Справа № 2-а-6910/11
Суддя: Білик Г. О.
Дата ухвалення: 2011-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-а-6910/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарі Рибальченко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої щорічної допомоги до дня 5 травня ,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої щорічної допомоги до дня 5 травня інваліду війни I групи в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком.

Свій позов обгрунтовує тим, що він є інвалідом війни I групи та відповідно абз. 3 ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» йому гарантована виплата щорічної разової державної допомоги до дня 5 травня в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, однак позивач отримав вказану виплату в 2011 році в значно меншому розмірі, в звязку з чим звернувся до відповідача з заявою про виплату йому недоотриманих коштів, але в задоволенні вимоги позивача відповідачем було відмовлено, в результаті чого останній звернувся до суду з вказаним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, пояснення надав аналогічні позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, мотивуючи тим, що Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради при здійсненні виплати допомоги керувалося Постановою КМУ від 04 квітня 2011 року за № 341, відповідно позивачу проведена виплата в сумі 730 грн. 00 коп.

Таким чином, суд, вислухавши позивача, представника відповідача, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є інвалідом війни I групи. Згідно ст.13 Закону України від 22.10.1993року №3551-Х11 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»(в редакції Закону України від 367-ХIV від 25.12.1998р.), щорічно до 5 травня інвалідам війни 1 групи виплачується разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Вказана допомога в 2011 році виплачена позивачу в значно меншому розмірі, а саме в сумі 730 грн. 00 коп.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У Рішенні від 22.05.2008р. №10-рп/2008р. у справі №1-28/2008р. у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України (далі Рішення) Конституційний Суд України зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування (ч.2 ст.22 Конституції України) чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (ч.3 ст.22 Конституції України) (п.7.1 Рішення).

Зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини) (п.5.3 Рішення).

Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх не чинними мають використовуватися окремі закони (п.5.4 Рішення).

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включається мінімальний розмір пенсії за віком. Статтею 19 вказаного Закону передбачено, що виключно законами України визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Оскільки, будь-яким іншим законом, крім Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, то суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування відповідачем будь-якої іншої величини, ніж встановлена ч.1 ст.28 цього Закону, для розрахунку належної позивачу разової грошової допомоги до 5 травня.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, щорічна грошова допомога для ветеранів війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є ветеранами війни. Тобто, фактично ця допомога є формою реалізації конституційного права громадян, які є ветеранами війни, на соціальний захист.

Згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги ветеранам війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена пільга.

У Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи те, що позивач є ветераном війни, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної грошової допомоги.

Наділивши ветеранів війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є учасниками війни, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобовязання держави забезпечити соціальний захист учасників війни.

Кабінету Міністрів України, згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», надано право у 2011 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначеної грошової допомоги залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня позивачу в 2011 році, повинна була здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», але відповідачем проведено виплату щорічної до 5 травня разової допомоги за 2011 рік позивачу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2011р. № 341 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту є неправомірним, оскільки такий перерахунок не відповідає та суперечить вказаним вимогам закону, і має наслідком звуження змісту та обсягу прав позивача.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У зв'язку з вищевикладеним, враховуючи те, що відповідачем виплачена позивачу одноразова допомога не в повному розмірі, суд вважає вимогу позивача про перерахунок допомоги до 05 травня за 2011 рік у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, за вирахуванням вже проведених виплат обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог позивача, щодо визнання протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області щодо перерахунку одноразової грошової допомоги до 05 травня, суд вважає необхідно відмовити, оскільки Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області є підвідомчим органом вищестоящих органів і підпорядковується їхнім наказам.

Керуючись ст.ст. 19, 46, 22, 75, 92 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст.ст.99, 100, 160 163 КАС України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок недоплаченої допомоги до 05 травня за 2011 рік у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком , виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та на підставі ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» здійснити її виплату з врахуванням вже проведених виплат.

В задоволенні іншої частини позову, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.О. Білик