Справа № 2а-3043/12/1070
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-3043/12/1070 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Губської Л.В. та Оксененка О.М.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного Управління юстиції у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління юстиції у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління юстиції у Київській області від 05.06.2012 № 446/20 та поновлення її на посаді заступника начальника Броварського міськрайонного управління юстиції - начальника відділу державної виконавчої служби.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.03.2015 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд з тих підстав, що суди не перевірили правомірність прийняття відповідачем наказів, які були підставою для звільнення позивача за систематичне невиконання без поважних причин службових обов'язків відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про задоволення позову, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.227 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 2 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 28.09.2007 ОСОБА_2 обіймала посаду заступника начальника Броварського міськрайонного управління юстиції - начальника відділу державної виконавчої служби.

06 лютого 2012 року спеціалістами управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області проведено позапланову перевірку у відділі державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції, у ході якої виявлено порушення Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5.

02 квітня 2012 року Державною виконавчою службою України проведено планову цільову перевірку стану дотримання в органах державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області вимог статей 11 та 30 Закону України "Про виконавче провадження" щодо дотримання строків здійснення виконавчих проваджень, за результатами якої встановлено, зокрема, наявність у відділі державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області виконавчих проваджень, які перебувають понад строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", у більшій кількості, ніж зазначено у звіті.

За результатами перевірки начальник управління державної виконавчої служби у Київській області звернувся до начальника Головного управління юстиції у Київській області з поданням від 29 травня 2012 року, в якому просив вирішити питання щодо звільнення позивача з посади заступника начальника Броварського міськрайонного управління юстиції - начальника державної виконавчої служби.

Наказом начальника Головного управління юстиції у Київській області від 05 червня 2012 року № 446/20 відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, статті 24 Закону України "Про відпустки" за неналежне виконання посадових обов'язків та порушення вимог п. 9.1 Положення про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний відділ державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10 квітня 2012 року № 549/5, частини 1 статті 83 Закону України "Про виконавче провадження", пункту 2.7 Порядку щодо заповнення звіту про роботу органів державної виконавчої служби, затвердженого наказом Державної виконавчої служби України від 21 грудня 2011 року № 61/26 "Про затвердження звітності за формою № 1 (піврічна) "Звіт про роботу органів державної виконавчої служби" та Порядку щодо її складання", з урахуванням застосованих заходів дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення доган відповідно до наказів Головного управління юстиції у Київській області від 23 листопада 2011 року № 95/31 і від 30 листопада 2011 року № 96/31 та застосованого заходу дисциплінарного впливу у вигляді затримки до одного року у призначенні на вищу посаду відповідно до наказу Головного управління юстиції у Київській області від 06 травня 2011 року № 27/31, ОСОБА_2 звільнено із займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором з виплатою компенсації за невикористану частину щорічної основної та додаткової відпусток.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наказ від 05.06.2012 № 446/20 є обґрунтованим та правомірним, підстави для його скасування відсутні.

Проте, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Отже, зазначена правова норма надає роботодавцю (власникові) право розірвати трудовий договір у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. При звільненні працівника з цих підстав враховується, що на працівника покладаються обов'язки, які складають зміст його трудової функції, а також обов'язок додержуватись внутрішнього трудового розпорядку, який встановлено законодавством та локальними нормативними актами.

Підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України є систематичне невиконання працівником трудових обов'язків.

Такими, що систематично порушують трудову дисципліну, визнаються працівники, які мають дисциплінарне або громадське стягнення за порушення трудової дисципліни та порушили її знову протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення.

Виходячи з цього, при звільненні працівника за п.3 ст.40 КЗпП України організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання вказаних обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які і коли проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнень.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в пункті 22 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. п. 3, 4, 7, 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

У справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до пункту 23 зазначеної Постанови за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Зі змісту спірного наказу вбачається, що підставою для звільнення позивача за систематичне невиконання без поважних причин службових обов'язків відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України були, зокрема, накази № 95/31 від 23 листопада 2011 року, № 96/31 від 30 листопада 2011 року та № 27/31 від 06 травня 2011 року «Про притягнення до відповідальності».

При цьому, колегія суддів зазначає, що тільки правомірно накладені стягнення можуть враховуватись і бути підставою для звільнення працівника за пунктом 3 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Так, 23.11.2011 року наказом Головного управління юстиції у Київській області 95/31, на підставі ст. 147 КЗпП, ст. 14 Закону України «Про державну службу», до ОСОБА_2 застосовано захід дисциплінарного впливу у вигляді оголошення догани за неналежне виконання службових обов'язків. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало звернення представника громадянина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 стосовно виконання виконавчого листа №2-334 від 30.03.2011 Броварського міськрайнного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 754162,80 грн.

У ході перевірки фактів викладених у зверненні встановлено, що ОСОБА_2 порушено вимоги статей 11, 30, 83 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не здійснення контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішення суду.

Крім того, 30.11.2011 року наказом Головного управління юстиції у Київській області № 96/31 на підставі ст. 147 КЗпП, ст. 14 Закону України «Про державну службу», до ОСОБА_2 застосовано захід дисциплінарного впливу у вигляді оголошення догани за неналежне виконання службових обов'язків. Підставою для притягнення до дисциплінарного стягнення стало службове розслідування, проведене на підставі наказу Головного управління юстиції у Київській області № 787/5 від 11.11.2011 по факту стягнення коштів по виконавчому листу Києво - Святошинського районного суду від 08.06.2011 № 2-1075/201 на користь ОСОБА_6 у розмірі 31231,70 грн.

