Справа № 2а-1870/6112/11
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2011-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2011 р. Справа № 2a-1870/6112/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М. суддів Шаповала М.М., Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко В.М., ,< Текст >

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" до Державної податкової інспекції в місті Суми, Головного управління державного казначейства України в Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість ,-

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2011 року позивач, дочірнє підприємство «Завод обважених бурильних та ведучих труб», звернувся до суду з адміністративним позовом до податкової інспекції в м.Суми, Головного управління Державного казначейства України в Сумській області, який його представник підтримав в судовому засіданні, мотивуючи позовні вимоги тим, що 29.07.2011 працівниками Державної податкової інспекції в м. Суми було проведено позапланову виїзну документальну перевірку Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень, квітень 2011 року, за наслідками якої складено акт від 29.07.2011року №5893/23-620/30991664.

В акті податковий орган зробив висновки про порушення позивачем п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.1 п.7.7. ст.7, п.10.2 ст.10 Закону України «Про податок на додану вартість», п.п.200.1, 200.3, 200.4, 200.14 ст.200 Податкового кодексу України, а саме завищив податковий кредит внаслідок укладання нікчемних правочинів в грудні 2010 року, березні 2011 року.

На підставі акту перевірки 12.08.2011 року ДПІ в м.Суми винесені податкові повідомлення-рішення №/64771, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 924741,80 грн., у тому числі за грудень 2010 року на 255 031,80 грн., за березень 2011 року - на 669710,00 грн., та застосовані штрафні (фінансові) санкції розмірі 1,00 грн. та № /64768 яким зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2011 року - на 255031,80 грн, за березень 2011 року - на 151689,00 грн., за квітень 2011 року на 669351 грн. та застосовні штрафні санкції у розмірі 3,00 грн.

Позивач вважає не погоджується з такими рішеннями податкового органу, вважає їх протиправними, просить скасувати та стягнути з Державного бюджету України суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень в розмірі 669351 грн, зазначаючи наступне.

Податковим органом поставлено під сумнів господарську операцію між позивачем та приватним підприємством «Металокомплект 2001», за якою позивачем включено до складу податкового кредиту за грудень 2010 року 255031,80 грн. з тих підстав, що аналіз компютерної бази «Система автоматизованого співставлення податкових зобовязань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та податкової звітності ПП «Металкомплект2001», акту перевірки Алчевською МДПІ свідчить, що всі договори укладені ПП «Металкомплект2001», не спрямовані на реальне настання правових наслідків, отже є нікчемними. Крім того в акті перевірки зазначено, що ці операції не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного придбання та продажу товарів.

Проте, такі висновки податкового органу не відповідають фактичним обставинам справи, суперечать ст.234 ЦК України та спростовуються наявністю первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, обовязковість ведення якого встановлена чинним законодавством.

Також суму від'ємного значення та бюджетного відшкодування з ПДВ за березень 2011 року, бюджетного відшкодування за квітень 2011 року зменшено відповідачем на суму ПДВ по господарських операціях між позивачем та ТОВ «ПВП «Укрграфіт», позивачем та ТОВ «Сот-Плюс». Заперечення проти включення позивачем до податкового кредиту суми ПДВ, сплаченої позивачем у ціні товару ТОВ ПВП «Укрграфіт» та ТОВ «СОТ Плюс», ґрунтуються на тому, що з часу направлення ДПІ в м.Суми запитів до ДПІ у Орджонікідзевському районі та ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя про проведення перевірок контрагентів минув тривалий час, а відповіді від ДПІ не отримані. При цьому відповідач вважає, що необхідною умовою для бюджетного відшкодування є підтвердження сплати сум податку на додану вартість до бюджету всіма постачальниками товарів (робіт, послуг) до виробника.

На спростування таких висновків податкового органу позивач зазначає, що реальний характер господарських операцій також підтверджується наявністю первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, обовязковість ведення якого встановлена чинним законодавством, обставини здійснення цих господарських операцій також перевірялись відповідачем під час перевірки, що відображено в акті, порушень при цьому не виявлено. Крім того, чинне законодавство не пов'язує право платника податку на податковий кредит з проведенням будь-яких зустрічних перевірок, не ставить право платника податку на бюджетне відшкодування в залежність від сплати податку іншими учасниками по всьому ланцюгу товарообігу та не встановлює обов'язок покупця сплачувати ПДВ до бюджету в разі, коли такий податок не буде сплачений продавцем. Сума ПДВ, яка включена до ціни товару, є податковим зобов'язанням продавця товару, і саме продавець несе обов'язок по сплаті цього податку до бюджету.

Представник відповідача ДПІ в м.Суми проти позову заперечив, пояснив, що в ході перевірки позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень і квітень 2011 року встановлено завищення податкового кредиту внаслідок укладання нікчемних правочинів, зокрема з ПП «Металокомплект - 2001» , ТОВ ПВП «Укрграфіт» та ТОВ «СОТ плюс».

Так, в ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності , реєстраційних документів, звітів та інших документів ТОВ «Металокомплект 2001» встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів. Крім того, по ланцюгу руху товарів до ТОВ «Металокомплект- 2001» від його постачальника ТОВ «Метастіл» відсутні документи, що підтверджують господарські операції, а постачальник останнього ТОВ «Барселона-Опт» має ознаки фіктивності. Також не підтверджений факт сплати контрагентами позивача в ланцюгу продажу товарів податку на додану вартість до Державного бюджету України.

Щодо ТОВ ПВП «Укрграфіт» направлено запит до ДПІ у Орджонікідзевьскому районі м.Запоріжжя про проведення перевірки з питань правових відносин з позивачем, оскільки наявність податкових накладних не може вважатись єдиною підставою для відшкодування ПДВ з бюджету. Для виникнення у платника податку права на бюджетне відшкодування обовязковою умовою є наявність факту сплати відповідних сум податку у звітному періоді. Відповідей по зустрічних звірках по постачальниках не отримано, тому факт сплати ПДВ до бюджету не встановлено.

З таких же підстав, а також на підставі акту ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя від 21.03.2011 року, в якому констатовано, що ТОВ «СОТ Плюс» формується податковий кредит підприємствами для штучного нарощування валових витрат «підприємствам-вигодонабувачам» та формування незаконного податкового кредиту з ПДВ був зроблений висновок про нікчемність господарської операції на поставку феродомішок між позивачем та ТОВ «СОТ Плюс» .

Відповідач ОСОБА_1 управління Державного казначейства України в Сумській області в судове засідання не зявився, в своєму відзиві на позов зазначив, що висновки податкових органів або рішення суду для відшкодування податку на додану вартість за звітний період, вказаний у позовній заяві, до Головного управління Державного казначейства України в Сумській області не надходили, тому на даний час законні підстави для його відшкодування Позивачу у Головного управління відсутні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.07.2011 працівниками Державної податкової інспекції в м. Суми було проведено позапланову виїзну документальну перевірку Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень, квітень 2011 року, за наслідками якої складено акт від 29.07.2011року №5893/23-620/30991664 ( а.с.14-28).

На підставі акту перевірки 12.08.2011 року ДПІ в м.Суми винесені податкові повідомлення-рішення №/64771, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 924741,80 грн., у тому числі за грудень 2010 року на 255 031,80 грн., за березень 2011 року - на 669710,00 грн., та застосовані штрафні (фінансові) санкції розмірі 1,00 грн. та № /64768, яким зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2011 року - на 255031,80 грн, за березень 2011 року - на 151689,00 грн., за квітень 2011 року на 669351 грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 3,00 грн. ( а.с.11,12).

Зі змісту акта перевірки вбачається, що, на думку податкового органу, позивач порушив п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.1 п.7.7. ст.7, п.10.2 ст.10 Закону України «Про податок на додану вартість», п.п.200.1, 200.3, 200.4, 200.14 ст.200 Податкового кодексу України, а саме завищив податковий кредит внаслідок укладання нікчемних правочинів в грудні 2010 року, березні 2011 року, зокрема з ПП «Металокомплект - 2001» , ТОВ ПВП «Укрграфіт» та ТОВ «СОТ Плюс». Крім того, право позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість відповідач ставить в залежність від сплати податку іншими учасниками по всьому ланцюгу товарообігу та від проведення зустрічних перевірок контрагентів.

Однак, з такими висновками податкового органу суд не може погодитись, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а прийняті на підставі таких висновків податкові повідомлення-рішення протиправними з огляду на наступне.

Підпунктом п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України, відповідно до якого з 01.01.2011 року регулюється порядок обчислення і сплати податку на додану вартість, встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Відповідно до п. 200.1, 200.3, 200.4 ст. 200 Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається «як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в

разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного

звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює

сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах

постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного

відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного

податкового періоду.

Норми аналогічного змісту регулювали порядок обчислення і сплати податку на додану вартість до набрання чинності Податковим кодексом України, зокрема ст.1, п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.1 п.7.7. ст.7, п.10.2 ст.10 Закону України «Про податок на додану вартість». Так, відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно п. 1.8 ст. 1 Закону бюджетне відшкодування визначається як сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку із надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 та ст. 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою подальшого їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону датою виникнення права платника податків на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податків в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Платник податку набуває права на бюджетне відшкодування лише у випадку, визначеному підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону , коли за підсумками наступного (другого) звітного періоду від'ємне значення податку на додану вартість залишається. Відшкодуванню підлягає лише та частина від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому (першому) податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг). Інша частина від'ємного значення, що не потрапила під бюджетне відшкодування, включається до податкового кредиту наступного (третього) податкового періоду.

Системний аналіз наведених вище положень Законів свідчить про те, що платник податку виключно на підставі проведеної оподатковуваної господарської операції та належним чином оформленої контрагентом податкової накладної має право відносити суми витрат на сплату ПДВ до складу податкового кредиту звітного періоду.

Ні Податковий кодекс України, ні Закон України «Про податок на додану вартість» не ставить право платника податку на податковий кредит в залежність від спроможності органів податкової служби провести перевірку контрагента, постачальника товару.

Неможливість проведення перевірки постачальника товару не впливає на віднесення позивачем до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість при придбанні товару та на право отримати відшкодування з цього податку у випадку виникнення його від'ємного значення.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України , ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Навіть у випадку невиконання контрагентами своїх зобов'язань, щодо сплати податкових зобов'язань з ПДВ не може впливати на результати діяльності позивача і не може бути підставою для застосування до останнього відповідальності.

При цьому, в ході судового розгляду справи встановлено, що на виконання умов договору від 21.06.2010 № 79/9-70-10 ( а.с.74-75), ПП «Металкомплект 2001» здійснювало поставки позивачу ферродобавок, зокрема, ферронікелю у грудні 2010 року. В підтвердження факту поставки товару, у відповідності з вимогами Закону України «Про податок на додану вартість», ПП «Металкомплект 2001» було надано позивачеві податкові накладні від 07.02.2010 № 423 на суму ПДВ 42120,00 грн., від 08.12.2010 № 424 на суму ПДВ 39430,80 грн., від 15.12.2010 № 484 на суму ПДВ 85466,67, від 17.12.2010 № 433 на суму ПДВ 9111,33 грн., від 21.12.2010 № 434 на суму ПДВ 78903,00 грн. ( а.с.81-83).

Товар отримано за видатковими накладними від 07.12.2011 № РН-0000385, від 17.12.2010 № РН-0000431, від 21.12.2010 № РН-432.( а.с.76-78).Транспортування товару здійснювалось за рахунок постачальника перевізником на договірних .засадах ФОП ОСОБА_2 автомобільним транспортом, про що складені товарно-транспортні накладні від 08.12.2010, від 17.12.2010, від 21.12.2010. ( а.с.79-80).

Розрахунки здійснено через розрахунковий рахунок згідно рахунків - фактур від 24.11.2010 № СФ-0000382, від 14.12.2010 № СФ-0000445, від 14.12.2010 № СФ-0000450, від 15.12.2010 № СФ-0000451 наступними платіжними дорученнями: № 1273 від 15.12.2010 на загальну суму 186584,80 грн. в т.ч. ПДВ 31097,47 грн., № 115 від 15.12.2010 на загальну суму 5128000,00 грн. в т.ч. ПДВ 85466,67 грн., № 1157 від 07.12.2010 на загальну суму 252720,00 грн, в т.ч. ПДВ 42120,00 грн., № 1245 від 14.12.2010 на загальну суму 50000,00 грн, в т.ч. ПДВ 8333,33 грн., № 140 від 13.01.2011 на загальну суму 150000,00 грн. в т.ч. ПДВ 25000,00 грн., № 192 від 18.01.2011 на загальну суму 107618,00 грн. в т.ч. ПДВ 17936,33 грн., № 1362 від 22.12.2011 на загальну суму 270468,00 грн. в т.ч. ПДВ 45078,00 грн. ( а.с.84-88).

Товар оприбутковано на склад позивача за прибутковими ордерами від 10.12.2010 № 858, від 18.12.2010 № 879, від 23.12.2010 № 892 та використано позивачем у господарській діяльності для виробництва литва. ( а.с.76,77,78 на звороті).Суму податкового кредиту по цих операціях позивачем було включено до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2010 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПВП Укрграфіт» (сума ПДВ 162299,63 грн) на виконання умов договору від 01.11.2007 № 79/9-74-07 ( а.с.89-91), здійснювало поставки позивачу електродів, піддонів, ящиків, в тому числі у березні 2011 року. В підтвердження факту поставки товару, у відповідності ТОВ «ПВП «Укрграфіт» було надано позивачеві податкові накладні: № 3 від 01.03.2011 на суму ПДВ 82898,92 грн., № 166 від 24.03.201 на суму ПДВ 79401,31 грн. ( а.с.94).

Товар отримано за видатковими накладними № РН-0000321 від 01.03.2011 на суму ПДВ 82898,92 грн., № РН-0000473 від 24.03.2011 на суму ПДВ 79401,86 грн. ( а.с. 92,93).Транспортування товару здійснювалось покупцем автомобільним транспортом. Розрахунки здійснено через розрахунковий рахунок згідно рахунків - фактур від 01.03.2011р. №СФ-0000321, від 24.03.2011 № СФ-0000473 платіжними дорученнями: від 28.03.2011 V 287, від 22.03.2011 № 1000, від 22.04.2011 № 407, від 13.04.2011 № 1252, від 27.04.2011 № 1374. ( а.с. 95-97). Товар оприбутковано на склад позивача за прибутковими ордерами від 01.03.2011 № 48, від 24.03.2011 № 64 та використано позивачем у господарській діяльності для виробництва труб ( а.с.92,93 на звороті).

Товариство з обмеженою відповідальністю «СОТ Плюс» (сума ПДВ 659100,00 грн) на виконання умов договору від 05.05.2010 № 79/9-11-10 ( а.с. 98-99), здійснювало поставки позивачу ферродобавок, зокрема у березні 2011 року.

В підтвердження факту поставки товару, ТОВ «СОТ Плюс» було надано позивачеві податкові накладні: № 217 від 25.03.2011 на суму ПДВ 93200 грн., № 17 від 09.03.2011 на суму ПДВ 35580,00 грн., № 148 від 29.03.2011 на суму ПДВ 106220,00 грн., № 7 від 02.03.2011 на суму ПДВ 9480,00 грн., № 12 від 03.03.2011 на суму ПДВ 106080,00 грн., № 14 від 04.03.2011 на суму ПДВ 829000,00 грн., № 4 від 01.03.2011 на суму ПДВ 80800,00 грн., № 50 від 14.03.2011 на суму ПДВ 60960,00 грн., № 80 від 17.03.2011 на суму ПДВ 52280,00 грн., № 53 від 15.03.2011 на суму ПДВ 31600,00 грн. ( а.с. 115-119).

Товар отримано за видатковими накладними: № РН-0000271 від 03.03.2010 на суму ПДВ 106080,00 грн., № РН-0000273 від 04.03.2011 на суму ПДВ 82900,00 грн., № РН-0000309 від 15.03.2011 на суму ПДВ 31600,00 грн., № РН-0000378 від 25.03.2011 на суму ПДВ 93200,00 грн., № РН-0000261 від 01.03.2011 на суму ПДВ 80800,00 грн., № РН-0000265 від 02.03.2011 на суму ПДВ 9480,00 грн., № РН-0000275 від 09.03.2011 на суму ПДВ 35580,00 грн., № РН-0000335 від 17.03.2011 на суму ПДВ 52280,00 грн., № РН-0000398 від 29,03.2011 на суму ПДВ 106220,00 грн., № РН-0000306 від 14.03.2011 на суму ПДВ 60960,00 грн. ( а.с. 100-109).

Транспортування товару здійснювалось за рахунок постачальника перевізниками на договірних засадах ПП Федас - товарно-транспортна накладна від 03.03.2011 № 114 , ТОВ «Картас- J Сервіс» - товарно -транспортні накладні від 04.03.2011 № 116, від 25.03.2011 № 158, від 14.03.2011 № 140, ПП «ВКФ «Олеум» - товарно-транспортні накладні від 15.03.2011 № 153. від 09.03.2011 № 118, ПП ОСОБА_3 - товарно-транспортна накладна від 01.03.2011 № 94, ПП ОСОБА_4 -товарно-транспортна накладна від 02.03.2011 № 108, ПП ОСОБА_5 - товарно-транспортна накладна від 17.03.2011 № З, ТОВ «Цезарь» - товарно-транспортна накладна від 29.03.2011 № 182. ( а.с. 110-114).

