Справа № 808/947/15
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2015 рокусправа № 808/947/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного від 24 березня 2015 року у справі №808/947/15 за позовом Ліквідатора приватного підприємства « Виробнича фірма «РОСА» ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

17 лютого 2015 року ліквідатор приватного підприємства « Виробнича фірма «РОСА» звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області від 30.01.2015 року щодо відмови у досягненні податкового компромісу приватному підприємству «Виробнича фірма «РОСА» по податковому повідомленню - рішенню № від 01.12.2011 року; зобов'язати ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області прийняти рішення про досягнення податкового компромісу з приватним підприємством «Виробнича фірма «РОСА» по податковому повідомленню - рішенню № від 01.12.2011 року донарахування ПП «ВФ «РОСА» податку на прибуток підприємств за основним платежем у розмірі 1686396 грн., в частині донарахування 1400000 грн., за цим платежем.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що податковим органом в порушенням вимог податкового законодавства, а саме приписів пункт 7 підрозділу 92 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу відмовлено позивачу у досягненні податкового компромісу по податковому повідомленню рішенню про визначення грошового зобов'язання за податковий період до 01 січня 2014 року, з урахуванням приписів ст.. 102 ПК України.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 30.01.2015 року №1632/10/10-017 про розгляд заяви про намір досягнення податкового компромісу. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції під час розгляду справи не надано належної оцінки тому, що на момент розгляду справи податкове повідомлення - рішення № від 01.12.2011 року було узгоджено, вказане, на думку відповідача, свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним рішення податкового органу.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

У відповідності до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне розглянути справи в межах доводів апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.01.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про погодження податкового компромісу по податковому повідомленню-рішенню від 01.12.2011 № про донарахування ПП «ВФ «Роса» податку на прибуток. У заяві зазначено, що на час звернення податкове повідомлення-рішення є неузгодженим оскільки триває його судове оскарження.

Відповідач 30.01.2015 прийняв рішення №1632/10/10-017 про розгляд заяви про намір досягнення податкового компромісу, відповідно до якого позивачу відмовлено у застосуванні процедури податкового компромісу. У вказаному рішенні зазначено, що період не підпадає під дію Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу».

Правомірність та обґрунтованість рішення ДПІ в Ленінському районі м.Запоріжжя №1632/10/10-017 про розгляд заяви про намір досягнення податкового компромісу предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в задоволенні заяви про досягнення податкового компромісу, тому, з урахуванням набуття податковим повідомленням - рішенням узгодженого статусу за наслідками судового оскарження, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог лише в частині визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 підрозділу 9-2 розділу ХХ прикінцевих положень Податкового кодексу України, податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 Кодексу.

Податковий компроміс розповсюджується виключно на факти заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість (у зв'язку із завищенням податкового кредиту) та податку на прибуток (у зв'язку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування).

Під заниженням податкових зобов'язань для цілей застосування Методичних рекомендацій слід розуміти неправомірне формування платником податків даних податкового обліку (формування податкового кредиту з податку на додану вартість або витрат з податку на прибуток) у податкових періодах до 1 квітня 2014 року, що призвело до заниження належних до сплати сум податкових зобов'язань.

Під строками давності згідно із статтею 102 Кодексу розуміється визначення грошових зобов'язань протягом 1095 днів з дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а якщо така декларація була подана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Під юридичною відповідальністю розуміється фінансова, кримінальна та адміністративна відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється в порядку, передбаченому Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Згідно із п.7 підрозділу 9-2, процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цьогоКодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Відповідно до п.11 підрозділу 9-2, податковий компроміс з урахуванням строків давності відповідно до статті 102 цього Кодексузастосовується до правовідносин, що виникли до 1 квітня 2014 року, та поширюється виключно на податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість незалежно від того, проводилися перевірки контролюючих органів чи ні за такі періоди.

Відповідно до приписів п.57.3 ПК України 57.3, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п.102.1 ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2014 у справі №2а-0870/12152/11 за позовом ПП «ВФ «Роса» до ДПІ у Ленінському районі податкове повідомлення-рішення від 01.12.2011 № скасоване.

На час звернення позивача до відповідача із заявою про погодження податкового компромісу та на час оформлення відповідачем оскаржуваного рішення від 30.01.2015, судове рішення у справі №2а-0870/12152/11 не набрало законної сили та перебувало у суді апеляційної інстанції. Тобто, податкове повідомлення-рішення не було узгоджене.

Відтак, з огляду на те, що податкове зобов'язання не було узгоджене, виникло до 01. 01.2014 року та визначене відповідачем з наслідками податкового контролю в межах строків встановлених ст.. 102 ПК України, відповідач станом на січень - лютий 2015 року не мав законних підстав для відмови ПП «ВФ «Роса» в задоволенні заяви про досягнення податкового компромісу.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо достатності підстав для задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправним рішення ДПІ в Ленінському районі м.Запоріжжя №1632/10/10-017.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Голвоного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного від 24 березня 2015 року у справі №808/947/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко