Справа № 815/3081/15
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3081/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання Гацанюк К.В.;

представника позивача ОСОБА_1С.(довіреність від 06.02.2015 року);

представника відповідача ОСОБА_2А.(довіреність від 30.01.2015 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 05.01.2015 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області в якому просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 05.01.2015 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

В період з 24.11.2015 року по 12.12.2015 року співробітники Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області провели документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3:

- щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року,

- дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами цієї перевірки 19.12.2014 року відповідач склав акт № 4714/170/-НОМЕР_4, яким встановлені порушення позивачем:

- п.177.10 ст.177 Податкового Кодексу України та «Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність», затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 року № 1025 (підприємець не належно проводив облік доходів та витрат);

- ст.51 Податкового Кодексу України та Наказу ДПА України від 24.12.2010 року № 1020 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку». Так, встановлено, що позивач не виконав в повному обсязі обовязки податкового агента. А саме він не у повному обсязі включив до податкового розрахунку суми по яким проведені нарахування доходу на користь фізичних осіб-підприємців за ознакою доходу « 157», а також суми виплат на користь фізичних осіб-підприємців за ознакою доходу « 157» відобразив з перекрученням даних в розрахунках по формі 1 ДФ за ІІ, ІІІ IV квартали 2014 року;

- пп.138.10.4 п.138.10, п.138.1 ст.138, пп.139.1.6 п.139.1 ст.139, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження сум податку на доходи фізичних осіб з підприємницької діяльності у розмірі 47640,95 грн.;

- п.198.3, п.198.4 ст.198, п.200.1, п.200.2, ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальному розмірі 8005,00 грн.

На підставі цього акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення рішення:

- від 05.01.2015 року № НОМЕР_1, яким позивачеві п.198.3, п.198.4 ст.198, п.200.1, п.200.2, ст.200 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 12007,50 грн., у тому числі за основним платежем 8005,00 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) 4002,50 грн.;

- від 05.01.2015 року № НОМЕР_2, яким позивачеві за порушення ст.51 Податкового Кодексу України та Наказу ДПА України від 24.12.2010 року № 1020 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку» донараховано суму податкового зобовязання із податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 510,00 грн., у тому числі за основним платежем 0,00 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) 510,00 грн.;

- від 05.01.2015 року № 02.04.2015 року, яким позивачеві за порушення пп.138.10.4 п.138.10, п.138.1 ст.138, пп.139.1.6 п.139.1 ст.139, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 71461,43 грн., у тому числі за основним платежем 47640,95 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) 23810,48 грн.

Позивач не погоджується з податковими повідомленнями рішеннями Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області та вважає їх протиправними, винесеними з порушенням норм чинного законодавства та такими, що належать до скасування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на обґрунтування викладені в позовній заяві (а.с.5-12).

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову (а.с.107-115).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_3 зареєстрований виконавчим комітетом Одеської міської ради 04.06.1998 року, номер запису про державну реєстрацію № 2052694 (а.с.19).

Позивач зареєстрований та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області з 04.06.1998 року № 968 (а.с.19). Також позивач отримав свідоцтво платника ПДВ 31.08.2015 року № 100349464.

На підставі направлень від 21.11.2014 року № 708, № 709, № 710, № 712 наказу від 28.10.2014 року № 709-п співробітники Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області провели документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3:

- щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року,

- дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами цієї перевірки 19.12.2014 року відповідач склав акт № 4714/170/-НОМЕР_4 (а.с.19-32).

В акті перевірки встановлені наступні порушення з боку позивача:

- п.177.10 ст.177 Податкового Кодексу України та «Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність», затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 року № 1025 (підприємець не належно проводив облік доходів та витрат);

- ст.51 Податкового Кодексу України та Наказу ДПА України від 24.12.2010 року № 1020 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку». Так, встановлено, що позивач не виконав в повному обсязі обовязки податкового агента. А саме він не у повному обсязі включив до податкового розрахунку суми по яким проведені нарахування доходу на користь фізичних осіб-підприємців за ознакою доходу « 157», а також суми виплат на користь фізичних осіб-підприємців за ознакою доходу « 157» відобразив з перекрученням даних в розрахунках по формі 1 ДФ за ІІ, ІІІ IV квартали 2014 року;

- пп.138.10.4 п.138.10, п.138.1 ст.138, пп.139.1.6 п.139.1 ст.139, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження сум податку на доходи фізичних осіб з підприємницької діяльності у розмірі 47640,95 грн.;

- п.198.3, п.198.4 ст.198, п.200.1, п.200.2, ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальному розмірі 8005,00 грн.

