Справа № 821/1231/15-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/1231/15-а

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до державного підприємства «Цюрупинське лісомисливське господарство» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на невиконання підприємством нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році, просив стягнути з державного підприємства «Цюрупинське лісомисливське господарство» на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 27075,50 грн. адміністративно-господарських санкцій та 135,40 грн. пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

За результатами розгляду справи Херсонським окружним адміністративним судом 09 червня 2015 року ухвалено постанову про відмову Херсонському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів у задоволенні адміністративного позову.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для відповідальності суб'єкта господарювання може бути лише протиправна поведінка відповідача, але судом цього під час з'ясування обставин справи не встановлено. Суд дійшов висновку, що державним підприємством «Цюрупинське лісомисливське господарство» у 2014 році виконано вимоги, передбачені Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», і на підприємство не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування або відсутність у населеному пункті за місцезнаходженням відповідача інвалідів, які бажають працевлаштуватися.

В апеляційній скарзі Фонд, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове - про задоволення позову. Апелянт зазначає, що стаття 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлює імперативний обов'язок щодо самостійного здійснення підприємствами працевлаштування інвалідів, а причини невиконання такого нормативу не мають суттєвого значення.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.8 ст.69 ГК України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема, інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон).

Відповідно до ст.19 Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно ст.20 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи й організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Обов'язки роботодавців стосовно забезпечення прав інвалідів на працевлаштування визначені ч.3 ст.18 Закону, а саме: виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць; створення для інвалідів умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації; забезпечення інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством; надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів; звітування Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до поданого звіту форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік та виходячи з середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу на підприємстві відповідача 200 чол., ДП «Цюрупинське лісомисливське господарство» повинно було створити 8 робочих місць та працевлаштувати на них інвалідів, однак у відповідача протягом 2014 року середньооблікова чисельність працевлаштованих інвалідів склала 7 чол.

Херсонським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів на підставі даних звіту форми №10-ПІ, поданого ДП «Цюрупинське лісомисливське господарство», було розраховано суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, із зазначенням, що норматив повинен був складати 8 особи, середньооблікова кількість штатних працівників за звітний рік, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, становила 7 особи, кількість робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами становила 1, середньорічна заробітна плата 27075,50 грн., а тому сума адміністративно-господарських санкцій становить 27075,50 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з підприємства адміністративно-господарських санкцій в сумі 27075,50 грн. та пені за порушення термінів їх сплати в сумі 135,40 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця.

Колегія суддів погоджується з таким висновком Херсонського окружного адміністративного суду та вважає, що такий обов'язок покладається на органи працевлаштування. Однак, обов'язок державних органів щодо працевлаштування інвалідів виникає лише після виконання підприємствами обов'язку щодо створення робочих місць і надання передбаченої законодавством про соціальну захищеність інвалідів, інформації про наявність вільних робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватися праця інвалідів. При відсутності такої інформації, органи працевлаштування не можуть скористатися своїми правами.

Частиною 3 статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, зокрема, що роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Звітність, яка містить інформацію про попит на робочу силу (вакансії), подається у Формі №3-ПН, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013р. №316.

З матеріалів справи вбачається, що ДП «Цюрупинське лісомисливське господарство» подавало до Цюрупинського районного центру зайнятості звітність форми 3-ПН протягом 2014 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями вказаних звітів.

Тобто, відповідачем вживалися заходи, передбачені законодавством, спрямовані на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення у сфері господарювання, проте вказані дії не призвели до виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за 2014 рік з незалежних від нього причин.

При цьому, позивачем не надано доказів щодо порушення підприємством зобов'язань, передбачених частиною 3 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»

При вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій колегія суддів виходить із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини як умови відповідальності пов'язане з необхідністю доведення порушення зобов'язання.

Оскільки роботодавець - ДП «Цюрупинське лісомисливське господарство», вжив усіх необхідних заходів для недопущення правопорушення, то застосування адміністративно-господарських санкцій до нього за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів є незаконним, через що заявлений адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.