Справа № 2а-1870/8011/11
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2011-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2011 р. Справа № 2a-1870/8011/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко В.М.,< Текст >

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом відкритоого акціонерного товариства "Федеральна пасажирська компанія" до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, відкрите акціонерне товариство Федеральна пасажирська компанія (далі по тексту позивач, ВАТ Федеральна пасажирська компанія), звернувся до суду з адміністративним позовом до Сумського прикордонного загону Державної прикордонної служби України в особі першого заступника начальника Сумського прикордонного загону - начальника штабу полковника ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач) про скасування постанови № 71 від 12.09.2011 р. про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про накладення на ВАТ Федеральна пасажирська компанія штрафу в сумі 8500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ВАТ Федеральна пасажирська компанія не має статусу перевізника в розумінні Закону України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень, відповідно, не може нести відповідальність за правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень. Крім того, позивач наполягав на тому, що відповідно до статті 38 Угоди про міжнародне пасажирське сполучення, стороною якого виступає Україна, перевізник не має права контролювати дотримання пасажирами паспортних правил, встановлених при проїзді залізничним транспортом в міжнародному сполученні.

Відповідач проти позов не визнав, вважає постанову № 71 від 12.09.2011 р. про накладення штрафу в розмірі 8500,00 грн прийнятою у повній відповідності з чинним законодавством України та обставинам справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи й оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 29.08.2011 року о 09 год. 50 хв. під час здійснення прикордонного контролю потягу № 34 сполученням ОСОБА_1 - Москва у вагоні № 01 було виявлено громадянку України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (слідувала в супроводі матері громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2), яка під час проходження паспортного контролю предявила копію свідоцтва про народження на своє ім.я серії ОЛ № 025811 вид. 11.01.2000 р.

Відповідно до п. 3 Додатку № 1 до Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України і Російської Федерації від 16.01.1997 року, документом для в'їзду, виїзду і пересування територією Російської Федерації для громадян України - для дітей до 16 років - є свідоцтво про народження.

Враховуючи відсутність у громадянки України ОСОБА_2 документів, необхідних для вїзду до держави прямування, 29.08.2011 р. начальником 2 відділення інспекторів ПС ВПС Конотоп капітаном ОСОБА_4 складено протокол № 530606 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних перевезень, та прийняте рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який не досяг 16-річного віку (а.с. 31-32, 38).

На підставі протоколу № 530606 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних перевезень, 12.09.2011 р. першим заступником начальника Сумського прикордонного загону начальником штабу полковником ОСОБА_1 винесена постанова № 71 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою на ВАТ Федеральна пасажирська компанія накладено штраф у розмірі 8500,00 грн (а.с. 12-13).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень від 10 січня 2002 року N 2920-III підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Разом з тим, спірні правовідносини також врегульовані Угодою про міжнародне пасажирське сполучення від 01.11.1951 року, стороною якого є Україна.

Відповідно до вимог статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 2 статті 19 Закону України Про міжнародні договори України від 29 червня 2004 року N 1906-IV передбачено, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 38 Угоди про міжнародне пасажирське сполучення від 01.11.1951 року передбачено, що пасажир, відправник і отримувач багажу або товаробагажу зобовязані дотримуватися паспортно-адміністративних (у тому числі візових), митних та інших правил, встановлених при проїзді залізничним транспортом в міжнародному сполученні, як відносно себе, так і відносно своєї ручної поклажі, багажу та товаробагажу. Перевізник не вправі контролювати дотримання вказаних правил, за винятком встановлених міжнародними угодами в галузі залізничного транспорту, та не несе відповідальності за невиконання цих правил пасажиром, відправником та отримувачем багажу або товаробагажу.

Таким чином, положення Закону України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень в частині покладення на перевізника обовязку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту та, відповідно, відповідальності за невиконання такого обовязку, суперечить положенням Угоди про міжнародне пасажирське сполучення.

Крім того, договір перевезення з ОСОБА_3 був укладений Державною адміністрацією залізничного транспорту (Укрзалізниця), що підтверджується копією проїзного документу (а.с. 40).

При цьому, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 Угоди про міжнародне пасажирське сполучення, передбачено, що договірний перевізник юридична особа, що уклала з пасажиром (відправником) договір перевезення, відповідно до якого зобовязується доставити пасажира, довірений відправником багаж та товаробагаж із пункту відправлення в пункт призначення, а також видати багаж та товаробагаж в пункті призначення, або передати пасажира, багаж та товаробагаж наступному перевізнику.

Таким чином, у даному випадку договірним перевізником виступає Укрзалізниця.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України Про залізничний транспорт від 4 липня 1996 року N 273/96-ВР господарська діяльність щодо надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів залізничним транспортом провадиться на підставі ліцензії, яка видається в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 25 ч. 3 ст. 9 Закону України Про ліцензування певних видів господарської діяльності від 1 червня 2000 року N 1775-III ліцензуванню підлягає, зокрема, такий вид господарської діяльності як надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу річковим, морським, автомобільним, залізничним транспортом.

Разом з тим у позивача відсутня ліцензія на перевезення пасажирів залізничним транспортом на території України.

При цьому транспортування рухомого складу, що належить ВАТ Федеральна пасажирська компанія, територією України здійснює Укрзалізниця на підставі Договору про правила про розрахунки в міжнародному пасажирському та вантажному залізничному сполученні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ВАТ Федеральна пасажирська компанія не має статусу перевізника на території України, відтак не може виступати належним субєктом відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1 Закону України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про невідповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України постанови № 71 від 12.09.2011 р. про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про накладення на ВАТ Федеральна пасажирська компанія штрафу в сумі 8500,00 грн, у звязку з чим вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов відкритого акціонерного товариства "Федеральна пасажирська компанія" до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову Сумського прикордонного загону № 71 від 12 вересня 2011 року про накладення штрафу в розмірі 8500 грн на відкрите акціонерне товариство "Федеральна пасажирська компанія". < Сума стягнення (цифрами) > < Текст >

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Л.М. Опімах

З оригіналом згідно

Суддя Л.М. Опімах

Повний текст постанови складено 09 грудня 2011 року.