Справа № 814/462/15
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/462/15

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся з позовом до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області про визнання дій Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області у відмові надання інформації стосовно висновків проведення перевірки за заявою громадянина ОСОБА_3 протиправними, зобов'язання Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області надати інформацію стосовно висновків проведення перевірки за заявою ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12 грудня 2014 року ОСОБА_2 направлено запит до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області з проханням надати висновок по заяві ОСОБА_3 від 27.11.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності.

Позивач вказує на те, що 28.12.2014 року відповідачем було направлено лист, яким позивачу було відмовлено у наданні висновку Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області про проведення перевірки за заявою ОСОБА_3 Так, позивач зазначає, що відповідач своєю відмовою у наданні запитуваної інформації, порушив права позивача, закріплені Конституцією України, на вільний збір, зберігання, використання і поширення інформації.

Відповідач надав до суду письмові заперечення на позов, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що Ленінський РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області є правоохоронним органом, а не державним органом, який виконує управлінські функції, а тому, на нього не поширюється дія норм Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Крім того, відповідач зазначив, що заява ОСОБА_3 не містила відомостей про вчинене кримінальне правопорушення та була розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян», за результатами розгляду якої було складено висновок, який є службовим документом, який повинен зберігатися у матеріалів перевірки та не може надаватись для огляду. В свою чергу, відповідач зазначив, що позивач не є особою, яка зверталась із заявою, по якій проведено перевірку та складено висновок, у зв'язку з чим він не має право на отримання інформації про результати розгляду звернення громадянина ОСОБА_3

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано Ленінський РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області розглянути запит ОСОБА_2 від 12.12.2014 року та надати висновок за результатами проведення перевірки за заявою ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності.

Не погодившись з таким рішенням Ленінський РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області звернувся з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову від 24.04.2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, про те про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у зв'язку із зверненням громадянина ОСОБА_3 до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області із заявою про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, стосовно позивача було проведено перевірку щодо наявності в діях останнього порушень чинного законодавства, в рамках проведення якої позивачем надавались пояснення дільничному інспектору.

12 грудня 2014 року ОСОБА_2 направлено запит до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області з проханням надати висновок по заяві ОСОБА_3 від 27.11.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності. На вказаний запит позивача, 28.12.2014 року відповідачем було направлено лист, яким позивачу було відмовлено у наданні зазначеного у запиті висновку Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області за результатами проведення перевірки за заявою ОСОБА_3, з посиланням на те, що інформація, яка міститься у висновку, містить персональні дані особи, надання якої без її згоди є порушенням Закону України «Про захист персональних даних».

Вважаючи дії відповідача такими, що порушують положення Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки позивачем не було отримано інформації стосовно висновку до якого дійшов Ленінський РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_3, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про інформацію» кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом. Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України Про доступ до публічної інформації (надалі Закон).

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно до ст. 5 Закону доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

У відповідності до положень ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації суб'єкти, визначені у ст.13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Зі змісту ч. 1 ст. 1 Закону вбачається, що публічна інформація отримується або створюється в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством.

Синтез цієї норми дає можливість зробити висновок про те, що під обов'язками суб'єктів владних повноважень, передбачених чинним законодавством, необхідно розуміти також обов'язки цих суб'єктів не тільки під час виконання владних управлінських функцій, а й інші обов'язки, в тому числі ті, що передбачені процесуальним законодавством.

Таким чином, на визначення інформації публічною не впливає те, при виконанні яких обов'язків суб'єктом владних повноважень вона отримана та яким законодавством ці обов'язки визначені.

Колегіє суддів звертає увагу на той факт, що оскільки заява не містила відомостей про кримінальне правопорушення, її розгляд було проведено у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» та п. 3.5. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 року №1050.

У відповідності до п. 3.5. Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19.11.2012 року №1050, заяви і повідомлення, що надійшли до чергової частини органу внутрішніх справ, у яких відсутні відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в журналі ЄО доповідаються оперативним черговим начальникові органу внутрішніх справ або особі, яка виконує його обов'язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Тобто, відповідач є розпорядником інформації у розумінні положень ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Частиною 3 статті 23 Закону визначено, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

12 грудня 2014 року направлено запит до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області з проханням надати висновок по заяві ОСОБА_3 від 27.11.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності.

Згідно ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право, зокрема, доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається. Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані, зокрема, надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом. Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Однак, 28.12.2014 року відповідачем було направлено лист, яким позивачу було відмовлено у наданні зазначеного у запиті висновку Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області за результатами проведення перевірки за заявою ОСОБА_3, з посиланням на те, що інформація, яка міститься у висновку, містить персональні дані особи, надання якої без її згоди є порушенням Закону України «Про захист персональних даних».

Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Будь-яких інших підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію Законом № 2939 не передбачено.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що заява ОСОБА_3 була розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян», за результатами розгляду якої було складено висновок, який є службовим документом, який повинен зберігатися у матеріалів перевірки та не може надаватись для огляду, з огляду на наступне.

Крім того, апелянтом не було надано доказів на підтвердження того, що висновок Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області складений за результатами проведення перевірки за заявою ОСОБА_3 містить службову інформацію.

Також колегією суддів не приймаються до уваги твердження відповідача стосовно правомірності відмови у наданні зазначеного у запиті висновку Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області за результатами проведення перевірки за заявою ОСОБА_3, з посиланням на те, що ця інформація містить персональні дані особи, надання якої без її згоди є порушенням Закону України «Про захист персональних даних», з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Належність запитуваної інформації до категорії інформації, яка відноситься до конфіденційної інформації, не є достатньою підставою для відмови в доступі. Закон України «Про доступ до публічної інформації» забороняє обмежувати доступ до інформації лише на підставі її належності до конфіденційної інформації.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що ним не було доведено того факту, що інформація, яка міститься у висновку Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області за результатами проведення перевірки за заявою ОСОБА_3 є такою, що була одержана конфіденційно, та відмова у наданні інформації була направлена на запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно. У відповідності до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач в процесі розгляду справи не довів, що висновок Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області за результатами проведення перевірки за заявою ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності містить інформацію, доступ до якої може бути обмежений відповідно до вимог Закону № 2939.

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання дій Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області у відмові надання інформації стосовно висновків проведення перевірки за заявою громадянина ОСОБА_3 протиправними, зобов'язання Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області надати інформацію стосовно висновків проведення перевірки за заявою ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності.

При цьому, ОСОБА_2 направлено запит до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області з проханням надати саме висновок по заяві ОСОБА_3 від 27.11.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, а не інформацію стосовно висновків проведення перевірки за заявою ОСОБА_3, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, з огляду на те , що позивач не звертався з даною заявою до відповідача.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалені у даній справі судові рішення названим вимогам процесуального закону не відповідають.

За таких обставин та з огляду на необхідність повного захисту прав позивача, про захист яких він просив, приймаючи до уваги порушення відповідачем права позивача шляхом відмови у наданні висновку Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області за результатами проведення перевірки за заявою ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, з огляду на відсутність підстав для відмови у задоволенні запиту, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необхідність зобов'язання Ленінський РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області розглянути запит ОСОБА_2 від 12.12.2014 року та надати висновок за результатами проведення перевірки за заявою ОСОБА_4

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький