Справа № 2а-7167/09/0870
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2010-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
02 лютого 2010 року Справа № 2а-7167/09/0870
За позовом: Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
до: фізичної особи підприємця ОСОБА_1
про стягнення 3 220, 50 грн.
У складі головуючого судді Нечипуренко О.М.
при секретарі судового засідання Бриль А.В.
за участі представників сторін:
від позивача - ОСОБА_2 (довіреність № 07-26/4234 від 02.10.2009)
від відповідача не прибув
31.12.2009 до Запорізького окружного адміністративного суду в порядку, передбаченому КАС України, звернулося Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі по тексту позивач) з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 або відповідач) про стягнення 3 220, 50 грн. суми адміністративно господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008 році.
Ухвалою від 04.01.2010 судом відкрито провадження в адміністративній справі №2а-7167/09/0870 та призначено судове засідання на 21.01.2010. Розгляд справи відкладався до 02.02.2010.
Позивач у судовому засіданні 02.02.2010 позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просить задовольнити його у повному обсязі. Зокрема вказує, що відповідно до приписів Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», середньооблікова кількість інвалідів на підприємстві ОСОБА_1 повинна складати 1 особа. Але, згідно відомостей, наданих відповідачем, середньооблікова кількість інвалідів на підприємстві ОСОБА_1 у 2008р. складала 0 особи, що є менше, ніж установлено нормативом.
Крім того, згідно ч. 2 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нараховану на повну суму недоїмки за весь її строк.
З урахуванням викладеного, Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008р. у розмірі 3 220, 50 грн.
Відповідач належним чином сповіщений про день і час розгляду справи, у судове засідання не прибув. Копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з доданими до неї документами, повернулись на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Місцезнаходження відповідача визначається відповідно до вимог ст.93 Цивільного кодексу України в редакції Закону №2452-IV від 03.03.2005 року.
Приймаючи рішення за відсутності відповідача, суд бере до уваги те, що відповідач не надав суду відомостей про зміну свого місця знаходження (перебування).
До повноважень судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
До того ж, надані позивачем матеріали свідчать про те, що неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, отже справу вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства, судом здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».
У засіданні 02.02.2010, судом, відповідно до ст.160 КАС України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи та надані для огляду оригінали документів, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -
Фізична особа підприємець ОСОБА_1 відноситься до фізичних осіб, яким, відповідно до ст. 19 Закону Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21.03.91 № 875, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів.
Як вбачається із матеріалів справи (звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2008р - форма №10-ПІ) середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали на підприємстві відповідача у 2008р. склала 9 осіб. Кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на підприємстві відповідача на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» повинна складати - 1 особа.
За невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів підприємства, установи, організації, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів є менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.
Оскільки в добровільному порядку адміністративно-господарські санкції та пеня за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008р. у розмірі 3 220, 50 грн. ОСОБА_1 не сплачена, Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом про стягнення з останнього вказаної суми.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми законодавства, заслухавши представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ч. 8 ст. 169 Господарського кодексу України, підприємства з правом найму робочої сили зобовязані забезпечувати визначену, згідно закону, кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, що потребують соціального захисту, і встановлює відповідальність підприємства за порушення даної вимоги.
Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантії їм рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя, визначаються Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів».
Відповідно до вимог ст. 17 вказаного Закону, з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів їм забезпечується право працювати на підприємствах (обєднаннях), в установах і організаціях із звичайними умовами праці, в цехах і на дільницях де застосовується праця інвалідів, а також займатись індивідуальною та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом. Відмова в укладенні трудового договору з мотивів інвалідності не допускається за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров'я перешкоджає виконанню професійних обов'язків, загрожує здоров'ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров'я інвалідів.
Статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів» визначено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у т.ч. спеціальні робочі місця створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4% (чотирьох відсотків) середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Згідно з приписами ст. 19 цього Закону, середньооблікова кількість інвалідів на підприємстві відповідача повинна складати - 1 особа.
Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів і забезпечують працевлаштування інвалідів.
Відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів. (форма №10-ПІ) затвердженого наказом Мінпраці України від 10.02.2007р. № 42, наданого відповідачем, середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали на підприємстві відповідача склала 9 осіб. Кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на підприємстві відповідача на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» повинна складати - 1 особа.
Згідно відомостей, наданих відповідачем у звіті, середньооблікова кількість інвалідів на підприємстві склала 0 осіб, що є меншим ніж встановлено нормативом.
Згідно ст. 20 зазначеного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів є менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайнято інвалідом.
З матеріалів справи вбачається (звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів у 2008р.), що середньорічна заробітна плата штатного працівника ОСОБА_1 складає 6000, 00 грн., тому, у відповідності до приписів ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу з працевлаштування інвалідів у 2008р., застосованих до відповідача, складає 3000,00 грн.
Згідно ч. 2 ст. 20 Закону України « Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нараховану на повну суму недоїмки за весь її строк.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2007р. №70 «Про порядок сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів» зазначено, що порядок нарахування пені та встановлення строку її сплати затверджується Міністерством праці України.
На виконання зазначеного положення Постанови Кабінету Міністрів України № 70 Наказом Міністерства праці від 15.05.2007р. № 223 було затверджено «Порядок нарахування пені та її сплати».
Згідно п. 3.7 зазначеного Порядку у поданій до відповідної судової інстанції позовній заяві за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів відділення Фонду розраховує суму пені на дату її подання. Враховуючи, що ставка НБУ з 12.08.2009 становить 10,25% - розрахунковий розмір пені дорівнює 0,03%.
Сума пені розраховується за один день прострочення і в даному випадку складає: 3000, 00 грн. х 0,03 %= 0,90 грн. за один день прострочення сплати адміністративно-господарських санкцій. Оскільки відповідачем прострочено 245 днів сплати адміністративно-господарських санкцій, то сума пенні складає 220,50 грн.
Оскільки на час розгляду справи відповідачем доказів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 3000, 00 грн. та пені у сумі 220, 50 грн. суду не надано, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є законними та підтвердженими зібраними у справі доказами.
На підставі викладеного, враховуючи положення ч. 1 ст. 11 КАС України (розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості) та ч. 1 ст. 71 КАС України (кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення) суд вважає позовні вимоги Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 суми адміністративно господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2008 році у розмірі 3 220, 50 грн. доведеними, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно приписів п. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд
1. Позов Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення 3 220, 50 грн., задовольнити.
Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова в повному обсязі у відповідності до вимог ст. 160 КАС України оформлена і підписана 16.02.2010

Суддя О.М. Нечипуренко