Справа № 2а-2979/12,121/11
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015р. Справа № 876/245/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Кухтея Р.В.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1, м.Ківерці Волинської області

на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.12.2012р. у справі №0305/2979/2012

за позовом ОСОБА_1, м.Ківерці Волинської області

до Ківерцівської міської ради, м.Ківерці Волинської області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, м.Ківерці Волинської області, ОСОБА_4, с.Борохів Ківерцівського району Волинської області, ОСОБА_5, м.Ківерці Волинської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_6, м.Ківерці Волинської області

про визнання нечинним рішення Ківерцівської міської ради від 07.11.2012р., -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2012р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до відповідача: Ківерцівської міської ради, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_6 про визнання нечинним рішення Ківерцівської міської ради від 07.11.2012р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення Ківерцівської міської ради від 12.09.2012р. є неправомірним та таким, що порушує інтереси позивача як власника земельної ділянки, оскільки даним рішенням вирішено винести в натурі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 без зазначення правової підстави на це та на який саме розмір земельної ділянки слід встановити межі.

За результатами розгляду справи Ківерцівський районний суд Волинської області прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки встановив, що умови оскаржуваного рішення жодним чином не порушують права інших суміжних землекористувачів, в тому числі і права позивача, оскільки передбачають винесення в натурі меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 з урахуванням меж суміжних землекористувачів, у відповідності до наявних державних актів та кадастрових планів.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (сторона позивача у справі): ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити. Апеляційна скарга мотивована тим, що треті особи звернулись до відповідача із заявою про вирішення земельного спору з приводу встановлення спірної межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 та одночасно звернулись до суду з цивільним позовом з аналогічним питанням. Однак, відповідач прийняв оскаржуване рішення від 12.09.2012р., не чекаючи завершення розгляду цивільної справи, чим вчинив позасудове втручання у вирішення судового спору. Крім цього, в судовому засіданні суду першої інстанції по даній адміністративній справі було встановлено, що на виконання оскаржуваного рішення Ківерцівської міської ради ЗАТ "Геос" встановлено межі земельної ділянки без присутності суміжних землекористувачів та представників Ківерцівської міської ради в період існування на ці дії заборони суду, що свідчить про незаконність оскаржуваного рішення. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, мотивувавши судове рішення про відмову в задоволенні даного адміністративного позову нормами Закону України "Про звернення громадян", а не відповідними положеннями Земельного кодексу України.

У судове засідання апеляційного суду з'явились позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2, які підтримали вимоги апеляційної скарги у повному обсязі, давали усні пояснення на підтримку своєї правової позиції, викладеної у позовній заяві та апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції.

Відповідач у справі та треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, поважних причин неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, колегія суддів прийшла до наступного висновку:

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що згідно рішення Ківерцівської міської ради №21/33 від 07.11.2012р. про розгляд заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, - вирішено Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче, технічне бюро "Геос", яке є виконавцем робіт із землеустрою щодо складання договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1, громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, винести межі вказаної земельної ділянки в натурі у присутності суміжних землекористувачів та представників Ківерцівської міської ради.

При прийнятті рішення по суті спору, суд першої інстанції керувався приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

На підставі наведених фактичних обставин справи та норм матеріального права, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідачем при розгляді звернення третіх осіб та прийняття за результатами цього розгляду оскаржуваного рішення не порушено права позивача як суміжного землекористувача.

Як логічно та справедливо зазначено судом першої інстанції, винесення меж в натурі, передбачає дотримання виконавцем процедури та норм земельного законодавства, що в свою чергу включає погодження таких меж із суміжними землекористувачами, що і було в свою чергу забезпечено рішенням Ківерцівської міської ради, яким, зокрема, вирішено винести межі земельної ділянки в натурі у присутності суміжних землекористувачів та представників Ківерцівської міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Ківерцівської міської ради від 12.09.2012р. №19/26 надано дозвіл ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право оренди терміном на 49 років.

Відповідно до положень ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону;

надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проекту він повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

У разі, якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи відповідно до закону.

У разі, якщо місце розташування об'єкта, розміри і межі земельної ділянки, що пропонується до вилучення (викупу), та умови вилучення (викупу) цієї ділянки погоджені згідно з вимогами статті 151 цього Кодексу, які під час розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не змінилися, проект погодженню не підлягає.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до вимог ст.106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними.

Відповідно до норм ч.3 ст.158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відтак, враховуючи вищенаведені норми матеріального права а також фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про не доведеність позовних вимог через недоведеність позивачем неправомірності рішення Ківерцівської міської ради від 07.11.2012р., яке прийнято відповідно до повноважень, наданих відповідачеві згідно із Законом, на підставі відповідного звернення третіх осіб та передбачало винесення меж земельної ділянки за погодженням із суміжними землекористувачами.

Посилання апелянта на ту обставину, що третіми особами при виконанні оскаржуваного рішення Ківерцівської міської ради не погоджено межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами, в т.ч. позивачем, а отже, порушено норми земельного законодавства, не відносяться до предмету спору в даній адміністративній справі, оскільки відповідні порушення можуть бути підставою для оскарження тих рішень органу місцевого самоврядування, які прийняті після відповідного протиправного винесення меж земельної ділянки в натурі а також з врахуванням цих меж, які було винесено без погодження з суміжними землекористувачами.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту порушення її прав діями Ківерцівської міської ради та прийнятим рішенням № 21/33 від 07.11.2012р., з огляду на що судом правомірно відмовлено в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для скасування оскаржуваної постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.12.2012р. у справі №0305/2979/2012 за позовом ОСОБА_1 до Ківерцівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_6, про визнання нечинним рішення Ківерцівської міської ради від 07.11.2012р., - залишити без задоволення.

2. Постанову Ківерцівського районного суду від 11.12.2012р. у справі №0305/2979/2012, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя Р.В. Кухтей

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 29.07.2015р.