Справа № 826/3175/15
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3175/15 Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин В.М. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Файдюка В.В.,

при секретарі Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної виконавчої служби України про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Державної виконавчої служби України про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийняття до провадження виконавчого документа) від 12 лютого 2015 року ВП № 46489503. Зобов'язано Державну виконавчу службу України вчинити дії щодо відкриття виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа № 826/17563/15, виданого 13 січня 2015 року Окружним адміністративним судом м. Києва. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позов задовольнити повністю.

В свою чергу, Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України також подано апеляційну скаргу, в якій він просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянти аргументують тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року у справі № 826/17563/14 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_3 до Голови Державної виконавчої служби України, Державної виконавчої служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної виконавчої служби України від 10 листопада 2014 року № 675/к «Про звільнення ОСОБА_3». Поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з 19 грудня 2014 року та стягнено з Державної виконавчої служби України на користь ОСОБА_3 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/17563/14 в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць (№ 42262563 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року у справі № 826/17563/14 залишено без змін (№ 43054402 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

13 січня 2015 року судом першої інстанції видано виконавчий лист № 826/17563/14.

12 лютого 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України прийнято оскаржувану постанову, якою відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.199 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, у відкритті виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа відмовлено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону, а саме: у зв'язку з тим, що за пред'явленим до виконання виконавчим документом передбачено поновлення на посаді та стягнення коштів, що, відповідно до Закону № 606-XIV, провадиться у різний спосіб та строки. Зазначене вказує, що підлягає видачі два виконавчих документи із зазначенням тієї частини судового рішення, яка підлягає виконанню.

З наявних матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, із посиланням на ч. 1 ст. 258 КАС України, відмовлено позивачу у повторній видачі виконавчого листа.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КАС України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Статтею 18 Закону № 606-XIV передбачено вимоги до виконавчого листа.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, виконавчий лист від 13 січня 2015 року повністю відповідає вимогам ст. 18 Закону № 606-XIV.

Згідно з ч. 1 ст. 258 КАС України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо судове рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину судового рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року у справі № 826/17563/14, на виконання якої видано виконавчий лист, прийнято на користь одного позивача. Відповідачем (боржником у виконавчому провадженні) також є один суб'єкт владних повноважень.

Отже, у даному випадку, нормами чинного законодавства не передбачено видачу кількох виконавчих листів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова Державної виконавчої служби України про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 12 лютого 2015 року ВП № 46489503 є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо стягнення з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1378 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіюванні.

Під час розгляду справи не встановлено, що діями відповідача було завдано моральної шкоди позивачу, доказів з цього приводу суду не надано.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Файдюк В.В.

Повний текст виготовлено: 30.08.2015 року.

.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Файдюк В.В.