Справа № 815/4/15
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій, податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1О.) до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області (далі ДПІ), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати: - вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 16.10.2014 року №0- у сумі 49381,44грн.; - рішення відповідача № від 16.10.2014 року про застосування штрафних санкцій у сумі 3474,14грн.; податкові повідомлення-рішення відповідача № від 30.10.2014 року у сумі 4856,66 грн., № у сумі 510,00грн., № у сумі 510,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем було проведено планову перевірку ФОП ОСОБА_1 за результатами якої 16 жовтня 2014 року нею було отримано Вимогу ДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 16.10.2014 року №Ф- у сумі 49 381,44 грн. та рішення № від 16.10.2014 року про застосування штрафних санкцій у сумі 3 474,14 грн. Також, 30 жовтня 2014 року позивачем було отримано податкові повідомлення-рішення № від 30.10.2014 року на суму 4 856,66 грн. за основним платежем та 2 428,33 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, № від 30.10.2014 року на суму 510 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, № від 30.10.2014 року на суму 510 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач зазначила, що під час перевірки нею було надано усі первинні документи на підставі яких було сформовано податкову звітність тому Вимога ДПІ від 16.10.2014 року №Ф-, рішення № від 16.10.2014 року, податкові повідомлення-рішення №, №, № від 30.10.2014 року є протиправними, оскільки ґрунтуються на помилкових висновках акту перевірки №3286/1701/НОМЕР_1 від 16.10.2014 року у звязку з неналежним аналізом перевіряючим наданих до перевірки первинних документів та невірного тлумачення чинного законодавства України.

Також, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, був повідомлений судом належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. Надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов згідно яких заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами письмові докази у їх сукупності судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15.06.2010 року, номер запису про державну реєстрацію 0087900. Позивач знаходиться на обліку в ДПІ з 16.06.2010 року за №15948/29 на загальній системі оподаткування.

Відповідно до наказу ДПІ від 05.09.2014 року №595-п ДПІ була проведена документальна планова виїзна перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за результатами якої було складено Акт перевірки №3286/1701/НОМЕР_1 від 16.10.2014 року.

На підставі Акту перевірки №3286/1701/НОМЕР_1 від 16.10.2014 року ДПІ позивачу донараховано суму єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 49 381,44 грн. та направлено вимогу від 16.10.2014 року №Ф- про необхідність сплатити вказану суму недоїмки зі сплати єдиного внеску. Крім того, ДПІ було прийнято рішення № від 16.10.2014 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органів доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 3 474,14 грн.

Також на підставі акту перевірки №3286/1701/НОМЕР_1 від 16.10.2014 року ДПІ було прийнято податкові повідомлення-рішення № від 30.10.2014 року про донарахування податкового зобовязання по податку з доходів з фізичних осіб на суму 4 856,66 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 2 428,33 грн., № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн. на підставі п. 121.1 ст.121 ПК України, № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 510 грн. на підставі п. 119.2 ст. 119 ПК України.

23.10.2014 року позивачем було подано до Головного управління Міндоходів в Одеській області первинну скаргу №1 щодо оскарження Вимоги від 16.10.2014 року №Ф- та рішення № від 16.10.2014 року, а також 07.11.2014 року позивачем було подано до Головного управління Міндоходів в Одеській області первинну скаргу №1-а щодо скарження податкових повідомлень-рішень №, №, № від 30.10.2014.

Рішеннями від 24.11.2014 року №65/3/15-32-10-02-06 та від 26.11.2014 року №81/3/15-32-10-02-08 позивачу було відмовлено в задоволенні первинних скарг, а оскаржувані вимога №Ф- від 16.10.2014 року, рішення № від 16.10.2014 року та податкові повідомлення-рішення №, №, № від 30.10.2014 року залишені без змін.

Суд вважає, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, при цьому суд виходячи з наступного.

Згідно п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України - об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 ст. 177 ПК України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до пп.138.1.1 п.138.1 ст. 138 ПК України (в редакції діючій на час виникнення спірних правовідносин) до витрат операційної діяльності, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пп. 138.2, 138.11 цієї статті, пп. 140.2-140.5 ст. 140, статей 142 і 143 ПК України, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з п.138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, згідно з положеннями п.п.139.1.1 та п.п.139.1.9 п.139 ст. 139 ПК України, витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності та не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Судом встановлено, що позивачем в декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік від 10.02.2014 року № та додатку 5 до розділу ІІІ податкової декларації від 10.02.2014 року № відображено суми чистого оподаткованого доходу в розмірі 156 067,51 грн., а за результатами перевірки первинних документів наданих позивачем, виписок про рух коштів на банківських рахунках та даних, які відображались платником податків у Книзі обліку доходів і витрат щоденно та сумарним підсумком по місяцям встановлено, що сума чистого оподаткованого доходу ФОП ОСОБА_1 за 2013 склала 184 636,14 грн., так ФОП ОСОБА_1 в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік занижено суму чистого оподаткованого доходу на 28 568,63 грн.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці 2 п.44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до абз. 2 п. 44.7 ст. 44 ПК України протягом пяти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Судом встановлено, що акт перевірки №3286/1701/НОМЕР_1 від 16.10.2014 року було отримано позивачем 16.10.2014 року, проте у встановлений законом строк, від ФОП ОСОБА_1жодних додаткових документів, що підтверджують показники, відображені нею у податковій звітності, які не надавались під час перевірки, до ДПІ не надходило.

Відповідно до п.177.1 ст.177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п.167.1 статті 167 цього Кодексу.

В наслідок занижено суму чистого оподаткованого доходу на 28 568,63 грн. в порушення п. 167.1 ст.167, п. 177.1 ст. 177 ПК України позивачем занижено суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 4 856,66 грн.

Що стосується позовних вимог позивача щодо неправомірності винесення ДПІ Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.10.2014 року №Ф- у сумі 49 381,44 грн. та рішення № від 16.10.2014 року про застосування штрафних санкцій у сумі 3 474,14 грн. судом встановлено наступне.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VІ (далі Закон України № 2464-VІ) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали

спрощену систему оподаткування є платниками єдиного внеску.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст.7 Закону України № 2464-VІ для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої ст.4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з абз. 1 ч. 11 ст.8 Закону України № 2464-VІ єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 ч.1ст.4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 ч.1 ст.7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України № 2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

В Акті перевірки зазначено, що за 2012 рік сума чистого прибутку позивача склала 109 265 грн., сума доходу на який нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини бази нарахування ЄСВ становить 31 321 грн., а сума нарахованого єдиного внеску 10 868,39 грн. За результатами перевірки та даними акту документальної планової виїзної перевірки №525/17-01/НОМЕР_1 від 11.10.2013 року сума чистого доходу позивача за 2012 рік склала 188 145 грн., сума доходу на який нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини бази нарахування ЄСВ становить 89 250, 07 грн., а сума нарахованого єдиного внеску 30 969,77 грн. Так позивачем було занижено суму єдиного внеску за 2012 рік на 20 101,38 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 року по справі №815/676/15 за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення було скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2015 року та прийнято нове рішення, яким відмовлено позивачу у задоволені позову та встановлено, що позивачкою документально не підтверджені витрати понесені у 2012 році на суму 78 880 грн.

За 2013 рік у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за № від 08.02.2014 ФОП ОСОБА_1 зазначено суму чистого доходу у розмірі - 33323,0 грн., сума доходу на який нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини бази нарахування ЄСВ становить - 33323,0 грн., а сума нарахованого єдиного внеску - 11563,09 грн. За результатами перевірки сума чистого доходу ФОП ОСОБА_1 за 2013 рік склала - 184636,14 грн., сума доходу на який нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини бази нарахування ЄСВ становить - 117703,57 грн., а сума нарахованого єдиного внеску - 40843,14 грн. Так, ФОП ОСОБА_1 суму єдиного внеску за 2013 рік занижено на 29280,06 грн.

Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно неналежного аналізу перевіряючим первинних документів при складанні акту перевірки та винесення ДПІ Вимоги від 16.10.2014 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) у сумі 49 381,44 грн., оскільки вказана Вимога ДПІ та рішення про застосування штрафних санкцій були винесені за результатом перевірки первинної документації яка надавалась до перевірки ФОП ОСОБА_1

Також суд не приймає до уваги доводи позивача щодо неправомірності прийняття податкового повідомлення-рішення № від 30.10.2014 року, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 119.2 ст. 119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобовязань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в Книзі обліку доходів і витрат були відображені невірні сумарні підсумки чистого оподатковуваного доходу за І квартал 2013 року, квітень 2013, червень 2013, II квартал 2013, І - е півріччя 2013, січень-вересень 2013 та 2013 рік, та були невірно відображені дані в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік і додатку 5 до розділу III податкової декларації про майновий стан і доходи.

Також суд не приймає до уваги доводи представника позивача щодо неправомірності прийняття податкового повідомлення-рішення № від 30.10.2014 року, які обґрунтовані тим, що Книги обліку за 2011 та 2012 року надавались до перевірок раніше, про що свідчить акт перевірки №525/17-01/НОМЕР_1 від 11.10.2013 року. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 44.3 ст. 44 ПК України платники податків, зокрема, зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи.

Згідно п. 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених ст.44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Таким чином, посилання представника позивача щодо неправомірності прийняття податкового повідомлення-рішення № від 30.10.2014 року на те, що Книги обліку за 2011 та 2012 року надавались до перевірок, які проводились раніше, є неспроможними.

З урахуванням встановлених фактів, суд прийшов до висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 7, 8, 9, 11, 86, ч.6 ст.128, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.10.2014 року №0- у сумі 49381,44 грн., рішення № від 16.10.2014 року про застосування штрафних санкцій у сумі 3474,14грн., податкових повідомлень-рішень від 30.10.2014 року № у сумі 4856,66 грн., № у сумі 510,00грн., № у сумі 510,00 грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.