Справа № 135/846/15-а
Суддя: Корнієнко О. М.
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/846/15-а
Провадження № 2-а/135/34/15
ПОСТАНОВА

іменем України

15.07.2015 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Білодід П.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області про визнання неправомірними рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області, згідно якої просив визнати неправомірним розпорядження № 9 від 15.04.2015 року Управління Пенсійного фонду України у місті Ладижин Вінницької області про відмову у призначенні йому пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати йому пенсію як громадянину, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, 4 категорії зі зниженням пенсійного віку на 5 років, у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 26 березня 2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що з 28.05.1980 року по 17.12.1987 року він постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке розташоване в зоні посиленого радіоекологічного контролю. З 25.12.1987 року проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, яке також розташоване в зоні посиленого радіоекологічного контролю. А тому на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на зниження пенсійного віку на п'ять років. З 6 грудня 1995 року по 14 березня 20011 року працював на ЗАТ «Буровые сваи» на території Російської Федерації вахтовим методом, а з 01.11.2011 року по даний час працює в ТОВ «Основания мостов» також вахтовим методом (з 01 по 15 число кожного місяця). 16.03.2015 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, однак в призначені пенсії відмовлено через відсутність підтверджуючих фактів проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю документів.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області у судове засідання не зявився, надіславши заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Згідно поданих заперечень, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи це тим, що дані трудової книжки позивача про роботу на території Росії протягом 1994-2015 років суперечать даним довідки № 3571 від 16.03.2015 року про його постійне проживання на території м. Ладижин (зоні посиленого радіологічного контролю), тобто з 1994 року постійно не проживав в зоні посиленого радіологічного контролю (станом на грудень 1994 року проживання у зазначеній зоні складає повних 8 років, що дає право на додаткове зниження пенсійного віку лише на 2 роки). Враховуючи зазначене, на даний час підстав для призначення пенсії по віку зі зниженням пенсійного віку недостатньо.

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши докази та давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням, серії В-І № 179205, має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач ОСОБА_1 згідно ст.55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії.

Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області відмовило заявнику в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посилаючись на те, що дані трудової книжки позивача про роботу на території Росії протягом 1994-2015 років суперечать даним довідки № 3571 від 16.03.2015 року про його постійне проживання на території м. Ладижин.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з приписами статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Відповідно до ч. 3,4 ст.15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», чинній на час звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на призначення та виплату пенсії із зменшенням пенсійного віку на 2 роки за умови постійного проживання або постійної роботи у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, яка провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, із даної норми закону вбачаються альтернативні підстави для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку: або постійне проживання, або постійна робота.

При цьому, згідно з частиною 3 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено право на призначення пенсії за віком виникає після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 7 вищезазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

При цьому, згідно з п. 38 Порядку - орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 05.10.2000 року отримав посвідчення громадянина, який потерпілий від Чорнобильської катастрофи серія В-І № 179205 (категорія 4). Вказане посвідчення відповідає вимогам абз.3 ст.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно ст. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 видача посвідчень провадиться зокрема іншим потерпілим обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення. У разі встановлення цими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.

В судовому засіданні встановлено, що належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, а тому посвідчення є чинним і воно вказує на те, що позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Чинність посвідчення вказує і на той факт, що позивач згідно п.4 ч.1 ст.14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51, станом на 01.01.1993 прожив або відпрацював на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років.

Довідкою Заозернянської сільської ради № 152 від 5.05.2015 року підтверджується , що ОСОБА_1 з 28.05.1980 року по 17.12.1987 рік проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3. З довідки КП «Ладжитлосервіс» № 3571 від 16.03.2015 року видно, що з 25.12.1987 року по даний час постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Даний населений пункт, згідно Переліку населених пунктів Вінницької області, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок катастрофи, затвердженого постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року та розпорядженням КМ України № 17 від 12.01.1993 року, відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю.

У судовому засіданні встановлено, що реєстрація місця проживання ОСОБА_1, що зареєстроване місце проживання позивача як в с. Заозерне так і в м. Ладижин ніким не оспорювалась.

Факт постійного проживання позивача за вказаним вище місцем реєстрації з 21.03.1986 року по даний час підтверджується також дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, відповідно до довідок, щодо уточнення характеру та умов роботи № 15 від 03.03.2015 року та від 07.07.2015 року, виданої ТОВ «Основание мостов» м. Москва, вбачається, що ОСОБА_1 працював по вахтовому методу роботи з 15.04.2011 року по 15.03.2015 року в різних регіонах Росії.

Згідно довідок № 21 від 03.03.2015 року та від 06.07.2015 року ЗАТ «Буровые сваи» м. Москва вбачається, що ОСОБА_1 працював по вахтовому методу роботи з 06.12.1995 року по 14.03.2011 року в різних регіонах Росії.

Викладене підтверджується і відповідними записами в трудовій книжці ОСОБА_1

Тобто судом встановлено, що незважаючи на характер та умови роботи ОСОБА_1, його постійним місцем проживання в цей період був м. Ладижин Вінницької області, де проживала його сімя.

Зокрема, згідно акту обстеження житлового приміщення від 09.07.2015 року, комісією КП «Ладжитлосервіс» встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 фактично проживає ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_1 та їх дочка ОСОБА_3 Вказане місце проживання ОСОБА_1 за цією адресою більше 10 років підтвердили також і сусіди.

28.02.2005 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_1 в м. Ладижин, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 28.05.2008 року в м. Ладижин у них народилась дочка ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Факт проживання позивача в с. Заозерне, а згодом і в м. Ладижин підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Зокрема вказали, що часто бачаться із ОСОБА_1, граються разом їх діти. Він працює в Росії, відїжджає на роботу на 2 тижні, а потім знову приїздить.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього кодексу, оцінює докази які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач доказів, які б спростували вищезазначені доводи позивача, чи вказували б на правомірність свого рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах не навів.

Тому суд вважає, що позивачем доведено, що у відповідності до п.2 ст.55 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" він має право на призначення пенсії за віком зі зниженням, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійного віку на 5 років. Як наслідок цього, розпорядження відповідача, яким відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку є неправомірним.

Керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ст. ст. 14, 15, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 26, 44 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,ст.ст. 8-11, 18, 71, 122, 158, 159 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірним розпорядження № 9 від 15.04.2015 року Управління Пенсійного фонду України у місті Ладижин Вінницької області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у місті Ладижин Вінницької області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію як громадянину, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, 4 категорії зі зниженням пенсійного віку на 5 років, у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 26 березня 2015 року.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Суддя: