаючи на факт несплати відповідачем податкового боргу в сумі 1606329,21 грн., та виконання податковим органом вимог абз. 4 пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону (позивачу вручені податкові вимоги 1/57 від 21.10.2001 та №2/353 від 04.12.2001), суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що позов про стягнення такого боргу підлягає задоволенню.

Доводи касаційної скарги правильності висновків судів попередніх інстанцій не спростовують. Заперечення відповідача щодо існування у нього обов?язку по сплаті земельного податку мають значення під час узгодження податкових зобов?язань, однак доказів оскарження здійснених податковим органом донарахувань податкових зобов?язань чи податкових вимог відповідачем не надано.

За встановлених обставин, підстави для скасування постановлених у справі рішень суду першої та апеляційної інстанцій, з мотивів наведених у касаційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Підприємства Львівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№48) відхилити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19.05.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2012 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун