Справа № 2а-181/10/0407
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2010-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2010 року Справа 2-а-181/10-0407

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС роти ДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпродзержинська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

03.09.2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та прохає: поновити йому строк на оскарження постанови АЕ 336449 від 14.07.2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності; визнати незаконною та скасувати постанову серії АЕ № 336449 від 14.07.2010 року, винесену інспектором ДПС роти ДПС ВДАІ м. Дніпродзержинська, молодшим сержантом міліції, ОСОБА_2, по справі про адміністративне правопорушення, про накладення на позивача адміністративного стягнення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 425 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях позивача складу зазначеного правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 14.07.2010 року, о 12 год. 20 хв., він, керуючи автомобілем «ВАЗ-21013», державний знак № 96628АВ, проїхав перехрестя пр. Сировця та пр. Аношкіна в м. Дніпродзержинську, на заборонений жест регулювальника, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Підставою винесення постанови яку він, оскаржує, є протокол про адміністративне правопорушення, який складено відповідачем 14.07.2010 року відносно позивача.

Позивач вважає постанову по справі про адміністративне правопорушення від 14.07.2010 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності, такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного:

1. Згідно до ст. 251 КУпАП джерелом доказу вчинення адміністративного правопорушення є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Особливістю доказів є те, що вони повинні бути отримані у встановленому законом порядку, в противному випадку, вони не будуть мати доказову силу. В даному випадку не має жодного належного доказу передбаченого ст. 251 КУпАП, вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення від 14.07.2010 року.

При цьому виходячи із смислу ст. 256 КУПА, в протоколі про адміністративне правопорушення, повинні бути вказані належні свідки правопорушення.

Так, позивач дійсно 14.07.2010 року, керуючи автомобілем «ВАЗ» близько 12.00 годин, перетинав перехрестя вулиць в м.Дніпродзержинську, при цьому крім позивача в автомобілі знаходились ще дві особи, його дружина та повнолітній син.

Коли він приблизився до перехрестя пр. Сировця та пр. Аношкіна, регулювальник жестом показав позивачу дозвіл на рух і він став рухатися на дозволений жест регулювальника. Однак коли він вже виїхав автомобілем на перехрестя, регулювальник неочікувано зробив жест рух заборонено, і позивач з метою безпеки дорожнього руху, був вимушений закінчити маневр і переїхати перехрестя, де позивача вже очікували і зупинили троє працівників ДАІ в тому числі і відповідач.

Однак відповідач, не зважаючи на те, що позивач вини в порушенні Правил дорожнього руху не визнав, без наявності належних свідків правопорушення, склав протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказав свідками двох працівників ДАІ, що привело до виникнення незаконної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності (без обґрунтованої доказової бази, в протиріч нормам КУпАП, тільки виключно з міркувань відповідача).

2. В порушення ч.1 ст. 256 КУпАП, відповідач не зважаючи на те, що були свідки проїзду позивачем перехрестя, про що він повідомив відповідача під час коли останній його зупинив, не вказав цих свідків в протоколі про адміністративне правопорушення, а вказав в протоколі інших «свідків» працівників ДАІ, які є зацікавленими особами.

3. В спірній постанові про накладення на позивача адміністративного стягнення, відповідач вказує, що позивач порушив п.8.8 Правил дорожнього руху.

Однак порушити п.8.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.01 року, № 1306, позивач фізично не міг, оскільки 14.07.2010 року, о 12.20 год., керуючи автомобілем «ВАЗ-21013» державний знак № 96628АВ, проїжджав перехрестя пр. Сировця та пр. Аношкіна в м.Дніпродзержинську, на дозволений жест регулювальника, що дозволяється згідно до абзацу а) п. 8.8 ПДР.

Те, що позивач повинен закінчити маневр коли вже регулювальник зробив жест яким рух в його напрямку забороняється, то це його зобовязували ПДР, оскільки якщо би він не закінчив маневр, то скоїв би небезпеку для інших водіїв, для себе і своїх пасажирів, оскільки інших учасників руху з правої та лівої сторони від нього, рух було дозволено і вони були повинні рухатися на його автомобіль, якщо би він залишився на перехресті проспектів.

Згідно до ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

4. Стаття 283 КУпАП містить такі твердження: розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. А стаття 268 КУпАП вказує, щ особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: ознайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

В свою чергу із-за обмеженого часу, між складанням протоколу про адміністративне правопорушення та Постановою про накладення на нього адміністративного стягнення, він був позбавлений відповідачем права користуватися послугами адвоката під час розгляду справи, що є порушенням вище вказаної норми закону.

5. Складена постанова не відповідає формі, яка затверджена Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення (затв. наказом МВС № 185 від 22.02.2001 року), та не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в неї немає повної назви посади, яку займає відповідач, а є тільки скорочення - «ІДПС ВДАІ».ю Також в постанові не має посилань в якій територіальний одиниці (області) України вона складена.

Оскільки відповідач не вручив позивачу 14.07.2010 року, копії протоколу та постанови про адміністративне правопорушення, про те, що він притягнутий до адміністративної відповідальності він дізнався тільки 01.09.2010 року, коли приїхав до м. Вільногірська ( з 09.08.2010 року, він знаходився в черговій відпустці) і в поштовій скриньці, знайшов виклик до поштового відділення, щодо отримання замовного листа.

Копію спірної постанови він отримав у Вільногірському відділенні «Укрпошта» 01.09.2010 року, про що на пошті є відмітка, про отримання ним замовного листа. Зважаючи на те, що він взнав про наявність спірної Постанови тільки 01.09.2010 року, він вважає обґрунтованим своє прохання поновити йому строк на її оскарження.

В судовому засіданні позивач позов та його обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі. Додатково пояснив, що випадок, який був з ним, він вважає «підставою». Коли він підїхав до перехрестя, де рух регулювався регулювальником, то останній робив кругові рухи жезлом, подаючи сигнал, щоб проїжджав швидше, він продовжив рух, не зупиняючись, рухався зі швидкістю близько 60 км/год., за ним та впереді ніяких транспортних засобів не було. Коли позивач виїхав на перехрестя, то регулювальник подав заборонний сигнал, підняв руку вверх і засвистів. Зразу ж один із трьох працівників ДАІ, що стояли на дальньому правому куті перехрестя, жезлом надав сигнал йому зупинитися та вказав місце зупинки з правої сторони за перехрестям. Він проїхав близько 20 м., обїхав автомобіль ДАІ, що стояв в метрах 4 від перехрестя і зупинився. Працівник ДАІ звинуватив його в проїзді перехрестя на заборонний сигнал регулювальника, з його доводами, що він не порушував правил дорожнього руху, не погодився. В його присутності протокол та постанова про порушення правил дорожнього руху не складалися, але інспектор ДАІ записав деякі анкетні дані, та питав, чи згоден він з порушенням, ніяких прав та обовязків, передбачених для правопорушника, йому не розяснялося, надати письмові пояснення не пропонували, копій документів ніяких не надавали і не пропонували отримати. Інспектор ДПС повернув йому документи і дозволив рухатися далі. Водійський стаж позивача складає 27 років, працює водієм в філії ВГМК ЗАТ «Кримський Титан».

Відповідач інспектор ДПС роти ДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпродзержинська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області молодший сержант міліції ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що заперечує проти позову, оскільки при несенні служби по нагляду за рухом транспорту та пішоходів він діяв у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який має посвідчення водія, підтвердили, що автомобіль, в якому вони рухалися під керуванням позивача, виїхав на перехрестя на сигнал регулювальника, що дозволяв рух, тобто регулювальник здійснював кругові рухи жезлом, коли автомобіль вїхав на перехрестя, то регулювальник підняв руку вгору, що означало заборону руху. Після чого інший працівник ДАІ показав сигнал їм зупинитися. Позивач та працівник ДАІ пішли до автомобіля ДАІ, що там було, вони не бачили. Коли позивач повернувся, приблизно, через 20-30 хв., то ніяких документів, окрім своїх, у нього не було. Позивач повідомив, що працівник ДАІ зупинив їх тому, що він не зупинив автомобіль на заборонний сигнал регулювальника. Їх автомобіль рухався через перехрестя один, ні ззаду ні спереду транспортних засобів не було.

Як витікає з копії постанови серії АЕ № 336449 від 14.07.2010 року: «14.07.2010 року , ІДПС ВДАІ м. Дніпродзержинська мол. с-нт міліції ОСОБА_2, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що ОСОБА_1, 14.07.2010 року о 12.20 в м. Дніпродзержинськ пр. Сировця пр. Аношкіна керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив провила проїзду регульованого перехрестя, здійснив рух на заборонний сигнал регулювальника. Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП, керуючись положеннями ст.14-1, частин 5,6 ст. 258 та ст. 283 КУпАП, постановив: притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. на користь держави. Примірник постанови отримав 14.07.2010 - підпис правопорушника про отримання постанови відсутній. Постанова може бути оскаржена згідно ст.ст. 287-289 КУпАП протягом 10 днів від дня її винесення. Відповідно до ст. 291 КУпАП постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження. Копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності надіслано рекомендованим листом за вих. № 8698, 15.07.10 року».

Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 017145 від 14.07.2010 року, та оглянутому оригіналу протоколу в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, наданій ВДАІ з обслуговування Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУМВС Україні в Дніпропетровській області, « ОСОБА_1, 14.07.2010 року о 12.20 в м. Дніпродзержинськ пр. Сировця пр. Аношкіна керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив провила проїзду регульованого перехрестя, здійснив рух на заборонний сигнал регулювальника, чим порушив вимоги п.8.8 «в» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зазначено свідків: ОСОБА_5, вул. Магнітогорська, 6 та ОСОБА_6, вул. Магнітогорська, 6. ОСОБА_1 розяснені права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та повідомлено про час та місце розгляду справи: 14.07.2010 року, 12 год. 20 хв., пр. Аношкіна вул. Сировця. Підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи, відсутня. Зазначено, що від дачі пояснення та підпису водій відмовився в присутності двох свідків. До протоколу додано постанову, пояснення двох свідків на друкованих бланках, є підпис посадової особи, яка склала протокол, підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній».

Згідно пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, виконаних на друкованих бланках на одному аркуші паперу, зазначено, що свідкам під особисту розписку розяснена ст. 63 Конституції України, вони підтверджують, що 14.07.2010 року о 12.20 год. в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від пояснень і підпису протоколу. При цьому прізвище , імя та по батькові, адреса позивачів та дата час і прізвище позивача ОСОБА_1 та ініціали зазначені прописними буквами, все інше, в тому числі суть пояснення, виконано однаково на обох поясненнях друкованими буквами, на імя Начальника ВДАІ з ОАТ м. Дніпродзержинська підполковника міліції ОСОБА_7

Згідно картки маршруту патрулювання № 1 РДПС ВДАІ з обслуговування адмінтериторії м. Дніпродзержинська та АТІ підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області характеристика маршруту: проспект Аношкіна (від вул. Сировця до вул. Лінійної).

Згідно копії постової відомості від 14.07.2010 року, в першу зміну на посту № 1 несли службу ОСОБА_2 та ОСОБА_6, на посту № 4 ніс службу ОСОБА_5, ініціали не зазначені, є підписи цих та інших інспекторів про отримання спеціальних засобів.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли внаслідок дій субєкта владних повноважень, що стосуються інтересів конкретної фізичної особи, а саме з факту винесення субєктом владних повноважень постанови про притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що 14.07.2010 року інспектором ДПС роти ДПС ВДАІ з обслуговування м. Дніпродзержинська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області молодшим сержантом міліції ОСОБА_2, який є субєктом владних повноважень, було складено протокол та винесено постанову у відношенні позивача про скоєння останнім правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що він 14.07.2010 року о 12.20 год. в м. Дніпродзержинську, на пр. Сировця - пр. Аношкіна, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив провила проїзду регульованого перехрестя, здійснив рух на заборонний сигнал регулювальника, чим порушив вимоги п.8.8 «в» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що вищезазначені: протокол про адміністративне правопорушення і постанова у справі про адміністративне правопорушення складені в один і той же день 14.07.2010 року, та в один і той же час 12.20 год., що час вчинення правопорушення, час складення про це протоколу та час розгляду справи ідентичні 12.20 год. Ні в протоколі, ні в постанові не зазначено, які саме права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, були розяснені правопорушнику, текстуально ці права та обовязки не викладені; свідками у справі зазначено посадових осіб інспекторів ДПС ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які, згідно постової відомості, разом з відповідачем ОСОБА_2 14.07.2010 року несли службу; пояснення цих посадових осіб викладені на друкованих бланках з попередньо зазначеними обставинами події; на протоколі та постанові зазначено вихідний номер 8698 від 15.07.2010 року; на поштовому конверті, який був отриманий відповідачем з разом з копією протоколу та постанови про адміністративне правопорушення, стоїть поштовий штемпель з датою 10.08.2010 р.; інших доказів до справи про адміністративне правопорушення не прилучено і додатково відповідачем не надано.

Надаючи юридичну оцінку фактам та обставинам справи, суд керується наступними нормами права.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України; - з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; - обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); - безсторонньо, (неупереджено); - добросовісно; - розсудливо; - з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; - пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); - з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; - своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити, в тому числі відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за проїзд водіями транспортних засобів на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, за що передбачене адміністративне стягнення в виді штрафу у розмірі від 25 до 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.8.8 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року зі змінами та доповненнями, в частині, яка стосується водіїв транспортних засобів, сигналами регулювальника є положення його корпуса, а також жести руками, в тому числі з жезлом або диском з червоним світлоповертачем, які мають такі значення:

а) руки витягнуті в сторони, опущені або права рука зігнута перед грудьми: з лівого і правого боків дозволено рух трамвая прямо, нерейковим транспортним засобам прямо і праворуч; пішоходам дозволено переходити проїзну частину за спиною та перед грудьми регулювальника; з боку грудей і спини рух усіх транспортних засобів і пішоходів заборонено;

б) права рука витягнута вперед: з лівого боку дозволено рух трамвая ліворуч, нерейковим транспортним засобам у всіх напрямках; пішоходам дозволено переходити проїзну частину за спиною регулювальника; з боку грудей усім транспортним засобам дозволено рух лише праворуч; з правого боку та спини рух усіх транспортних засобів заборонено; пішоходам дозволено переходити проїзну частину за спиною регулювальника;

в) рука піднята вгору: рух усіх транспортних засобів і пішоходів заборонено в усіх напрямках. Жезл використовується тільки працівниками підрозділів Державтоінспекції та військової інспекції безпеки дорожнього руху. Для привертання уваги учасників дорожнього руху використовується сигнал, поданий свистком. Регулювальник може подавати інші сигнали, зрозумілі водіям і пішоходам.

Згідно п. п. 8.10, 8.11 Правил дорожнього руху України, - у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів; - водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» за № 185 від 22 лютого 2001 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 березня 2001 року за № 272/5463 (далі Наказ), а саме п.2.6.- зазначено, що при складанні протоколу, при викладенні обставин правопорушення вказується число, місяць, рік, час його скоєння, суть правопорушення, які саме протиправні дії вчинила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. У випадках, передбачених КУпАП, до протоколу вносяться прізвища, ім'я та по батькові двох свідків правопорушення, адреси їх місця проживання, а також ставляться підписи свідків.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дає письмове пояснення по суті скоєного правопорушення, яке записується в протокол, і ставить свій підпис, а також може робити заяви і клопотати по суті складання протоколу та розгляду справи (у разі відмови від пояснення або підписання протоколу про це робиться запис посадової особи, яка склала протокол, що підтверджується підписами свідків).

Посадова особа, яка розглядає протокол, виносить рішення про задоволення чи відхилення заяви або клопотання, про що робиться відповідний запис у протоколі.

Згідно пункту 2.7. Наказу до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення правопорушників, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи виявлення, знищення тощо).

Згідно пункту 2.11. Наказу у постанові, у розділі "ВСТАНОВИВ" вказується число, місяць, рік, час скоєння адміністративного правопорушення, прізвище та ініціали особи, яка його вчинила, викладаються обставини і суть скоєного правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи.

