Справа № 2а-16576/10/0470
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2015 рокусправа № 2а-16576/10/0470

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року у справі № 2а-16576/10/0470 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним і нечинним податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом - ФОП ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі за текстом - Нікопольська ОДПІ), в якому просив визнати протиправним і нечинним податкове повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ від 12.06.2009р. №/0/25703 про донарахування позивачу зобов'язання з ПДВ у сумі 70 534грн.98коп., в тому числі основний платіж - 47 023грн.32коп., фінансова санкція - 23 511грн.66коп.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 посилався на те, що податковий орган безпідставно пов'язує суму зданої позивачем до банку готівки з 01.04.2007р. по 31.12.2008р. з отриманням останнім торгової виручки у цей період часу, а отже - з формуванням зобов'язань з ПДВ. Крім того, зменшуючи податкові зобов'язання з ПДВ в податкових періодах з січня по вересень 2008р. на підставі податкових накладних, виданих йому постачальниками товарів (послуг), на суми податкового кредиту, складених із сум ПДВ, сплачених ним постачальникам протягом зазначених податкових періодів, позивач діяв у відповідності до пункту 1.7 ст.1, абзацу 1, підпункту 7.4.1 пункту7.4 та підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість". Також позивач зазначив, що всупереч зазначеному в акті перевірки, ним були надані всі оригінали документів до перевірки. Крім того, судова палата у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.1551 КУпАП за наслідками перевірки Нікопольською ОДПІ діяльності ФОП ОСОБА_1 в період з 01.04.2007р. по 31.12.2008р., оформлених актом№831/172.НОМЕР_1 від 15.05.2009р. та протоколу про адміністративне правопорушення від 19.06.2009р. № 174/233 щодо проведення останнім розрахунків у сфері торгівлі на суму 533731грн.82коп. без застосування РРО, КОРО та РК, постановою від 06 листопада 2009р. у справі №33-1093/09, постановила: апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.08.2009р. про накладення адміністративного стягнення скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.1551 КУпАП закрити через відсутність події проступку - за п.1 ст.247 КУпАП. Також, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014р. у справі №2а-8397/09/0470, що набрала законної сили, скасовано рішення Нікопольської ОДПІ від 12.06.2009р. №/0/25704 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2668659грн.10коп. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2014р. у справі №2а-16577/10/0470 скасовано податкове повідомлення-рішення Нікопольської ОДПІ від 12.06.2009р. №/0/25702 про донарахування позивачеві податку з доходів фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності в сумі 74263грн.28коп.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено. Скасовано податкове-повідомлення рішення Нікопольської ОДПІ від 12.06.2009р. №/0/25703.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги податковий орган посилається на те, що позивачем, в порушення вимог підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість", кошти, які внесені на розрахунковий рахунок як торгівельна виручка, не включені до податкових зобов'язань у розмірі 88' 955грн.32коп. Крім того, позивачем не було надано до перевірки будь-яких документів, які б засвідчували будівництво приміщення за адресою АДРЕСА_1 з метою подальшого використання у межах господарської діяльності. В той час до перевірки надано податкові накладні, які пов'язані з будівництвом. Як зазначено у пункті 2.1.2 акту перевірки, ведення бухгалтерського обліку у фізичної особи-підприємця не визначено законодавством. До податкового кредиту ФОП ОСОБА_1 включені суми ПДВ у зв'язку з придбанням матеріалів та робіт пов'язаних з будівництвом на суму ПДВ 42' 706грн.00коп. Таким чином, відповідач дійшов висновку, що в порушення вимог підпункту 1.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість" ФОП ОСОБА_1 завищений податковий кредит у розмірі 42 706грн.00коп.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Відповідно до частини 4 статті 196 ,частини 1 статті 41 КАС України судове засідання проведено за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом Нікопольської міської ради Дніпропетровської області 16.01.2001р. а також на підставі свідоцтва НОМЕР_2 від 23.01.2001р. зареєстрований платником податку на додану вартість з індивідуальним податковим номером НОМЕР_1.

На підставі направлень від 13.04.2009р. №135/172, від 05.05.2009р. №151/172 виданих Нікопольською ОДПІ, на підставі ст.11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990р. за №509-ХІІ із змінами та доповненнями та відповідно до плану-графіку проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на ІІ квартал 2009р. проведено планову виїзну документальну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог діючого податкового законодавства за період з 01.04.2007р. по 31.12.2008р. відповідно до затвердженого плану перевірки, з яким ознайомлено фізичну особу-підприємця.

