Справа № 802/2035/15-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 липня 2015 р. Справа № 802/2035/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: управління Пенсійного фонду України у Літинському районі Вінницької області

до: фермерського господарства "Щербич"

про: стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося управління Пенсійного фонду України у Літинському районі Вінницької області (далі - УПФУ у Літинському районі, позивач) з адміністративним позовом до фермерського господарства "Щербич" (далі - ФГ "Щербич", відповідач) про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Позов обґрунтовано тим, що за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню до Пенсійного фонду України фактичних витрат по виплаті пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" по пенсіонеру ОСОБА_3 в сумі 1847,52 грн. Вказану заборгованість відповідач добровільно не сплатив, а тому позивач звернувся до суду щодо її примусового стягнення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити адміністративний позов повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що у 2014 році фермерське господарство було платником фіксованого сільськогосподарського податку та відповідно до вимог Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" звільнялося від сплати фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIIІ відбулося перейменування "фіксованого сільськогосподарського податку" на "єдиний податок четвертої групи", при цьому, як зазначив представник ФГ "Щербич", ані сама пільга, ані вимоги до підприємств, які можуть нею скористатися, змінені не були.

Оскільки з 2015 року ФГ "Щербич" зареєстроване в фіскальній службі платником єдиного податку четвертої групи, тому, на думку представника відповідача, відсутні підстави для відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Також зазначив, що ФГ "Щербич" не вважає своїм обовязком здійснювати відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій призначеної відповідно до п. "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадянці ОСОБА_3, оскільки остання пропрацювала у ФГ "Щербич" лише декілька днів, у звязку з чим підстав для покриття витрат на відшкодування призначеної їй пільгової пенсії у повному обсязі не має.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ФГ "Щербич" перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Літинському районі Вінницької області, та згідно повідомлення Літинського відділенні Хмільницької ОДПІ ГУ ДФС є платником єдиного податку ІV групи.

Абзацом 4 п.1 ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону (п.1 - суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; п.2 - філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади), об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"- "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", пункту 6.1 Розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція), відшкодуванню підлягають фактичні витрати Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які працювали або працюють на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 у розмірі 100 відсотків.

Відповідно до підпункту 6.4 пункту 6 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.

За правилами встановленими пунктом 6.7 Розділу 6 Інструкції, підприємства та організації зобов'язані щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як встановлено судом, за відповідачем рахується заборгованість з невідшкодованих фактичних витратах на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах відповідно до п. "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" гр. ОСОБА_3, за період з квітня по червень 2015 року включно в загальному розмірі 1847,52 грн., що підтверджується розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій (а.с. 7), повідомленнями-вимогами (а.с. 13-15), розрахунками ціни позову (а.с. 10-12). Станом на день розгляду справи в суді доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем не надано.

Надаючи оцінку запереченням представника відповідача про те, що ФГ "Щербич" не є суб'єктом господарювання, яке відшкодовує Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, то суд зазначає наступне.

З 01 січня 2015 року змінилось законодавче регулювання оподаткування сільськогосподарських підприємств. До 01 січня 2015 року сільськогосподарські підприємства сплачували фіксований сільськогосподарський податок, особливості обкладення яким встановлювались статтею 307 ПК України.

Податки і збори, не зазначені у пункті 307.1 цієї статті, сплачуються платником податку в порядку і розмірах, установлених цим Кодексом, а єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - в порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п.1 ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок. Сформовано 4 групи платників єдиного податку. До 4 групи таких платників віднесено відповідача.

Конституційний Суд України в Рішенні від 03.10.1997 р. №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Суд зауважує, що заборгованість, про стягнення якої подано позов, виникла у відповідача за період з квітня по червень 2015 року. Тому, застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми, які діяли станом на квітень-червень 2015 року, тобто норми ПК України в редакції Закону № 71-VIII від 28.12.2014 року, а також п.1 ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, положення п.1 ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" звільняють від сплати збору саме платників фіксованого сільськогосподарського податку, до яких, з урахуванням положень ПК України в редакції Закону № 71-VIII від 28.12.2014 року, відповідач не відноситься.

Таким чином, з врахуванням змін до Податкового кодексу України, у відповідності до вимог Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2015 року відповідач зобов'язаний відшкодовувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Що ж до інших доводів представника відповідача про відсутність підстав відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій призначеної на пільгових умовах громадянці ОСОБА_3, оскільки остання пропрацювала у ФГ "Щербич" незначний проміжок часу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до запису в трудовій книжці гр. ОСОБА_3 вона була прийнята 03.10.2012 року на роботу свинаркою ферми с. Багринівці та 23.10.2012 року гр. ОСОБА_3 звернулась до управління Пенсійного фонду України у Літинському районі із заявою про призначення пенсії.

Пенсія призначена відповідно до пункту "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до якого на пенсію на пільгових умовах мають право жінки, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали пятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.1992 року №244 "Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали пятеро і більше дітей" встановлено, що жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали пятеро або більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу. Право на пенсію на вказаних умовах мають жінки, які зайняті на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві у колгоспах, державних господарствах, міжгосподарських підприємствах, кооперативах, орендних колективах, а також в фермерських та інших господарствах незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до абзацу 2 п. 6.2. Інструкції стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Суд звертає увагу, що оскільки відповідно до пункту "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію жінки, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали пятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, то підприємство, з якого жінка виходить на пенсію відповідно до пункту "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відшкодовує 100% витрат на виплату та доставку пенсії.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги відповідають дійсним обставинам справи, та сума, відображена в позовній заяві, підтверджується належними доказами, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути із фермерського господарства "Щербич" (вул. Коцюбинського, 104, смт. Літин Вінницької області, ) на користь управління Пенсійного фонду України у Літинському районі Вінницької області (вул. Леніна, 29, смт. Літин Вінницької області, , р/р 0103 в ОПЕРУ Ощадбанку, МФО 302076) заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату пенсії, призначеної на пільгових умовах за квітень-червень 2015 року в сумі 1847 (одна тисяча вісімсот сорок сім) гривень 52 копійки.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович