Справа № 1003/1559/2012
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2012-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1003/1559/2012
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2012 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючий суддя Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Білоцерківському районі про зобовязання відповідача провести нарахування доплати до пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до управління ПФУ в м.Білій Церкві і просила суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні нарахування доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і зобовязати відповідача провести нарахування та виплачувати щомісячно доплату до пенсії згідно вимог ст.39 Закону в розмірі мінімальної заробітної плати з 01.11.2010 року і в подальшому.

За ухвалою судді від 13.02.2012 року було відкрито провадження по справі і її призначено до розгляду в загальному порядку.

За ухвалою суду від 29.02.2012 року було проведено заміну відповідача на належного управління Пенсійного Фонду України в Білоцерківському районі.

За ухвалою суду від 12.03.2012 року було залишено без розгляду позов в частині вимог з 01.11.2010 року по 13.04.2011 року включно в звязку з пропуском строку звернення до суду.

В суді позивач підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача до суду не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі, заперечень на позов не надано.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Білоцерківському районі і одержує пенсію за віком з 20.03.2011 року, позивач зареєстрована і постійно проживає в Узині Білоцерківського району, яке згідно постанови КМ України від за № 106 від 23.07.1991 року /додаток № 1/ віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Наведене стверджується довідкою УПФУ в Білоцерківському районі, копією паспорта позивачки, листом-відмовою відповідача на звернення позивачки від 10.08.2011 року.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» /в редакції до 01.01.2008 року/ пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення , підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

А згідно ч.1 даної статті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

-у зоні посиленого радіоекологічного контролю-одна мінімальна заробітна плата.

Вказана доплата до пенсії непрацюючим пенсіонерам проводилася відповідачем у розмірі 5 грн. 20 коп., до пенсії позивача ця доплата не проводилася, оскільки, як вказано у листі-відмові відповідача, з 01.01.2008 року доплата до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення непрацюючим пенсіонерам не передбачена, а позивачці призначено пенсію з 20.03.2011 року, тому така доплата до пенсії їй встановлена не була.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно зі ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана ВР України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана ВР України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до п.28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у Закон «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесено наступні зміни, а саме: частину першу та другу статті 39 замінено однією частиною такого змісту: громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата в порядку та розмірах, встановлених КМ України, у звязку з цим частину третю вважати частиною другою.

Але за рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 визнано неконституційними деякі положення Закону «Про Державний бюджет України на 2008 рік», в т.ч. і п.28 розділу 2 Закону, відповідно до якого були внесені зміни до ст.39 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, з 22.05.2008 року ст.39 вказаного Закону діє в попередній редакції.

Позивач згідно виписки з її трудової книжки в матеріалах справи, звільнена з роботи з 21.03.2011 року, отже, вона мала право на одержання доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі мінімальної заробітної плати з 22.03.2011 року, тобто, після звільнення з роботи.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року, який набрав чинності з 19.06.2011 року, Прикінцеві положення було доповнено п.4, згідно якого у 2011 році норми і положення статей 39,50,51,52,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМ України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання даного Закону і було прийнято наведену вище постанову КМ України за № 745, відповідно до якої розмір підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення , передбачене ст..39 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зоні посиленого радіоекологічного контролю становить 5,20 грн.

В п.3 Прикінцевих положень Закону «Про Державний бюджет України на 2012 рік» передбачено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Постановою КМ України від 23.11.2011 року за № 1210, яка діє з 01.01.2012 року, було затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, п.15 якого встановлено, що розмір підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю, становить 5 грн.20 коп.

Отже, фактично спірні правовідносини врегульовані ст..39 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Законами «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» і Законом «Про Державний бюджет України на 2012 рік», а конкретні розміри виплат визначені постановами КМ України № 745 і № 1210, на що вказано вище.

Наведені Закони є актами єдиного органу законодавчої влади- Верховної Ради України, а діюче законодавство не містить норм, які б встановлювали пріоритетність одних Законів над іншими, але загальновизнаним є те, що серед двох актів однакової юридичної сили, які регулюють спірні правовідносини, застосуванню підлягає той, який прийнятий в часі пізніше.

25.01.2012 року Конституційним Судом України прийнято рішення за № 3-рп/2012, в п.3 резолютивної частини якого вказано на те, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Але слід зазначити, що в рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99 / справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів/ зазначено, зокрема, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин вони були врегульовані відповідними нормативно-правовими актами, на що вказано вище в рішенні, а тому положення, закріплені в рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012 року, на дані правовідносини за період до 25.01.2012 року поширюватися не можуть.

А тому, як вважає суд, з 23.07.2011 року необхідно застосовувати при вирішенні спору норми Закону «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови КМ України № 745, яка прийнята на виконання цього Закону, а з 01.01.2012 року норми Закону «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та постанови КМУ № 1210, положення цих Законів неконституційними не визнавались, а до 23.07.2011 року при вирішенні спору необхідно застосовувати ст..39 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

Позивач звернулася до суду з цим позовом 14.10.2011 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але в звязку з великою кількістю справ зареєстровано позовну заяву канцелярією суду в автоматизованій системі документообігу 25.01.2012 року, а тому позов підлягає до задоволення за період з 14.04.2011 року по 22.07.2011 року включно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України /зі змінами/ постанова суду в межах суми стягнення за один місяць підлягає до негайного виконання.

Позивач на підставі ст..4 Декрету КМ України «Про державне мито» була звільнена від сплати судового збору на користь держави, оскільки позовну заяву з доданими документами нею було подано до суду до 01.11.2011 року, тобто, до введення в дію Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.19, 113 Конституції України, ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп, Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», постановою КМ України від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», постановою КМ України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 6,9,17, 99, 158-164, 185,186, 256 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного Фонду України у Білоцерківському районі щодо відмови у проведенні нарахування доплати до пенсії ОСОБА_1 за проживання на території радіоактивного забруднення згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі мінімальної заробітної плати за період з 14 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року включно.

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України у Білоцерківському районі нарахувати та виплатити доплату до пенсії ОСОБА_1 згідно ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати в розмірах, визначених в Законі « Про Державний бюджет України на 2011 рік», за період з 14 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року включно.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя ОСОБА_2