Справа № 22-а-1125/11
Суддя: Гірський Б. О.
Дата ухвалення: 2011-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-а-1125/11Головуючий у 1-й інстанції Базан Л.Т.
Категорія - 57Доповідач - Гірський Б.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2011 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

Суддів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, посилаючись на те, що він як постраждалий від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалід 3 групи має право на перерахунок державної пенсії у відповідності до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-XII, у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, тому позивач просив суд зобовязати відповідача здійснити вказаний перерахунок пенсії за період з 22 травня 2008 року.

Рішенням Чортківського районного суду від 14 липня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано дії неправомірними та зобов'язано УПФ в м. Тернополі здійснити перерахунок та виплатити позивачу ОСОБА_3 у відповідності до ст.50, ч.4 ст. 54 та ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в редакції, що діяла з 01.01.2008 року, пенсію по інвалідності за період з 22 травня 2008 року із розрахунку 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, з врахуванням ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з УПФ в м. Тернополі в користь ОСОБА_3 37 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в суді.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що мінімальна пенсія за віком Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»не встановлена. Мінімальний розмір пенсії за віком визначений ч.3 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і застосовується виключно для визначення розмірів пенсій призначених за цим Законом. Позивачу пенсія призначена згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та визначена з урахуванням положень Постанови КМУ Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян від 16.07.2008 року №654 (з наступними змінами), а тому визначений у Законі України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування розмір мінімальної пенсії не може поширюватись на правовідносини, що виникли на підставі інших законів.

Крім цього, фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону здійснюється за рахунок державного бюджету, а управління ПФУ виступає лише як розпорядник коштів державного бюджету і отримавши асигнування, виплачує їх за цільовим призначенням.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст. ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-XII позивач має право на одержання пенсії, не нижчої шести мінімальних пенсій за віком, і додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, а тому відповідач повинен був діяти у відповідності з даними вимогами Закону та здійснити ОСОБА_3 відповідні нарахування, виплату пенсії, однак таких дій не вчинив, чим порушив гарантоване державою право позивача на соціальні виплати у встановлених законодавством розмірах, яке підлягає захисту шляхом задоволення позову.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що стверджується посвідченням серії А №000489, яке видане Тернопільською обласною державною адміністрацією 25.02.1993 року, та інвалідом 3-ої групи по захворюваннях, пов'язаних з наслідками аварії на ЧАЕС.

Статтею 49 Закону №796-XII передбачено, що пенсії особам, віднесених до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді : державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону №796-XII в редакції від 06.06.96 pоку N 230 96-ВР В усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до вимог ст. 50 зазначеного вище Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із змісту вищезгаданих статей Закону, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з вимогами ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до ч.1,2 ст.8 ОСОБА_4 України ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй.

ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Згідно ст. 22 ОСОБА_4 України При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі повинно було здійснити нарахування державної та додаткової пенсії керуючись статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 06.06.96 р. N 230/96-ВР та статтею 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у редакції Закону України від 05.10.2006 р. N 23 1-У. Відповідно відмова управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі в такому нарахуванні та виплаті є протиправною бездіяльністю.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що положення ч. 3 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким визначено мінімальний розмір пенсії за віком, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій призначених цим Законом,оскільки таке положення не є перешкодою для застосування розміру мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших, повязаних з нею пенсій чи доплат, так як чинним законодавством не встановленого іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч.1 даної статті.

З урахуванням того, що законодавством України не надано повноважень Кабінету Міністрів України щодо встановлення розміру мінімальної пенсії за віком або встановлення в абсолютних цифрах розмірів соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної пенсії за віком або розміру мінімальної заробітної плати, посилання відповідача на необхідність застосування Постанови КМУ «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян»№654 від 16.07.2008 року для основної пенсії та Постанови КМУ №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», колегія суддів не приймає до уваги виходячи з пріоритету законів над підзаконними актами, якими звужено зміст і обсяг прав громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Необгрунтованим є також посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судове рішення постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і не вбачає підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Справа розглянута в межах та в порядку діючого на час її розгляду законодавства.

Керуючись ст.ст. 197, 200, 206 КАСУ України,-

УхвалиЛА:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_1