Справа № 1003/2024/2012
Суддя: Дмитренко А. М.
Дата ухвалення: 2012-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1003/2024/2012
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2012 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючий суддя Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він є учасником бойових дій і згідно законодавства має право на щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, але відповідачем вказану допомогу за 2011 рік йому виплачено у меншому розмірі. А тому позивач просив суд зобовязати відповідача провести перерахунок і виплату вказаної допомоги за 2011 рік в розмірі 3360 грн.

За ухвалою судді від 13.02.2012 року відкрито провадження по справі і її призначено до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив суд визнати протиправною відмову відповідача щодо перерахунку грошової допомоги до 5 травня і зобовязати відповідача провести перерахунок і виплату вказаної допомоги в розмірі, передбаченому ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Представник відповідача до суду не зявився, але суду надано письмові заперечення відповідача на позов з клопотанням щодо розгляду справи без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що позивач користується пільгами, встановленими для учасників бойових дій, що стверджується копією посвідчення серії АА № 226207 від 10.09.1998 року.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту учасникам бойових дій щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

В судовому засіданні також встановлено, що виплата вказаної допомоги позивачу за 2011 рік проведена в розмірі 460 грн., кошти перераховані платіжним дорученням від 21.04.2011 року, що підтверджується довідкою управління соцзахисту, не заперечується позивачем.

Виплата зазначеної допомоги була проведена в розмірах відповідно до постанови КМ України від 04.04.2011року за № 341 Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2011 році відповідно до Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Як встановлено судом, розміри одноразової грошової допомоги до 5 травня, визначені на 2011 рік вищевказаною постановою КМ України, не відповідають розмірам цієї допомоги, передбаченим Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Положення цього Закону щодо розмірів вказаної допомоги є діючими, не зупинені на 2011 рік Законом України Про Державний бюджет України на 2011 рік, не визначені Законом про державний бюджет і розміри грошової допомоги до 5 травня.

Згідно зі ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана ВР України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана ВР України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то суд вважає, що при вирішенні даного спору щодо визначення розміру щорічної допомоги до 5 травня за 2011 рік підлягають застосуванню саме положення ст.12 Закону Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а не постанови КМ України № 341, на яку вказано вище.

Таким чином, як вказано вище, питання щодо розмірів грошової допомоги до 5 травня на 2011 рік на момент виплати допомоги були врегульовані тільки Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та постановою КМ України № 341 від 04.04.2011 року.

Але в разі колізії між нормативноправовими актами КМ України та Законами України застосуванню підлягають саме положення Законів України, які є актами вищої юридичної сили.

Як вказано вище, при визначенні розміру даної допомоги застосовується мінімальна пенсія за віком, як розрахункова величина.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

А тому суд вважає за можливе не приймати до уваги положення ч.3 ст.28 вищевказаного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого законодавчо визначеного мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем його права на одержання щорічної грошової допомоги в розмірах, передбачених Законом Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

За п.1 постанови КМ України від 18.02.2004 року № 177 Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, у розмірах, установлених законом про Державний бюджет на відповідний рік, і для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення.

Отже, управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради є належним відповідачем по даній справі.

Таким чином, суд вважає протиправною відмову відповідача щодо перерахунку щорічної грошової допомоги до 5 травня позивачу виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ст..21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 750 гривень, з 1 квітня - 764 гривні, з 1 жовтня - 784 гривні, з 1 грудня - 800 гривень.

Таким чином, позивач має право на одержання недоплаченої суми щорічної грошової допомоги в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком відповідно до розміру прожиткового мінімуму -764 грн. на момент виплати допомоги в квітні 2011 року з врахуванням виплаченої суми 460 грн.

25.01.2012 року Конституційним Судом України прийнято рішення за № 3-рп/2012, в п.3 резолютивної частини якого вказано на те, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Але слід зазначити, що в рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року за № 1-рп/99 / справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів/ зазначено, зокрема, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин вони були врегульовані відповідними нормативно-правовими актами, на що вказано вище в рішенні, а тому положення, закріплені в рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012 року, на дані правовідносини поширюватися не можуть.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, позовну заяву з доданими документами одержано в суді 29.09.2011 року, тобто, позивач звернувся до суду в установлений КАС України строк, але в звязку з великою кількістю справ зареєстровано позовну заяву канцелярією суду в автоматизованій системі документообігу тільки 27.01.2012 року.

А відповідно до ч.9 ст.103 КАС України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами звязку.

На підставі ст.4 Декрету КМ України Про державне мито позивач був звільнений від сплати судового збору на час звернення до суду з цим позовом.

А тому керуючись ст. ст. 19, 22, 113 Конституції України, Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Законом України Про Державний бюджет України на 2011 рік, ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, постановою КМ України від 4 квітня 2011року за № 341 Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2011 році відповідно до Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань, ст.ст. 6,9,17, 99, 103,158-163, 167,185,186 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо відмови у проведенні перерахунку одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік ОСОБА_1 відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком на момент виплати.

Зобовязати управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради /м.Біла Церква, вул.Я.Мудрого,2, / провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, відповідно до мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого в ст.21 Закону України « Про Державний бюджет України на 2011 рік», що становить 764 грн. на момент виплати допомоги, за вирахуванням виплаченої суми в розмірі 460 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя ОСОБА_2