Справа № 810/2515/15
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2015 року 810/2515/15

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання технічними засобами та ведення журналу забезпечував секретар судового засідання Гузік М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Корпорації "Укртрансбуд" до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Корпорація "Укртрансбуд" з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.05.2015 № НОМЕР_1, згідно з яким позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем "Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД" у сумі 34648,20 грн.

На підставі вказаного податкового повідомлення-рішення податковий орган застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції за недотримання законодавчо встановлених термінів розрахунків при здійсненні імпортних операцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення податкового органу вважає незаконним і безпідставним. Позивач стверджував, що при здійсненні імпортних операцій не порушував термінів розрахунків, імпортований товар надійшов на митну територію України в межах граничних строків і знаходився на митному складі під митним контролем, що підтверджується відмітками митниці на інвойсах та міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR). На думку позивача. Податковий орган невірно обчислював строк для ввезення товару, оскільки дату завершення операції визначав не на момент фактичного ввезення товару на митну територію України і взяття його під митний контроль, а на момент оформлення митної декларації (завершення митного контролю та випуску товару у вільний обіг). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав, надіслав до суду письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій є правомірним. Так, на думку відповідача, строки завершення імпортних операцій слід обчислювати з дня здійснення авансового платежу до дня оформлення вантажної митної декларації, а не до дня фактичного перетину кордону України та взяття під митний контроль, як вважає позивач. Відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову та розглядати справу за відсутності його представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Корпорація "Укртрансбуд" є юридичною особою, що зареєстрована 25.03.2002 (свідоцтво про державну реєстрацію від 25.03.2015 НОМЕР_2). Як платник податків позивач перебуває на обліку у Вишгородській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

У травні 2015 року посадовими особами Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання встановлених законодавством термінів розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 28.05.2014 № VF 1 G12-1804-02-03S03, укладеним з нерезидентом - компанією АО "ВМ" (Чеська Республіка).

За результатами перевірки посадові особи контролюючого органу дійшли висновку про порушення позивачем вимог статті 2 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", що виявилось в одержанні від нерезидента товару на території України після здійсненого авансового платежу на суму 11798150,00 євро з порушенням законодавчо встановлених термінів з простроченням на 6 днів.

Висновки посадових осіб відповідача щодо порушення позивачем законодавчо встановлених термінів базуються на порівнянні даних про дату і суму здійснення позивачем авансового платежу на користь нерезидента та датою оформлення ввізної митної декларації на поставлений нерезидентом товар та його вартість.

За результатами перевірки Вишгородською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.05.2015 № НОМЕР_1, згідно з яким позивачу визначено грошове зобов'язання за платежем "Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД" у сумі 34648,20 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд на підставі зібраних по справі доказів встановив наступне.

У травні 2014 року між Корпорацією "Укртрансбуд" (покупець), компанією АО "ВМ" (Чеська Республіка) (продавець) та Державним спеціалізованим підприємством "Центральне підприємство з поводженням з радіоактивними відходами" (отримувач, реципієнт) було укладено контракт від 28.05.2014 № VF 1 G12-1804-02-03-S03 (надалі за текстом договір) на поставку обладнання (специфікація та ціна обладнання наведені в Додатку №1 до контракту).

В оплату за поставку обладнання на підставі вказаного контракту позивач здійснив шість авансових платежів на загальну суму 890057,00 євро, а саме:

2 червня 2014 року платіж в сумі 100000,00 євро (платіжне доручення від 02.06.2014 №10);

16 червня 2014 року платіж в сумі 150000,00 євро (платіжне доручення від 16.06.2014 №11);

4 липня 2014 року платіж в сумі 195029,00 євро (платіжне доручення від 04.07.2014 №12);

19 серпня 2014 року платіж в сумі 86852,50 євро (платіжне доручення від 19.08.2014 №15);

9 вересня 2014 року платіж в сумі 250000,00 євро (платіжне доручення від 09.09.2014 №17);

12 листопада 2014 року платіж в сумі 108175,50 євро (платіжне доручення від 12.11.2014 №24);

Оскільки строк поставки товару, що передбачений контрактом, перевищував 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу, позивач на виконання вимог статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" з метою продовження строків розрахунків одержав висновок центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Згідно з висновком Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 03.09.2014 № 929 "Щодо продовження строків розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією" позивачу було продовжено строки розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією, а саме:

на платежі від 02.06.2014 в сумі 100000,00 євро та від 16.06.2014 150000,00 євро до 29.09.2014 року;

на платіж від 04.07.2014 у сумі 195029,00 євро до 30.10.2014 року.

Таким чином, судом встановлено, що граничні терміни поставки на територію України обладнання за перераховану валюту є наступними:

за платежем від 02.06.2014 у сумі 100000,00 євро 29.09.2014 (з урахуванням висновку Мінекономрозвитку від 03.09.2014 № 929);

за платежем від 16.06.2014 у сумі 150000,00 євро 29.09.2014 (з урахуванням висновку Мінекономрозвитку від 03.09.2014 № 929);

за платежем від 04.07.2014 у сумі 195029,00 євро 30.10.2014;

за платежем від 19.08.2014 у сумі 86852,50 євро 17.11.2014;

за платежем від 09.09.2014 у сумі 250000,00 євро 08.12.2014;

за платежем від 12.11.2014 у сумі 108175,50 євро 10.02.2015.

Обладнання за вказаним контрактом надійшло на територію України загальною вартістю 890057,00 євро у такі строки:

а) в режимі звичайного імпорту для випуску у вільний обіг (ІМ 40 АА)

на суму 86852,50 євро (за платежем від 19.08.2014) 22.07.2014 (підтверджується штампом митного органу "Під митним контролем" (ПМК 220/102 22.07.2014) на проформі-інвойсі № О/Р140701;

на суму 32889,00 євро (за платежем від 02.06.2014) 21.08.2014 (підтверджується штампом митного органу "Під митним контролем" (ПМК 239/102 21.08.2014) на проформі-інвойсі № О/Р140802;

на суму 135109,50 євро (за платежами від 02.06.2014 та від 16.06.2014) 15.09.2014 (підтверджується штампом митного органу "Під митним контролем" (ПМК 80/102 15.09.2014) на проформі-інвойсі № О/Р140902;

на суму 159049,00 євро (за платежами від 16.06.2014 та від 04.07.2014) 29.09.2014 (підтверджується штампом митного органу "Під митним контролем" (ПМК 153/102 29.09.2014) на проформі-інвойсі № О/Р140904.

б) в режимі звичайного імпорту на митний склад для іноземних товарів (ІМ 74 АА):

на суму17 980,00 євро 15.09.2014 (підтверджується штампом митного органу "Під митним контролем" (ПМК 80/102 15.09.14) на проформі-інвойсі № О/Р140902;

на суму 458177,00 євро 30.09.2014 (підтверджується штампом митного органу "Під митним контролем" (ПМК 64/102 30.09.14) на проформі-інвойсі № О/Р140904.

З митного складу обладнання було випущено у вільний обіг наступним чином:

згідно з ПМК 208/102 05.11.14 ОНП 208/102 05.11.2014 на суму 17980,00 євро (проформа-інвойс О/Р140902), електронне декларування 102110000/2014/027579;

згідно з ПМК 208/102 05.11.14 ОНП 208/102 05.11.2014 на суму 458177,00 євро (проформа-інвойс О/Р140904), електронне декларування 102110000/2014/027581.

Таким чином, ввезені на територію України матеріальні цінності за контрактом від 28.05.2014 № VF 1G12-1804-02-03-S03 станом на 31.10.2014 знаходились на території України та перебували під контролем митних органів, а саме:

одна частина обладнання (системи технологічного відеоспостереження на ділянці 3-х гарячих камер освітлення ГК, керування з робочого місця оператора) на суму 17980,00 євро була ввезена на митну територію України, прийнята під митний контроль та передана на митний склад 15.09.2014 року, що підтверджується ВМД 102110000/2014/026261;

інша частина обладнання (системи технологічного відеоспостереження на ділянці 3-х гарячих камер освітлення ГК, керування з робочого місця оператора) на суму 100000,00 євро була ввезена на митну територію України, прийнята під митний контроль та передана на митний склад 30.09.2014 року, що підтверджується ВМД 102110000/2014/026636.

Таким чином, суд встановив, що за усіма платежами, здійсненими позивачем на користь нерезидента, обладнання було ввезено на митну територію України в межах визначеного законом строку.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Закон України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" був прийнятий Верховною Радою України в 1994 році з метою запобігання безпідставному вивезенню валютних цінностей та майна за межі України, у звязку з чим встановлено граничні строки одержання валютної виручки за вивезений товар, в разі його експорту, або одержання товару, в разі здійснення авансового платежу за межі України, а також передбачено відповідальність за порушення вказаних строків у вигляді пені, що нараховується за кожний день прострочення.

Так, статтею 2 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" передбачено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Частиною четвертою вказаної статті Національному банку України надано право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

У період з 02.06.2014 по 12.11.2014 (в якому позивач здійснював авансові платежі на користь нерезидента) Національний банк України постановами правління від 12.05.2014 № 270 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" та від 20.08.2014 № 515 "Про врегулювання ситуації на валютному ринку України" зменшував визначений статтею 2 Закону № 185/94-ВР строк та встановлював, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до статті 4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно із статтею 1 Закону України від 16.04.1991 № 959-ХІІ "Про зовнішньоекономічну діяльність" моментом здійснення експорту (імпорту) є момент перетину товаром митного кордону України або республік (колишнього) Союзу РСР або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Відповідно до статті 10 Митного кодексу України, межі митної території України є митним кордоном України, збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України.

В силу положень статті 318 Митного кодексу України усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

Таким чином, якщо ввезений товар фактично перетнув митний кордон України, він підпадає під режим митного контролю і щодо нього здійснюються митні процедури митними органами України.

З цього також випливає і зворотне твердження: якщо товар перебуває під митним контролем (на товаросупровідних документах митницею проставлено штамп «Під митним контролем»), це означає, що товар ввезено в Україну і щодо нього розпочато митні процедури.

Під час судового розгляду суд встановив, що за авансовими платежами (від 02.06.2014 у сумі 100000,00 євро; від 16.06.2014 у сумі 150000,00 євро; від 16.06.2014 у сумі 150000,00 євро; від 04.07.2014 у сумі 195029,00 євро; від 19.08.2014 у сумі 86852,50 євро; від 09.09.2014 у сумі 250000,00 євро; 12.11.2014 у сумі 108175,50 євро), здійсненими позивачем на користь нерезидента відповідно до контракту від 28.05.2014 № VF 1 G12-1804-02-03-S03, поставлене нерезидентом обладнання перетнуло митний кордон України в межах визначеного законом граничного строку. Факти і дати перетину кордону посвідчуються штампами митниці «Під митним контролем», проставленими на проформах-інвойсах та міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR).

Це означає, що факт правопорушення в діях позивача відсутній.

Суд не приймає до уваги твердження податкового органу про те, що обчислення строку для ввезення імпортованого товару операції має тривати до моменту оформлення митної декларації, адже митна декларація є доказом завершення митного оформлення товару та його випуску у вільний обіг і не завжди дата її оформлення збігається з датою ввезення товару на митну територію України. Факт ввезення товару, як правило, підтверджується відмітками митниці "Під митним контролем" на товарно-супровідних документах (інвойсах, міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR), коносаментах тощо).

Та обставина, що позивачем не завершено митне оформлення імпортованого товару (не оформлено митну декларацію), ввезеного на митну територію України в межах передбаченого статтею 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" строку, не утворює правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 4 цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 01.07.2009 по справі № 21-890.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Податковий орган не доказав суду належними та достатніми доказами факт порушення позивачем граничних строків ввезення в Україну обладнання, а висновок про те, що обчислення строку має тривати від дати здійснення авансового платежу до дня оформлення митної декларації, є невірним і не відповідає змісту закону.

За таких обставин, рішення податкового органу від 26.05.2015 № НОМЕР_1, згідно з яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання в розмірі 34648,20 грн. за платежем "пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності", є безпідставним і підлягає скасуванню.

Таким чином, позов є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір, доказів понесення інших судових витрат суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню з державного бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 26.05.2015 № НОМЕР_1, згідно з яким Корпорації "Укртрансбуд" визначено грошове зобов'язання за платежем "Пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД" у сумі 34648,20 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Корпорації "Укртрансбуд" судові витрати у сумі 182 (сто вісімдесят дві) гривень 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - "06" липня 2015 р.