Справа № 803/1914/15
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

30 липня 2015 року м. Луцьк Справа № 803/1914/15

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Смокович В.І., вивчивши матеріали позовної заяви Фермерського господарства «Сад» до Державної служби інтелектуальної власності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 підприємство «Український інститут промислової власності» про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Сад» звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної служби інтелектуальної власності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 підприємство «Український інститут промислової власності» про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у реєстрації знаку від 18 травня 2015 року по заявці №m2014 02908 від 07 лютого 2014 року.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а позивачу слід відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі, з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У позовні заяві, спір стосується права власності на товарний знак, тобто цивільного права, а отже, він не є публічно-правовим.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про відмову у реєстрації знака для товарів і послуг подальше оспорювання права власності на вказаний знак має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 16 червня 2015 року №21-227а15, яка в силу вимог статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обовязковою для врахування всіма судами України.

За правилами пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки позовні вимоги стосовно оскарження рішення про відмову у реєстрації знака для товарів і послуг не підсудні адміністративним судам, суддя вважає, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

ФГ «Сад» слід звернутися з даним позовом до місцевого господарського суду за місцезнаходженням відповідача, тобто до Господарського суду міста Києва, в порядку, який визначений Господарським процесуальним кодексом України.

Пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається позивачу за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі. За правилами частини другої статті 7 цього Закону судовий збір повертається повністю.

Як слідує з квитанції №42 від 24 липня 2015 року Фермерським господарством «Сад» на користь Волинського окружного адміністративного суду сплачено судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Зважаючи на те, що суддя повертає позовну заяву, сплачена сума судового збору підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду.

Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду).

З наведених підстав оригінал квитанції №42 від 24 липня 2015 року слід залишити в матеріалах адміністративної справи.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 109, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства «Сад» до Державної служби інтелектуальної власності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 підприємство «Український інститут промислової власності» про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у реєстрації знаку від 18 травня 2015 року по заявці №m2014 02908 від 07 лютого 2014 року.

Розяснити позивачу, що з даними позовними вимогами йому необхідно звернутися до Господарського суду міста Києва в порядку, який визначений Господарським процесуальним кодексом України.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою до адміністративного суду не допускається.

Повернути з Державного бюджету України на користь Фермерського господарства «Сад» (44100, Волинська область, Ратнівський район, смт. Ратне, вул. Шкільна, 9, ідентифікаційний код юридичної особи 32701715) судовий збір у розмірі 73,08 грн (сімдесят три гривні вісім копійок), який сплачений квитанцією №42 від 24 липня 2015 року.

Оригінал квитанції №42 від 24 липня 2015 року залишити в матеріалах справи Волинського окружного адміністративного суду №803/1914/15.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, крім оригіналу квитанції №42 від 24 липня 2015 року, видавши замість нього копію.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.І. Смокович