Такі висновки відповідача обґрунтовані тим, що у позивача відсутні належним чином складені та оформлені первинні документи, що свідчить про наявність ознак фіктивності та відсутності фактів реального здійснення господарських операцій.

За наслідками перевірки позивача, податковий орган прийняв податкові повідомлення-рішення:

- від 05.01.2015 року № НОМЕР_1, яким позивачеві п.198.3, п.198.4 ст.198, п.200.1, п.200.2, ст.200 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 12007,50 грн., у тому числі за основним платежем 8005,00 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) 4002,50 грн.(а.с.14);

- від 05.01.2015 року № НОМЕР_2, яким позивачеві за порушення ст.51 Податкового Кодексу України та Наказу ДПА України від 24.12.2010 року № 1020 «Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку» донараховано суму податкового зобовязання із податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 510,00 грн., у тому числі за основним платежем 0,00 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) 510,00 грн. (а.с.15);

- від 05.01.2015 року № НОМЕР_5 02.04.2015 року, яким позивачеві за порушення пп.138.10.4 п.138.10, п.138.1 ст.138, пп.139.1.6 п.139.1 ст.139, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 71461,43 грн., у тому числі за основним платежем 47640,95 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) 23810,48 грн. (а.с.16).

29.01.2015 року позивач подав первинну скаргу на вказані вище повідомлення рішення та акт перевірки до ГУ ДФС в Одеській області (а.с.36-39).

25.03.2015 року ГУ ДФС в Одеській області видало наказ № 53-п «Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки» позивача для обєктивного та всебічного розгляду первинної скарги (а.с.41).

01.04.2015 року відповідач склав акт № 722/17-01- за результатами перевірки на підставі наказу № 53-п від 25.03.2015 року (а.с.47-51).

ГУ ДФС в Одеській області 03.04.2015 року прийнято висновок № /с/15-32-10-02-08, яким залишив скаргу без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

16.04.2015 року позивач подав повторну скаргу до Міністерства доходів і зборів України (а.с.33-35).

За результатами розгляду повторної скарги ДФС України залишила скаргу ФОП ОСОБА_3 без задоволення (а.с.71-74).

З огляду на матеріали справи суд вважає, що податкове повідомлення рішення від 05.01.2015 року № НОМЕР_1 належить скасування з наступних підстав.

Перевіркою позивача було встановлено, що платник податку включив в суму податку на додану вартість по операціям з купівлі товарів не повязаних з подальшим використанням їх в межах господарської діяльності.

Так, у вересні 2013 року позивач придбав у ТОВ «Зест компютерс» компютерне обладнання, а також програмне забезпечення до нього та відніс до складу податкового кредиту податкову накладну № 6 від 04.09.2013 року, видану ТОВ «Зест компютерс» на суму 8004,80 грн.

04.09.2013 року позивач здійснив оплату за компютерне обладнання та програмне забезпечення двома частинами: в сумі 17028,80 грн., та 31000,00 грн.

Суд вважає недоведеним твердженням відповідача щодо подальшого невикористання позивачем у свої господарській діяльності зазначеного товару.

Так, відповідно до видаткової накладної № 491 від 13.09.2014 року позивач придбав компютерні процесори (2 шт.) та програмне забезпечення по дві одиниці кожного (а.с.75).

Податковий орган проводив інвентаризацію за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3 та встановив відсутність компютерного обладнання за вказаною адресою.

Однак, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців позивач зареєстрований та провадить свою господарську діяльність за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 77, корп. А, кв.63. В судовому засіданні представник відповідача визнав, що під час перевірки позивач надавав акти приймання-передачі внутрішнього переміщення основних засобів №15, №16 від 01.10.2013 року (а.с.88-89) за іншою адресою.

Посилання представника відповідача на те, що з пояснень наданих позивачем начальнику ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області видно, що компютерне обладнання не використовувалося у господарській діяльності не знайшли свого підтвердження. Ознайомившись з даними поясненнями (а.с.140-141) суд не знайшов жодного підтвердження доводам відповідача.

За таких обставин суд вважає, що в зазначеній частині позовні вимоги належать до задоволення.

