Справа № 813/4091/13-а
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2015-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року № 813/4091/13-а

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Гулкевич І.З.,

за участю секретаря Капустинської Н.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 акціонерне товариство «Сортнасіннєовоч Львів» про стягнення коштів в сумі 4 404,60 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Львівський міський центр зайнятості звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 акціонерне товариство «Сортнасіннєовоч Львів» про стягнення коштів в сумі 4 404,63 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при проведенні розслідування страхового випадку та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» було встановлено, що записи у трудовій книжці ОСОБА_2 БТ-І №5655013 за №15 про поновлення на роботі 12.02.2010 р. на посаді бухгалтера згідно рішення Франківського районного суду м.Львова 03.09.2010 р., та №16 про звільнення відповідача 10.07.2012 р. з посади бухгалтера за згодою сторін п.1. ст.36 КЗпП здійснені особою, яка не має відношення до підприємства ВАТ «Сортнаіннєвоч» відповідно до листа ВАТ «Сортнасіннєовоч» від 21.03.2013 р №12. У зв»язку з поданням недостовірних відомостей, позивач звернувся до суду про повернення коштів в сумі 4 404,63 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Просив адміністративний позов задоволити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечили, з підстав наведених у письмових запереченнях, просили у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічно викладених у письмових поясненнях, просив задоволити адміністративний позов повністю.

Заслухавши думку сторін, дослідивши зібрані по справі докази, на яких ґрунтується позов, з»ясувавши всебічно і повно дійсні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи 20.07.2012р. Статус безробітної ОСОБА_2 було надано 27.07.2012 року на підставі власноручно підписаної заяви.

Згідно з частиною 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 14.02.2007 року №219 (далі-Порядок) (в редакції чинній до 03.04.2013р.), під час проведення реєстрації громадянина працівник центру зайнятості із застосуванням автоматизованої системи заповнює персональну картку особи, що звернулася до центру зайнятості, в якій зазначаються особисті дані особи, відомості про останнє місце роботи або вид діяльності, що визначений пунктом 3 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення", підстава припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально. Достовірність внесених до картки даних громадянин засвідчує особистим підписом.

Під час реєстрації в центрі зайнятості 20.07.2012р. відповідач подала документи, а саме трудову книжку БТ-І №5655013, копія якої завірена її підписом щодо припинення трудових відносин з ВАТ ,,Сортнасіннєовоч 10.07.2012р. згідно ст. 36 п.1 КЗпП України.

ОСОБА_2Я була звільненою наказом ВАТ ,,Сортнасіннєовоч №14 від 12.03.2010 року за порушення трудової дисципліни відповідно до ч.2 ст.147 КЗпП України.

Відповідно до п. 8 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

За час перебування на обліку ОСОБА_2 отримувала у центрі зайнятості матеріальне забезпечення та соціальні послуги з 27.07.2012 року по 29.03.2012 року.

Відповідно д частини 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

При проведені розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України ,,Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (про що складено акт №315 від 21.03.2013р.) встановлено, що записи у трудовій книжці ОСОБА_2 БТ-І №5655013 за №15 про поновлення її 12.03.2010р. на посаді бухгалтера згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 03.09.2010р. та №16 про звільнення її 10.07.2012р. з посади бухгалтера за згодою сторін за п.1.ст.36 КЗпП України здійснені особою, яка не має жодного відношення до підприємства ВАТ ,,Сортнаіннєовоч.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу надіслано претензію №13/2048 від 03.04.2013 року щодо відшкодування коштів у сумі 4404.63 грн., проте дана претензія залишена без задоволення.

Судом в судовому засіданні встановлено, що відповідач працювала на посаді бухгалтера ВАТ «Сортнасіннєвоч» з 01.12.1998 року.

12 березня 2010 року відповідач була звільнена за угодою сторін, однак такої згоди вона ненадавала, і звернулась до Франківського районного суду м.Львова про поновлення на роботі.

03 вересня 2010 року Франківський районий суд м.Львова поновив ОСОБА_2 на посаді бухгалтера ВАТ «Сортнасіннєовоч».

В судовому засіданні відповідач повідомила суд, що прибула на територію офісу ВАТ «Сортнасіннєовоч» та ознайомилася з Наказом № 7К від 25 березня 2010 року про поновлення ОСОБА_2 на посаді бухгалтера ВАТ «Сортнасіннєовоч» з 12.03.2010 року.

07 липня 2012 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про звільнення за згодою сторін. 10 липня 2012 року відповідач звільнено з займаної посади, про що зроблено запис в трудовій книжці.

Суд бере до уваги те, що відповідач не знала про відсторонення попереднього директора ОСОБА_6 від посади генерального директора ВАТ «Сортнасіннєовоч» , зверталась до нього з питанням про заповнення трудової книжки саме як до керівника , і не мала умислу подавати центру зайнятості неправдивих відомостей.

Також суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_2 зверталась до Шевченківського відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ з виконавчим листом виданим Франківським районним судом м.Львова 03.09.2010 р (у справі №2-3406/10р.) про поновлення на роботі. Постановою Шевченківського ВДВС ЛМУЮ від 28.04.2011 року закінчено виконавче провадження у зв»язку з тим, що згідно наказу №7К від 25.03.2011 року ОСОБА_2 поновлено на посаді бухгалтера ВАТ «Сортнасіннєовоч» з 12.03.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи суд приходить до висновку, що позивач не надав суду достатніх доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його позов, та не довів правомірність своїх позовних вимог.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, відтак такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 01 липня 2015 року

Суддя Гулкевич І.З.