Перевірку проведено з відома ФОП ОСОБА_1, направлення про проведення перевірки вручені останньому під підпис, а саме: від 13.04.2009р. №135/172 про проведення перевірки з 16.04.2009р. вручено - 16.04.2009р., від 05.05.2009р. №151/172 (продовження терміну проведення перевірки) вручено - 05.05.2009р.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 831/172.НОМЕР_1 від 15.05.2009р., відповідно до висновків якого позивачем порушено норми:

- статті 13 розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13-92 „Про прибутковий податок з громадян" зі змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 74' 263грн.28коп., в т.ч. за 2007р. - 8' 704грн.85коп., за 2008р. - 65' 558грн.43коп.

- підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість" зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість за перевіряємий період на суму 47' 023грн.32коп. в т.ч.:

- за червень 2007р. на 650грн.67коп.;

- за липень 2007р. на 8' 152грн.61коп.;

- за лютий 2008р. на 6' 717грн.71коп.;

- за березень 2008р. на 9' 406,81коп.;

- за квітень 2008р. на 7' 080грн.00коп.;

- за грудень 2008р. на 15' 015грн.52коп.

- підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість" зі змінами та доповненнями, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму 84' 638грн.00коп., в т.ч.:

- за жовтень 2007р. на 2' 281грн.00коп.;

- за січень 2008р. на 1' 942грн.00коп.;

- за лютий 2008р. на 814грн.00коп.;

- за березень 2008р. на 18' 532грн.00коп.;

- за квітень 2008р. на 6' 483грн.00коп.;

- за травень 2008р. на 10' 129грн.00коп.;

- за червень 2008р. на 7' 956грн.00коп.;

- за липень 2008р. на 18' 304грн.00коп.;

- за серпень 2008р. на 2' 196грн.00коп.;

- за вересень 2008р. на 3' 112грн.00коп.;

- за жовтень 2008р. на 2' 856грн.00коп.;

- за листопад 2008р. на 3' 971грн.00коп.;

- за грудень 2008р. на 6' 062грн.00коп.

- пункту 1 статті 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995р. „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено здійснення операцій з розрахунків в готівковій формі при продажу товарів (надання послуг) в періоді з 01.04.2007р. по 31.12.2008р. те не проведення розрахункових операцій на загальну суму 533' 731грн.82коп. через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/25703 від 12.06.2009р., яким встановлено порушення підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7, підпункту 7.4.1 статті 7 Закону України від 03.04.1997р. №168/97-ВР „Про податок на додану вартість", а також донараховано зобов'язання з ПДВ в сумі 70 534грн.98коп., в тому числі основний платіж - 47023грн.32коп., фінансова санкція - 23511грн.66коп.

За результатами адміністративного оскарження, скарги позивача залишені без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін.

Задовлльняючи позо суд першої інстанції виходив із протиправності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та необхідності його скасування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з оглялу на наступне.

Відповідно до статтей 67, 68 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку та в розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції та законів України.

Згідно пункту 1.6 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість" (№168/97-ВР), чинного на момент здійснення спірних правовідносин, податкове зобов'язання - загальна сума податку, одержана (нарахована платником податку в звітному (податковому) періоді, визначена згідно з цим Законом.

У відповідності до підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість" датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість" встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги посилання відповідача в акті перевірки на відсутність у позивача документів на підтвердження ведення будівництва об'єкту, з огляду на те, що позивачем надано всі первинні документи, в тому числі й документи на підтвердження ведення будівництва об'єкту, які надавалися й були наявні на момент перевірки.

Судом встановлено, що за результатами акта перевірки №831/172.НОМЕР_1 від 15.05.2009р. відповідачем також прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/25702 від 12.06.2009р., яке постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2014р. у справі №2а-16577/10/0470 визнано протиправним та скасовано. А постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014р. по справі №2а-8397/09/0470 скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 12.06.2009р. №/0/25704.

Крім того, позивачем надано постанову Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області №33-1093/09 якою скасовано постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.08.2009р. про накладення адміністративного стягнення, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.1551 КУпАП закрити через відсутність події проступку - за пунктом 1 статті 247 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 4 статті 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність порушень з боку позивача по застосуванню РРО, формування податкового кредиту, обліку ПДВ, а відтак про протиправність та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року у справі № 2а-16576/10/0470 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров