Справа № 2а-2457/07
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Київ К/800/20329/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Бутенка В.І (доповідач), Кобилянського М.Г., Мойсюка М.І.,
провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ) про стягнення грошової компенсації за неотримане продовольче забезпечення,
в с т а н о в и в:
У березні 2007 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача грошову компенсацію за неотримане продовольче забезпечення.
Постановою Замостянського районного суду м. Вінниці від 7 травня 2007 року позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 20557,25 грн.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2012 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано і в задоволенні позову відмовлено.
В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цього суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка знаходилась на продовольчому забезпеченні у військової частини НОМЕР_1 .
Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року) військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них. Порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.
На виконання вимог цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 12 березня 1996 року №316 «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ».
Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів», який набув чинності 11.03.2000 року, зупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
З січня 2001 року набула чинності стаття 16 Закону України «Про Збройні Сили України», якою військовослужбовцям гарантувалося одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі.
Вказаний Закон не передбачав отримання грошової компенсації за неотримане продовольче забезпечення.
Кабінетом Міністрів України 29 березня 2002 року прийнято постанову №426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації», яка також не передбачала компенсації за продовольче забезпечення.
Таким чином, грошова компенсація замість продовольчих пайків була передбачена законодавством України лише в період з 20 грудня 1991 року по 11 березня 2000 року.
Враховуючи усі обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову в позові з огляду на те, що відповідач діяв в межах наданої компетенції, згідно вимог законодавства і не порушував права та законні інтереси позивача.
Доводи касаційної скарги зроблених цим судом висновків не спростовують, а тому підстав для скасування чи зміни оскарженого судового рішення не вбачається.
Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -
у х в а л и в:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2012 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.Г. Кобилянський

М.І. Мойсюк