Справа № 826/6920/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6920/15 Головуючий у 1-й інстанції:Кармазін О.А. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.,

Оксененка О.М.,

при секретарі: Агаркові Б.М.

за участю: представника позивача Здоренка В.Є.(довіреність від 16.04.2015 р.),

представника відповідача Корчук Л.В.(довіреність від 25.11.2014 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріна-К» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 червня 2015 року в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріна-К» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання недійсною податкової консультації,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аріна-К» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просило визнати недійсною податкову консультацію, надану відповідачем 13.03.2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. На обґрунтування апеляційної скарги наполягає, що відповідно до чинного податкового законодавства нежитлові приміщення виробничого корпусу не є об'єктами оподаткування.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти цього заперечував, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та наведені у скарзі доводи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що у зв»язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аріна-К» звернулось до відповідача із запитом від 23.02.2015 року за № 04/23-15 про надання письмової податкової консультації з питань сплати податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, зокрема в контексті використання нежилих приміщень, не придатних до використання та визначених як нежилі приміщення виробничого корпусу.

Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві надала податкову консультацію від 13.03.2015 року за № 4978/10/26-54-17-07, яка, на думку позивача, не ґрунтується на положеннях податкового законодавства.

Позивач, як власник нежитлових приміщень виробничого корпусу, зазначає, що вказаним Законом, зокрема був змінений об'єкт оподаткування з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та встановлено, що об'єктом оподаткування за ст. 266 ПК України є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, при цьому, відповідно до п.п. 266.2.2 ПК України, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств не є об»єктом оподаткування.

Між тим, відповідач у своїй консультації зазначив, що оскільки ТОВ «Аріна-К» згідно КВЕД та у визначенні Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, не належить до промислових підприємств, норми п.п. 266.2.2. ПК України на підприємство не розповсюджуються.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, при цьому, виходив з наступного.

Так, відповідно п.п. 14.1.172 Податкового кодексу України податкова консультація, це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

При цьому, пунктом 52.1. ПК України передбачено, що за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п. 52.2. ПК України).

Згідно з п. 53.3. ПК України платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Податкова консультація має виключно рекомендаційний характер і не є обов'язковою для виконання платником податку, не зобов'язує діяти певним чином, оскільки, надаючи таку консультацію, контролюючий орган не створює нової правової норми, а лише дає своє тлумачення та роз'яснення відповідних положень податкового законодавства.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування наданої відповідачем консультації, оскільки з вищенаведених норм податкового законодавства вбачається, що у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема, будівлі промислові та склади (пп. "ґ" пп. 14.1.129 прим. 1 п. 14.1 ст. 14 ПКУ). Будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ), на що посилався і відповідач у оскаржуваній консультаці.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріна-К» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 30 липня 2015 року.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді: Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

.

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.