Розрахунки здійснено через розрахунковий рахунок згідно рахунків - фактур від 03.03.2011 № СФ-0000289, від 09.03.2011 № СФ-0000295, від 04.03.2011 № СФ-0000291, від 15.03.2011 № СФ-0000341, від 18.02.2011 № СФ-0000232, від 24.02.2011 № СФ-0000255, від 01.03.2011 № СФ-0000276, від 02.03.2011 № СФ-0000280, від 14.03.2011 № СФ-0000338, від 18.02.2011 № СФ-0000416, від 17.03.2011 № СФ-0000359, від 25.03.2011 № СФ-0000389, від 01.04.2011 № СФ-0000430 за платіжними дорученнями: від 15.04.2011 № 361, від 18.04.2011 № 365, від 26.04.2011 № 413, від 05.04.2011 № 1134, від 15.04.2011 № 1281, від 21.04.2011 № 1330, від 27.04.2011 № 1377, від 28.04.2011 № 1410, від 28.04.2011 № 1412, від 29.04.2011 № 1435, від 04.05.2011 №1449.( 120-129).

Товар оприбутковано на склад позивача за прибутковими ордерами від 04.03.2011 № 207, від 05.03.2011 № 209, від 16.03.2011 № 229, від 26.03.2011 № 256, від 02.03.2011 № 196, від 03.03.2011 № 202, від 10.03.2011 № 210, від 18.03.2011 № 235, від 30.03.2011 № 271, від 15.03.2011 № 225 та використано позивачем у господарській діяльності для виробництва литва ( а.с. 100-109 на звороті).

Суму податкового кредиту по цих операціях позивачем було включено до податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2011 року.

Таким чином, суд вважає, що позивачем виконано всі умови, передбачені чинним законодавством України, для включення відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту відповідних періодів та отримання бюджетного відшкодування податку. Податок на додану вартість по вищевказаним господарським операціям фактично був сплачений позивачем постачальникам товару і підтверджений належним чином оформленими податковими накладними, а реальність укладених угод - документами первинного обліку позивача.

При цьому суд вважає надуманою позицію відповідача про нікчемність правочинів укладених між позивачем та його контаргентами, оскільки, відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Тобто, податковий орган має право заперечувати дійсність купівлі-продажу товару на підставах, встановлених законом, і такий правочин може бути визнаний недійсним, але тільки в судовому порядку. Доказів визнання договорів купівлі-продажу між позивачем та ПП «Металкомплект 2001», ТОВ «ПВП «Укрграфіт», ТОВ «СОТ Плюс» відповідачем не подано.

На переконання суду, такими діями та винесенням оспорюваних рішень відповідач встановив для позивача додаткові, порівняно з Податковим кодексом України обмеження , що не відповідає повноваженням відповідача та суперечить вимогам ст. 19 ч. 2 Конституції України, яка зобов`язує органи державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Доказів же того, що фактично господарські операції позивачем не проводились відповідачем не подано, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

За правилами, встановленими ст. 200 Кодексу, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України.

Податковим повідомлення-рішенням № /64768 позивачеві зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у загальній сумі на 1076071,80 грн., з яких на момент перевірки та прийняття цього рішення частина була позивачеві відшкодована, а не перераховано на поточний рахунок позивача 669 351,00 грн. бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2011 року ( а.с.12).

Таким чином враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення суперечать вимогам чинного законодавства, відповідно є протиправними та підлягають скасуванню, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь позивача сум бюджетного відшкодування.

Відповідно до ст.48, ч.2 ст.50 Бюджетного кодексу України, Указу Президента України від 27.04.1995 р. «Про державне казначейство України», Положення про Державне казначейство України, затверджене постановою КМУ від 31.07.1995 р. № 590, Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України, Державного казначейства України від 02.07.1997 р. № 209/72 органи Державного казначейства здійснюють бюджетне відшкодування податку на додану вартість шляхом перерахування коштів на рахунок зазначений у висновку податкового органу або в рішенні суду. Згідно зі ст. 43 Бюджетного кодексу України, при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі ч.1 ст. 94 КАС України на користь позивача належить стягнути за рахунок державного бюджету понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1703гривні 40 копійок ( а.с.2).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" до Державної податкової інспекції в місті Суми, Головного управління державного казначейства України в Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задовольнити

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції в м.Суми від 12 серпня 2011 року № /64771 про зменшення розміру від"ємного значення суми податку на додану вартість дочірньому підприємству "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" за грудень 2010 року, березень 2011 року в розмірі 924741,80 грн. та № /64768 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень, березень, квітень 2011 року в розмірі 1076071,80 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість в розмірі 669351 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" в рахунок відшкодування судових витрат 1703 грн.40 коп.

< Сума стягнення (цифрами) > < Текст >

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений 07 листопада 2011 року.

Головуючий суддя (підпис) Л.М. Опімах

Судді М.М.Шаповал

ОСОБА_6

З оригіналом згідно

Суддя Л.М. Опімах