Справа № 810/2143/15
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2015-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2015 року 810/2143/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скрипки І.М., секретар судового засідання Приходько Н.І., за участю:

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Барбет» до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

21 травня 2015 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Барбет» (ТОВ Фірма «Барбет», товариство) із позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (ДПІ, Інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 8 травня 2015 року №000699100.

Зазначали, що ОСОБА_1 камеральної перевірки, на підставі якого винесене назване рішення, містить недостовірну інформацію щодо граничних та фактичних строків сплати податкового зобовязання із земельного податку з юридичних осіб і кількості днів затримки по його сплаті. Стверджували своєчасну і повну сплату такого податку за період, який перевірявся.

Посилаючись на порушення відповідачем положень чинного податкового законодавства, просили визнати протиправним та скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Представник позивача у судове засідання 24 липня 2015 року не зявився; 23 червня 2015 року подав до канцелярії суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ Фірма «Барбет».

Представник відповідача у судовому засіданні та у письмових запереченнях проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. Стверджувала, що встановлені у ході перевірки порушення є достатньою підставою для прийняття такого повідомлення-рішення та нарахування штрафних санкцій.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши інші докази, зокрема письмові, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи із такого.

Як вбачається з ОСОБА_1 №/1502-25294735 від 27 квітня 2015 року, Інспекцією проведено камеральну перевірку щодо дотримання своєчасності сплати земельного податку з юридичних осіб за 2013-2015 роки Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Барбет» (а.с.8).

За висновками цього ОСОБА_1 позивачем порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобовязання із земельного податку з юридичних осіб протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки податковим органом, у залежності від строків затримки сплати узгоджених податкових зобовязань, на підставі статті 126 Податкового кодексу України, прийнято податкове повідомлення-рішення №000699100 від 8 травня 2015 року, згідно якого до позивача застосовано штраф у сумі 2930,79 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Під час судового розгляду справи встановлено, що на момент здійснення кожного з платежів за досліджуваний у ході перевірки період позивач мав податковий борг (виник починаючи з 2012 року), а податковий орган зараховував сплачені позивачем суми в рахунок погашення наявного податкового боргу, що виник у попередніх податкових (звітних) періодах, а не згідно призначення платежу, зазначеного у дорученнях на перерахування коштів. Це підтверджується дослідженими примірниками зворотного боку облікової картки з орендної плати з юридичних осіб Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Барбет» за 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік та за січень травень 2015 року (а.с.63-95).

У звязку із спрямуванням сплачуваних позивачем сум орендної плати за землю, за прострочення сплати яких нараховано штрафні санкції оскаржуваним повідомленням-рішенням, на погашення податкового боргу, що виник у попередніх періодах, податкові зобов'язання за звітні податкові періоди погашались з порушенням визначених законом строків їх сплати, через що податковий орган застосував до позивача штраф відповідно до положень статті 126 Податкового кодексу України.

У судовому засіданні представник відповідача зазначила, що при складанні ОСОБА_1 камеральної перевірки позивача була допущена технічна помилка (зсув відомостей на 1 рядок), що призвело до невідповідності даних стовбців. При цьому, вказала, що на загальну суму зобовязань, які донараховано, така помилка не вплинула; також це відображено у відповіді ДПІ від 22 червня 2015 року №64/8/1502 (а.с.61) на скаргу ТОВ Фірма «Барбет». Крім того, пояснила, що сума штрафної санкції застосована оскаржуваним податковим рішенням є більшою на 260 грн., ніж у ОСОБА_1 камеральної перевірки, оскільки перевірка проведена 27 квітня 2015 року, а оскаржуване рішення №000699100 сформовано 8 травня 2015 року, тому до нього включено штрафні санкції за наслідками сплати грошового зобовязання 30 квітня 2015 року у сумі 574,80 грн., граничний строк сплати якого 1 грудня 2014 року, а також на грошове зобовязання сплачене 30 квітня 2015 року у сумі 725,20 грн., граничний строк сплати якого - 31 грудня 2014 року.

У судовому засіданні було досліджено розрахунок штрафної санкції (а.с.59-60) та встановлено відповідність сум штрафних санкцій вказаних у такому розрахунку сумі штрафу зазначеній у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні.

Крім того, досліджувалися примірники податкових декларацій з плати за землю ТОВ Фірма «Барбет» за 2013 та 2014 роки (а.с.9-10,12-13), квитанції №2 на підтвердження прийняття таких документів податкової звітності Інспекцією (а.с.11,14), засвідчені копії квитанцій за період із вересня 2013 року по січень 2015 року із призначенням платежу «орендна плата» (а.с.15-22).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Як закріплено у статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За приписами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового боргу та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За нормами пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

За змістом пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

За визначенням у підпункті 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом; а податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175 цих же статті і пункту).

За правилами пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Із системного тлумачення пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України випливає, що законом імперативно встановлено обовязок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу (крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування).

Як закріплює пункт 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

За наведеного, зарахування податковим орган коштів, що надходили від позивача в оплату податкових зобовязань із земельного податку за 2013-2015 роки на погашення податкового боргу, який виник у попередніх податкових періодах, є правомірним, а отже суд резюмує, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для визнання протиправним і скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення - відсутні.

За правилами статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведеного, суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до вимог частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

У той же час, за правилами частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. У випадку, який розглядається, позовні вимоги є майновими, а їх розмір становить 2930,79 грн., тому судовий збір за майнові вимоги, у випадку що розглядається, складає 1827,00 грн., оскільки не може бути менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати.

У частині третій статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач відповідно до квитанції №404 від 15 травня 2015 року сплатив судовий збір у сумі 182,70 грн. за майнові вимоги; тому сума судового збору, яка підлягає стягненню із Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Барбет» до Державного бюджету України, складає 1644,30 грн. (1827 грн. 182,70 грн.).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Барбет» до Державного бюджету України судовий збір у сумі 1644 (одна тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 29 липня 2015 р.