Справа № 813/2219/15
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року № 813/2219/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.

секретар судового засідання Капустинської Н.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів у сумі 22 161,60 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у звязку з неповідомленням відповідачем відомостей та обставин, які впливають на умови виплати матеріального забезпечення, центром зайнятості було здійснено виплату їй зайвих коштів. Вказано, що відповідачем безпідставно отримано допомогу по безробіттю, яка відповідно до вимог частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» підлягає стягненню на користь позивача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив адміністративний позов задоволити повністю.

Відповідач явки в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. За таких обставин суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

12.10.2012 на підставі поданої відповідачем заяви, Львівський міський центр зайнятості ОСОБА_2 надав статус безробітної та призначив допомогу по безробіттю. У вказаній заяві , відповідач зазначила, що вона «не зареєстрована як суб»єкт підприємницької діяльності».

За час перебування на обліку ОСОБА_2 отримувала соціальні послуги.

Позивачем відповідно до порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» проведено розслідування та з»ясовано, що під час реєстрації 05.10.2012 року та набуті статусу безробітної 12.10.2012 року згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 була зареєстрована як фізична-особа підприємець з 06.05.1998 року.

Львівським міським центром зайнятості прийнято наказ від 27.02.2015 №93-сп про зобов'язання ОСОБА_2, повернути незаконно отриману нею суму, матеріального забезпечення.

Судом встановлено, що позивачем було направлено на адресу відповідача претензію від 27.02.2015 № 13/979 про необхідність відшкодування Львівському міському центру зайнятості незаконно виплачених коштів у розмірі 22 161,60 грн., що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою про вручення, однак кошти відповідачем сплачені не були.

Відповідно до п.18 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Частиною 1 ст.34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що фонд має право користуватися в установленому порядку відомостями Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, необхідними для забезпечення виконання покладених на нього функцій.

Згідно з ч.3 ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців» що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Як було встановлено судом, на момент звернення відповідача до позивача із заявою про надання статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю та на момент розгляду цієї справи ОСОБА_2 зареєстрована у якості фізичної особи-підприємця.

Таким чином, сума виплаченої відповідачу допомоги по безробіттю підлягає стягненню на підставі ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» через порушення відповідачем ч.2 ст.36 цього Закону.

Частиною 1 ст.34 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Таким чином, сума виплаченого відповідачу забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю підлягає примусовому стягненню на користь позивача.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та вбачає наявність достатніх підстав для задоволення адміністративного позову.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог статті 94 КАС України, судові витрати у формі судового збору, з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (м.Львів, вул.Пасічна, 42/53; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Львівського міського центру зайнятості (м.Львів, вул. Кн.Ольги,122; ) кошти в сумі 22 161,60 грн. (двадцять дві тисячі сто шістдесят одна гривня 60 коп.)

Судові витрати зі сторін не стягуються.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 31 липня 2015 року.

Суддя Гулкевич І.З.