Що ж до решти вимог, суд дійшов висновку, що в їх задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Так, в процесі судового розгляду суд встановив, що ФОП ОСОБА_3В.(покупець) та ФОП Романюк (постачальник) уклали договір поставки № 1/09/11/ОБ від 01.09.2011 року. (а.с.77-79). Згідно з умовами даного договору позивач придбав обладнання на загальну суму 1094700,00 грн. Однак позивач не надав під час проведення перевірки первинних документів на підтвердження здійснення оплати за ним. Так само він їх не надав під час подання скарг до податкового органу. Таким чином, він не надав підтверджуючих матеріалів по розрахунку первинної вартості амортизації. Адже відповідно п.44.6 Податкового Кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Також, згідно з п.44.7 ст. 44 Податкового кодексу у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом трьох робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні. У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу. У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Щодо порушення з боку позивача порядку ведення книги обліку суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність», затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 року № 1025 (далі Порядок № 1025) крім іншого,зазначено, що у графах 2 та 11 відображається сума нереалізованих товарних запасів, сировини, матеріалів тощо на початок та на кінець звітного податкового періоду (року), яка виводиться в грошовій формі, виходячи із ціни їх придбання. У графі 3 щоденно відображається фактично отримана сума доходу від здійснення діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік. У разі необхідності реєстрації нової Книги протягом звітного року записи в ній продовжуються наростаючим підсумком, а попередня Книга залишається у самозайнятої особи. До графи 4 записуються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, пов'язані з придбанням товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт та наданням послуг (номер, дата і назва документа). Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, товарно-транспортна та/або податкова накладна, платіжне доручення, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші розрахункові документи.

Також, згідно з п.5 Порядку № 1025 дані Книги використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації за звітний податковий період (рік).

Так, в процесі розгляду справи суд встановив, що при веденні зазначеної книги позивач у графі не записував реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, повязані з придбанням товарно-матеріальних цінностей, виконанням робіт та наданням послуг (номер, дата і назва документа). Також у графі 5 не відображена загальна вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей та розрахована собівартість виготовленої продукції. Оскільки, позивач не заперечував, що він вів облік у Книзі саме таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про допущені порушення Порядку № 1025.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України: «Витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником)».

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України передбачено, що не включаються до складу витрат суми податку на прибуток, а також податків, установлених пунктом 153.3 статті 153 та статтею 160 цього Кодексу; податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються із сум виплат таких доходів згідно з розділом IV цього Кодексу. Для платників податку, які не зареєстровані як платники податку на додану вартість, до складу витрат входять суми податків на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів, робіт, послуг, вартість яких належить до витрат такого платника податку. У разі якщо платник податку, зареєстрований як платник податку на додану вартість, одночасно проводить операції з продажу товарів (виконання робіт, надання послуг), що оподатковуються податком на додану вартість та звільнені від оподаткування або не є об'єктом оподаткування таким податком, податок на додану вартість, сплачений у складі витрат на придбання товарів, робіт, послуг, які входять до складу витрат, та основних засобів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації, включається відповідно до витрат або вартість відповідного об'єкта основних засобів чи нематеріального активу збільшується на суму, що не включена до податкового кредиту такого платника податку згідно з розділом V цього Кодексу. У разі якщо платник податку на додану вартість відповідно до розділу V цього Кодексу визначає базу оподаткування для нарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість виходячи із винагороди (маржинального прибутку, маржі), податок на додану вартість, сплачений у складі витрат на придбання товарів (послуг), які входять до складу витрат та основних засобів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, включається відповідно до витрат або до вартості відповідного об'єкта основних засобів чи нематеріального активу.

З огляду на матеріали справи та із врахуванням норм законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать до задоволення частково.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України: «Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено»

В даному випадку стягнення судових витрат необхідно провести шляхом їх безспірного списання із рахунка Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 05.01.2015 року № НОМЕР_1, яким позивачеві п.198.3, п.198.4 ст.198, п.200.1, п.200.2, ст.200 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 12007,50 грн., у тому числі за основним платежем 8005,00 грн. та за штрафними (фінансовими санкціями) 4002,50 грн.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь ФОП ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_4) суму сплаченого судового збору в розмірі 60 (шістдесят),90 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через адміністративний суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складений 29 липня 2015 року.

Суддя О.Я. Бойко