Справа № 2а-3010/11
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Київ К/800/31030/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Кобилянського М.Г., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и в:

У березні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 9 листопада 2011 року в задоволенні даного позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2013 року вказану постанову суду першої інстанції скасовано і позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії відповідача щодо включення в розрахунок суми пенсії позивача додаткових видів грошового забезпечення та премії у середньому розмірі за останні 24 місяці служби перед звільненням.

Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії позивачу з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, проценту надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ( надбавки, доплати, підвищення) і премії в розмірах, встановлених ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 04.09.2010 року, з врахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Позовні вимоги за період з25.09.2006 року по 03.09.2010 року залишено без розгляду.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цього суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивача наказом начальника УМВС України в Полтавській області від 25.09.206 року №133о/с звільнено з органів внутрішніх справ згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України за ст. 64 п. «в» (у запас через обмежений стан здоров'я).

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області і отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

У розрахунок суми пенсії позивача включено додаткові види грошового забезпечення і премію у середньому розмірі за останні 24 місяці служби перед звільненням.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ (в редакції від 04.04.2006 року) пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Пунктом 29 розділу II Закону України від 28.12.2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, а саме виключено слова "за останньою штатною посадою перед звільненням" та доповнено словами "та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 вказані зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Частиною 2 ст. 152 Конституції України визначено, що зміни, внесені бюджетним законом до ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, втрачають чинність з дати ухвалення рішення Конституційним Судом України та не підлягають застосуванню.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору застосуванню підлягає саме ст. 43 вищенаведеного Закону №2262-ХІІ, а не постанова Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, яка звужує зміст та обсяг прав позивача, встановлених цим Законом.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки ці вимоги підтверджені встановленими обставинами справи і наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених цим судом висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскарженого судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і: В.І. Бутенко

М.Г. Кобилянський

М.І. Мойсюк