В порушення вимог ст.251 КУпАП, ст.256 КУпАП, п.2.6, п.2.7 Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» за № 185 від 22 лютого 2001 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 березня 2001 року за № 272/5463, п. 1.1., п. 13.3.4., п. 14.1 «Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року N 111, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2009 р. за N 576/16592, в протоколі про скоєне адміністративне правопорушення не було зазначено інших, будь-яких фактичних даних, на основі яких, у визначеному законом порядку відповідач міг обєктивно і обґрунтовано встановити: наявність адміністративного правопорушення, винність позивача у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; в постанові не зазначено, який пункт ПДР України був порушений, тобто обєктивна сторона правопорушення не була викладена належним чином; не спростоване заперечення позивача, що він виїхав на перехрестя на жест регулювальника, який дозволяв рух, і після того, як був поданий жест, що забороняє рух, він мав право та можливість закінчити проїзд перехрестя, відповідно до вимог ПДР України; в протоколі зазначено в якості свідків посадових осіб таких же інспекторів ДПС, як і відповідач, і які несли разом з ним службу і мали право надати до матеріалів справи свої рапорти, а не пояснення свідків, оскільки їх твердження також як і твердження відповідача підлягають доказуванню; пояснення цих посадових осіб викладені на друкованих бланках з попередньо зазначеними обставинами події, що межує з таким поняттям, як фальсифікація доказів; до справи не долучено жодних інших доказів, що обєктивно підтверджували б факт вчинення порушення дорожнього руху позивачем (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи виявлення, знищення тощо), матеріали фото-відеозйомки, які б могли бути визнані судом джерелами доказів; факти, викладені в протоколі та постанові про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсним обставинам справи щодо встановлення факту порушення вимог п.8.8 «в» ПДР України з боку позивача; відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і виніс про це постанову безпідставно, тобто, за відсутності для такого висновку доказів; без вирішення питання про задоволення чи відхилення заяв та клопотань позивача про надання таких доказів, про що свідчить відсутність будь-яких записів посадової особи у протоколі щодо вирішення клопотань; без врахування даних про особу позивача; в порушення установленого порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме, без вручення позивачу копії протоколу про адміністративне правопорушення, без розяснення йому прав та обовязків, які має правопорушник, без повідомлення йому про місце та час розгляду справи, без вчасного вручення йому копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Оцінюючи в сукупності зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, керуючись законом, суд приходить до висновку, що субєкт владних повноважень: інспектор ДПС роти ДПС ВДАІ з обслуговування м. Дніпродзержинська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, молодший сержант міліції ОСОБА_2, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні позивача та винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного штрафу у розмірі 425 грн., в порушення вимог п.п.3,4,5,6,9,10 ч.3 ст.2 КАС України, діяв необґрунтовано, упереджено, свої обовязки та права здійснив формально, тобто без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, не добросовісно та нерозсудливо, без урахуванням прав особи на участь у процесі прийняття рішення, не своєчасно, тобто протягом строку, в період якого позивач був позбавлений реальної можливості реалізувати своє право на захист, передбачене ст.268 КУпАП, без належного розяснення позивачу його прав та обовязків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись законом, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, а саме про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за недоведеності його вини.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За приписами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно вимог ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно п.1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення.

Оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів для підтвердження своїх заперечень проти заявленого позову, які б свідчили, про наявність вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків, на підставі наведеного вище, суд визнає недопустимими джерелами доказів, суд приходить до висновку, що заперечення відповідача є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на обєктивно встановлених обставинах події та вимогах Закону, а в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за недоведеності його вини, що, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 99 КАС України, передбачено, що адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Згідно ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що копія постанови, що оскаржується, не була направлена позивачу в установленому законом порядку, а саме в порушення трьохденного строку, та була отримана позивачем тільки 01.09.2010 на пошті, а на поштовому конверті зазначена дата надходження на пошту 10.08.2010 р., з позовом до суду позивач звернувся 08.09.2010 року, маються всі підстави вважати поважними причини пропуску позивачем 10-тиденного строку оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому пропущений з поважних причин десятиденний строк оскарження постанови підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч.5 ст.288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, даних про інші документально підтверджені витрати позивач не надав, тому, згідно ч.1 ст. 94 КАС України, судові витрати у даній справі в розмірі 03 гривні 40 копійок слід покласти за рахунок Держави України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-15,86,87,94,158-163,167,171-2,255,256 КАС України, ст. 247 п.1 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії АЕ № 336449 від 14.07.2010 року, винесену інспектором ДПС роти ДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпродзержинська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області молодшим сержантом міліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 425 грн., закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення.

Поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом.

Судові витрати у справі в виді судового збору в сумі 03 гривні 40 копійок покласти за рахунок Держави України.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Копію постанови, не пізніше трьох днів після складення її в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.