Справа № 2а/1770/4740/2011
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2011-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/4740/2011

24 листопада 2011 року 14год. 34хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Пушкової О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції
до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ :

31.10.2011 року Костопільська міжрайонна державна податкова інспекція звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по податку на доходи фізичних осіб в сумі 1361,30 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав клопотання, в якому, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що в 2008 році отримав в спадок від гр.ОСОБА_2, яка приходилася йому тіткою, а саме грошовий вклад в Ощадбанку та земельний пай. На вимогу податкового органу в квітні 2011 року він заповнив податкову декларацію про отримані в 2008 році доходи (земельний пай) у вигляді спадщини, на підставі якої з нього й стягують податок. Втім не вважає себе зобовязаним сплачувати такий податок, позаяк отримана у спадок земля і до того знаходилась в його користуванні, а грошовий вклад, чи той що отриманий у спадок, чи той що він має в Ощадбанку, отримати позбавлений можливості з огляду на те, що вони є вкладами, зробленими за часів СРСР. Вважає, що податковий орган повинен звернути стягнення саме на такі вклади, а не стягувати з нього в судовому порядку заборгованість грошовими коштами. За наведеного, просив в позові відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 29.04.2011 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) подав до Костопільської МДПІ декларацію про доходи, одержані з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року. Відповідно до п.1.2 розділу 1 вищезазначеної декларації, відповідачем в 2008 році одержано дохід внаслідок прийняття спадщини на загальну суму 27226,05 грн. (а.с.4-5).

Згідно з поясненнями відповідача, він отримав у спадщину земельну ділянку і сума доходу визначалася із її грошової оцінки. Спадщину отримав від рідної тітки, яка померла в 2007 році.

В додатку №2 до декларації здійснено розрахунок податку (5% від отриманого доходу) і визначено податкове зобов'язання на загальну суму 1361,30 грн.(а.с.6-7).

Станом на 05.10.2011 року зазначене зобовязання до бюджету не сплачене (а.с.3).

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-IV від 22.05.2003 року, чинного на час прийняття відповідачем спадщини, платниками податку є резидент, який, зокрема, отримує доходи з джерелом їх походження з території України. В свою чергу, за нормою підпункту і) пункту 1.3 пункту 1 даного Закону, доходом з джерелом його походження з України - є дохід у вигляді активів, що передаються у спадщину, якщо такі активи або джерело їх виплати знаходяться на території України.

Аналогічні норми містить Податковий кодекс України, що набув чинності з 01.01.2011 року, а саме підпункт 164.2.10 пункту 164.2 статті 164.

Відповідно до підпункту 4.2.14 пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-IV від 22.05.2003 року, чинного на час прийняття відповідачем спадщини, до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається дохід у вигляді вартості успадкованого майна, у межах, що підлягає оподаткуванню цим податком згідно з нормами статті 13 цього Закону. В свою чергу, за нормою підпункту 13.2.2 пункту 13.2 статті 13 зазначеного Закону, при отримані спадщини спадкоємцями, що не є членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, будь-які об`єкти спадщини оподатковуються за ставкою податку, визначеною п.7.2. ст.7 цього Закону, тобто ставка податку становить 5% від об`єкта оподаткування.

Аналогічну ставку у випадку успадковування об'єкта спадщини спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення, передбачено нормами підпункту 174.2.2. пункту 174.2 статті 174 та пункту 167.2 статті 167 Податкового Кодексу України, чинного з 01.01.2011 року.

Підпунктом 1.20.4 статті 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-IV від 22.05.2003 року, чинного на час прийняття відповідачем спадщини, був визначений перелік членів сім'ї фізичної особи, а саме: дружина або чоловік фізичної особи, діти як фізичної особи, так і її дружини або чоловіка (у тому числі усиновлені), батьки, баба або дід як фізичної особи, так і її дружини або чоловіка, брати чи сестри як фізичної особи, так і її дружини або чоловіка, онуки як фізичної особи, так і її дружини або чоловіка, інші утриманці такої фізичної особи або її опікуни, визнані такими згідно із законом. При цьому, членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважалися його батьки та батьки його дружини, його дружина, діти як такої фізичної особи, так і його дружини, у тому числі усиновлені ними діти. Інші члени сім'ї фізичної особи вважалися такими, що мають другий ступінь споріднення. Аналогічну норму містить підпункт 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, чинного з 01.01.2011 року.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, він до членів сім'ї спадкодавця першого ступеня спорідненості не належав.

Відповідно розрахунок податку на доходи фізичних осіб, як 5% від вартості отриманого у спадщину обєкту 27226,05 грн., що становить 1361,30 грн. є правильним.

В силу вимог пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу або інших законів України. А відповідно до пункту 179.7 статті 179 цього Кодексу, фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Як встановлено судом, відповідач подав податковому органу декларацію про отримані доходи, однак у визначений законодавством строк зобовязання до бюджету не сплатив.

Станом на день слухання справи заборгованість відповідача перед бюджетом по сплаті податку з доходів фізичних осіб від отриманого платником у спадщину доходу не погашена (а.с.19-20).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов'язання або не сплаченого платником податків у встановлений строк визнається сумою податкового боргу.

Згідно з пунктом 41.5 статті 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади (до яких належать і органи державної податкової служби) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 11 статті 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" №509-XII від 04.12.1990 року, державним податковим інспекціям надано право подавати до суду позови до підприємств, установ, організацій та громадян про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

За наведених обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі згідно частини 4 статті 94 КАС України з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 до бюджету заборгованість по податку на доходи фізичних осіб в сумі 1361 (одна тисяча триста шістдесят одна) гривня 30 копійок.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частин постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя < Підпис > ОСОБА_3