Справа № 751/5495/15-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/5495/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Мороз К.В. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, справу за апеляційною скаргою відповідача - управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові на постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові щодо відмови у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 червня 2015 року позовні вимоги - задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити. Відповідач мотивує свої вимоги тим, що постанова суду першої інстанції була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1, 01 серпня 1987 року позивач - ОСОБА_3 був прийнятий на посаду лікаря інтерна 1 кардіологічного відділення для проходження річної інтернатури (а.с.10).

21 липня 1988 року звільнений в зв'язку з закінченням річної інтернатури; 02 серпня 1988 року прийнятий на посаду лікаря терапевта чергового прийомного відділення, 01.12.1988 року переведений на 0,5 посади лікаря нефролога і 0,5 посади лікаря пульмонолога пульмонологічного відділення (а.с. 10-11).

Згідно з копією наказу № 159-к від 16 травня 1986 року про відрядження працівників інституту, в клікувально-профілактичні заклади Київської області для виконання наказу МЗ УССР № 21 від 03 травня 1986 року для роботи в лікувально-профілактичних закладах Київської області відряджено зі збереженням заробітної плати в Макарівську ЦРЛ асс. каф. внутрішніх хвороб № 3 ОСОБА_4 та 30 студентів 1 лікувального факультету, в Бородянську ЦРЛ асс. каф. внутрішніх хвороб № 2 ОСОБА_5 та 39 студентів ІІ лікувального факультету; в Іванківську ЦРЛ асс. каф. внутрішніх хвороб № 2 ОСОБА_6 та 31 студентів ІІ лікувального факультету, в Поліську ЦРЛ асс. каф. внутрішніх хвороб № 3 ОСОБА_7 та 50 судентів І лікувального факультету, в Поліську ЦРЛ клін. ординатора каф. шкірвензахворювань ОСОБА_8 та 14 клін. ординаторів. Строк відрядження 5 днів: з 4 по 8 травня 1986 року (а.с.21).

Відповідно до довідки від 21 грудня 1993 року, позивачу виплачена заробітна плата в сумі 63 карбованці 03 коп. за роботу в населеному пункті Поліського району, Київської області, с. Бобер зони відчуження в період з 4 травня 1986 року по 8 травня 1986 року (а.с.14).

Згідно з довідкою № 9 від 29 грудня 2014 року, позивач був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29 грудня 1987 року № 1497-878 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 6 червня 1986 року № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173: з 4 травня 1986 року по 08 травня 1986 року, Поліський район (а.с.20).

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 р. (категорії 2) (а.с.15) та дубліката посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р серії НОМЕР_3 (а.с.16), визначено право позивача на пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

Листом № 2675/05 від 02 листопада 2015 року, позивачу повідомлено про відмову у призначені пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки не надано первинні документи, якими б підтверджувалося перебування на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме в населених пунктах зони відчуження Поліського району Київської області (а.с.8).

Не погоджуючись з таким вирішенням порушених питань, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з липня 1986 року по 31.12.1986 року не менше 5 календарних днів.

Відповідно до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: г) документи які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об'єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від катастрофи на ЧАЕС та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням ст. 55 Закону).

Як вбачається з довідки Національного медичного університету імені О.О. Богомольця № 9 від 29 грудня 2014, позивач був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦККПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 29.12.1987 року № 1497-378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 06.06.1986 року № 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, з 04 травня 1986 року по 08 травня 1986 року.

Позивачем надано довідку про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою № 122, яка відповідає вимогам, встановленим постановою Держкомітету СРСР по праці і соціальним питання від 09 березня 1988 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка від 21 грудня 1993 року, видана Українським державним медичним університетом імені академіка О.О. Богомольця, згідно якої позивачу за роботу в населених пунктах Поліському районі Київської області с. Бобер зони відчуження в період з 4 травня 1986 року по 8 травня 1981 року виплачена заробітна плата в сумі 63 карбованці 03 копійки.

Зазначені документи належним чином підтверджують період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, недійсними не визнавалися.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції про неправомірність дій відповідача щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років та зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, КАС України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові на постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 червня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 30.07.2015 р.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Міщук М.С.

Гром Л.М.