Справа № 2-а/1970/1209/11
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2011-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Справа № 2-а/1970/1209/11

06 червня 2011 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої Подлісної І.М.

секретаря Подорожної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 підприємства «Тернопільський облавтодор», відкритого Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільнідороги України» до контрольно ревізійного відділу в Підволочиському районі, Тернопільської області, Контрольно ревізійного управління в Тернопільській області про визнання недійсною та скасування вимоги КРВ в Підволочиському районі, Тернопільської області № 19-28-13-14/193 від 28 березня 2011 року

в с т а н о в и в:

Дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор», відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулось до адміністративного суду із адміністративним позовом до контрольно ревізійного відділу в Підволочиському районі, Тернопільської області, Контрольно ревізійного управління в Тернопільській області про визнання недійсною та скасування вимоги КРВ в Підволочиському районі, Тернопільської області № 19-28-13-14/193 від 28 березня 2011 року, посилаючись на те, що вказана вимога є необґрунтованою прийнята без достатнього зясування дійсних обставин та суперечить вимогам чинного законодавства.

В суді представники позивача ОСОБА_1 підприємства «Тернопільський облавтодор», позовні вимоги підтримали та просили ї задовольнити, визнати недійсною та скасувати вимоги КРВ в Підволочиському районі, Тернопільської області № 19-28-13-14/193 від 28 березня 2011 року.

Представник відповідача контрольно ревізійного відділу в Підволочиському районі, Тернопільської області та співвідповідача Контрольно ревізійного управління в Тернопільській області позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечив та просив у задоволенні вказаного позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що вказаний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Статус Державної контрольно-ревізійної служби в України та правові основи діяльності визначені спеціальним Законом України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні від 26.01.1993 року № 2939.

Відповідно до ст.2 зазначеного Закону головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, затверджений Порядок проведення інспектування державною контрольно ревізійною службою (далі Постанова КМУ № 550).

Позивач підпадає під ознаки підконтрольної установи державної контрольно - ревізійної служби в розумінні ст.2 Закону.

Видом контролю позивача відповідач визначив ревізію, яка була проведена на виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду від 21.01.2011 р.. За результатами ревізії ревізорами підрозділу відповідача, які діяли як посадові особи, на підставі відповідних направлень, складений Акт ревізії № 28-22/5 від 25.02.2011 р..

Згідно ст.13 Закону України „Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні дії або бездіяльність службових осіб державної контрольно-ревізійної служби можуть бути оскаржені в судовому або адміністративному порядку. Скарги на дії службових осіб в районах, містах, районах у містах та службових осіб контрольно-ревізійних управлінь розглядаються і вирішуються начальниками цих управлінь. Скарги на дію службових осіб Головного контрольно-ревізійного управління України та начальників контрольно-ревізійних управлінь Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя розглядаються та вирішуються начальником Головного контрольно-ревізійного управління України.

Відповідно до пунктів 45, 46 Постанови Кабінету Міністрів України № 550 "Про затвердження Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою" у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи служби, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об'єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган служби з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Позивач допустив посадових осіб підрозділу відповідача до ревізії, ревізія проведена, за результатами якої складений відповідний акт № 28-22/5 від 25.02.2011 р..

28.03.2011 р. контрольно ревізійним відділом в Підволочиському районі, Тернопільської області на адресу позивача направлено вимоги № 19-28-13-14/193 «Про усунення виявлених ревізією порушень фінансової дисципліни», а саме з метою повного усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення в подальшому, керуючись п. 7 ст. 10 Закону України від 26 січня 1993 р. «Про контрольно ревізійну службу в Україні» позивачу було предявлено наступні вимоги:

1. Опрацювати матеріали ревізії та вжити заходи щодо усунення виявлених порушень, розглянути питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб.

2. Ревізією встановлено, що в порушення ст.. 1 та ст.. 2 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти» № 1490-111 від 22.02.2000 р. без застосування процедур державних закупівель було здійснено придбання смоли камяновугільної, внаслідок чого підприємству було завдано збитків на суму 1 915 410 грн. 16 коп., у звязку з чим:

- стягнути з винних осіб 1 915 410 грн. 16 коп., збитків на користь ДП «Тернопільський облавтодор».

3. В подальшому дотримуватися законодавства про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти.

Вказана вимога відповідача ґрунтується на тому, що проведеною контрольно ревізійним відділом в Підволочиському районі, Тернопільської області на виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду від 21.01.2011 р. позаплановою ревізією окремих питань фінансово господарської діяльності дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» за період з 23.01.2006 р. по 01.01.2011 р. встановлено ряд порушень та недоліків, про що відображено у акті ревізії № 28-22/5 від 10.01.2011 р..

Так ревізією встановлено, що наданий позивачем договір № 2301/А від 23.01.2006 р. укладений філією підприємства «Тернопільський доркомплект» та приватним підприємством «Люкс Оіл» на доставку нафтопродуктів та чорновяжучих дорожніх матеріалів вартістю 46 727 000 грн. (в т.ч. ПДВ), включаючи поставку «чорновяжучого матеріалу» в кількості 3 000 тонн по ціні 800 грн. за тонну (в т.ч. ПДВ) на загальну суму 2 400 000 грн. Впродовж ревізійного періоду ціна «чорновяжучого матеріалу» змінювалась, згідно додаткових специфікацій, які погоджувались між сторонами договору.

Згідно на даного управлінням СБУ в Тернопільській обл.. запит КРВ в Підволочиському районі висновку судово технічного експертного дослідження документів № 1185 від 06.10.2010 р. встановити час нанесення відтиску печатки філії «Тернопіль доркомплект» на договорі з приватним підприємством «Люкс Оіл» № 2301/А від 23.01.2006 р. не видається можливим. Відтиск печатки у специфікації № 1 від 23.01.2006 р. цього договору нанесено у липні серпні 2006 р..

Відтиск печатки у довіреності ДП «Тернопільський облавтодор» № 06-4/97/1 від 19.01.2006 р., виданій філії «Тернопільський доркомплект» на укладання договору № 2301/А від 23.01.2006 р. нанесено не раніше ніж 10 серпня 2006 року.

Вказаний висновок судово технічного експертного дослідження документів № 1185 від 06.10.2010 р. не підтверджує факту укладення спірного договору влітку 2006 року, оскільки з нього слідє, що встановити час нанесення відтиску печатки філії «Тернопіль доркомплект» на договорі з приватним підприємством «Люкс Оіл» № 2301/А від 23.01.2006 р. не видається можливим.

За вказаних обставин ревізором контрольно ревізійного відділу в Підволочиському районі, Тернопільської області було зроблено висновок, що фактично договір № 2301/А від 23.01.2006 р. укладений філією підприємства «Тернопільський доркомплект» та приватним підприємством «Люкс Оіл» на доставку нафтопродуктів та чорновяжучих дорожніх матеріалів було укладно влітку 2006 року, тобто в період дії змін до Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти» № 1490-111 від 22.02.2000 р. внесених Законом України від 15.12.2005 р. за № 3205-1У, що зобовязувало тендерний комітет підприємства перед укладанням договору провести відповідні тендерні процедури.

При цьому конрольно - ревізійним відділом зроблено висновок про те, що придбання позивачем смоли камяно вугільної в кількості 2 301,78 тонн на загальну суму 3 107 139 грн. здійснено без застосування процедур державних закупівель, чим порушено ст.,ст.. 1, 2 Закону України «Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти» № 1490-111 від 22.02.2000 р. та проведено розрахунок розміру завданих підприємству збитків шляхом порівняння домінуючих цін із ціною придбання і визначено, що ця сума склала 1 915 410 грн. 16 коп..

Тому відповідачем було направлено позивачу вимогу № 19-28-13-14/193 «Про усунення виявлених ревізією порушень фінансової дисципліни», п. 2 якої передбачав стягнути з винних осіб 1 915 410 грн. 16 коп., збитків на користь ДП «Тернопільський облавтодор».

Однак вказана вимога не носить конкретного характеру, а в компетенцію позивача не входить встановлення кола винних осіб, які б мали відшкодувати спричинені збитки на користь ДП «Тернопільський облавтодор».

При цьому суд звертає увагу не те, що у випадку встановлення таких осіб компетентними органами ДП «Тернопільський облавтодор» не позбавлений права звернутись до них з позовом про стягнення 1 915 410 грн. 16 коп. збитків в порядку іншого судочинства.

З огляду на вищевикладеня слід визнати неправомірним п. 2 вимоги № 19-28-13-14/193 контрольно ревізійного відділу в Підволочиському районі, Тернопільської області від 28 березня 2011 року, частково задовольнивши заявлені позовні вимоги.

Щодо вимог позивача ОСОБА_1 підприємства «Тернопільський облавтодор», відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільнідороги України» про визнання недійсною та скасування всієї вимоги № 19-28-13-14/193 контрольно ревізійного відділу в Підволочиському районі, Тернопільської області від 28 березня 2011 року, то в цій частині позов до задоволення не підлягає, оскільки п.п. 1,3 вимоги не мають ніякого правового значення, а носять загальний характер та є обовязковими для виконання, а тому у задоволенні цих вимог слід відмовити.

керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 72, 86, 160-163 КАС України,

Законом України «Про державну контрольно ревізійну

Службу в Україні», вiд 26.01.1993 № 2939-XII, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково. Визнати неправомірним п. 2 вимоги № 19-28-13-14/193 контрольно ревізійного відділу в Підволочиському районі, Тернопільської області від 28 березня 2011 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.