У ході перевірки фактів викладених у зверненні, як і при проведенні попередньої перевірки було встановлено, що ОСОБА_2 порушено вимоги статей 11, 30, 83 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: не здійснення контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішення суду.

Аналізуючи вказані накази, колегія суддів приходить до висновку, що позивача відповідно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за проступки, які не мають характеру системності, оскільки їх не було вчинено кожне окремо після притягнення до дисциплінарної відповідальності за попередній проступок.

Досліджуючи вказані обставини справи, колегія суддів зазначає, що не здійснення ОСОБА_2 контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішення суду, що було кваліфіковано як дисциплінарний проступок відповідно до наказу від 30.11.2011 року, та за який позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, мало місце одночасно з іншим аналогічним проступком, за який позивача вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани відповідно до наказу від 23.11.2011 року.

Таким чином, ОСОБА_2 після застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани, згідно наказу відповідача від 23.11.2011 року № 95/31, не вчиняла будь-якого нового, у розумінні закону, порушення, а тому наказ від 30.11.2011 року №96/31 є безпідставним.

Крім того, в акті службового розслідування від 14.11.2011 р. (т.3 а.с.26), складеного на підставі наказу відповідача від 11.11.2011 р. № 787/5, як і в поданні від 17.11.2011 р. (т.1 а.с.134) про застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді оголошення догани за результатами службового розслідування щодо стягнення коштів по виконавчому листу Києво - Святошинського районного суду від 08.06.2011 № 2-1075/201 на користь ОСОБА_6, взагалі не надано жодної оцінки поясненням позивача щодо здійснення самого виконавчого провадження, з яких вбачається послідовне здійснення відповідних дій саме державним виконавцем для належного виконання зазначеного виконавчого провадження, натомість висновки про притягнення до дисциплінарної відповідальності стосуються лише позивача.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що систематично не виконуючими службові обов'язки визнаються працівники, що мали дисциплінарне стягнення чи громадське стягнення за невиконання службових обов'язків і знову допустили невиконання службових обов'язків протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення.

З огляду на викладене, застосування до позивача дисциплінарного стягнення відповідно до наказу №27/31 від 06.05.2011 року, у вигляді затримки до одного року у призначенні на вищу посаду, не створює ніяких правових наслідків для визначення ознак системності порушень та застосування інших дисциплінарних заходів внаслідок спливу річного строку з моменту його застосування на дату винесення наказу про звільнення від 05.06.2012 року №446/20, відповідно до ст. 151 КЗпП України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність системності у вчиненні позивачем дисциплінарних проступків, наявність якої є обов'язковою умовою для звільнення працівника за пунктом 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Крім того, як було зазначено вище, зазначена правова норма надає роботодавцю (власникові) право розірвати трудовий договір у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. При звільненні працівника з цих підстав враховується, що на працівника покладаються обов'язки, які складають зміст його трудової функції, а також обов'язок додержуватись внутрішнього трудового розпорядку, який встановлено законодавством та локальними нормативними актами.

Під час апеляційного розгляду справи відповідачем на вимогу суду було надано копії посадових інструкцій відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 12.01.2015 року, які, за поясненням представника відповідача, не містять суттєвих відмінностей від посадових інструкцій під час роботи позивача.

Так, вичерпний перелік завдань та обов'язків заступника начальника відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції містить розділ 2 посадової інструкції в якому зазначені обов'язки щодо забезпечення загального функціонування відділу державної виконавчої служби, здійснення контролю за роботою спеціалістів відділу, за своєчасністю виконання виконавчих проваджень про стягнення на користь Пенсійного фонду України, перевірки виконавчих проваджень, які знаходяться на виконанні в державних виконавцях відділу.

При цьому окремо в п.2 зазначеного розділу визначено, що заступник начальника відділу державної виконавчої служби несе відповідальність за своєчасну передачу державними виконавцями до архіву завершених виконавчих проваджень та інших документів відділу.

Ознайомившись зі змістом всіх посадових інструкцій, колегія суддів зазначає, що до позивача було застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за систематичне невиконання посадових обов'язків саме державних виконавців відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції, а не безпосередньо посадових обов'язків, покладених вказаною посадовою інструкцією на заступника начальника відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції.

Крім того, суд апеляційної інстанції не може залишити поза увагою ту обставину, що передумовою для звільнення ОСОБА_2 слугувало подання начальника управління державної виконавчої служби у Київській області від 29.05.2012 року до начальника Головного управління юстиції у Київській області.

Разом з тим, узгодження Головою ДВС України питання про звільнення позивача з займаної посади у формі листа № 4-13/4/506 датовано 28.03.2012 р.

Таким чином погодження подання відбулося за два місяці до дати його складання, що підтверджує порушення процедури звільнення позивача з займаної посади.

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення, відповідачем не дотримано порядку передбаченого чинним законодавством України, не враховано всіх обставин, які мали значення його прийняття, а тому таке рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, судом, під час здійснення судочинства не було враховано вимогу вказаної норми закону, а відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності прийнятого ним рішення.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 227, 254 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного Управління юстиції у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління юстиції у Київській області від 05.06.2012 року.

Поновити ОСОБА_2 на посаді заступника начальника Броварського міськрайонного управління юстиції - начальника відділу державної виконавчої служби.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 27.07.2015 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Губська Л.В.

Оксененко О.М.