Справа № 520/6259/15-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 520/6259/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Маломуж А.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання неправомірною відмову у проведені перерахунку та зобов'язання провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з дня виникнення права на відповідний перерахунок, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 31 січня 2013 року, у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідок Територіального Управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 22 квітня 2015 року про розмір заробітної плати за січень, грудень 2013 року, січень 2014 року та квітень 2015 року - без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 20 травня 2004 року постановою Верховної Ради України від 20 травня 2004 року ОСОБА_1 було звільнено з посади судді військового апеляційного суду Військово-Морських Сил у зв'язку із поданням заяви про відставку. За розпорядженням Управління ПФУ у Київському районі від 16 жовтня 2012 року, як суддя у відставці позивач отримує довічне грошове утримання у розмірі 90 % від заробітної плати, зазначеної у довідці від 29 січня 2007 року за №36 (щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці склало 10534,63 гривень).

23 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, однак 27 квітня 2015 року УПФУ у Київському районі м. Одеси відмовило у здійсненні перерахунку, посилаючи на те, що ст.. 138 Закону України «про судоустрій і статус суддів» проведення перерахунку довічного грошового утримання може здійснюватися лише суддям Конституційного Суду України.

Враховуючи свою незгоду з рішенням управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси, позивач вимушений був звернутись з позовом до суду за захистом своїх прав.

Постановою постанову Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2015 року адміністративний позов було задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 травня 2015 року.

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, починаючи з 01 травня 2015 року, у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді згідно довідок Територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області від 22 квітня 2015 року з урахуванням раніше проведених виплат.

Допущено згідно ч.1 ст. 256 КАС України негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду пенсійний орган подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У зв'язку з неприбуттям учасників процесу в судове засідання справа розглянута згідно п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 травня 2004 року ОСОБА_1 набув статусу судді у відставці.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право на перерахунок довічного грошового утримання згідно до вимог ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у позивача виникло з моменту нових умов оплати праці діючого судді.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

За змістом ст. 138 ч. 3 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

За власним вибором позивачу повинні виплачувати щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

03 червня 2013 року Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України окремих положень статті 2 абзацу другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ухвалив рішення, яким скасував обмежену базу для нарахування суддям щомісячного грошового утримання, скасував всі обмеження граничного розміру довічного грошового утримання, ці обмеження визнані неконституційними. Тобто ці обмеження були неконституційними з моменту їх застосування.

Отже, Конституційний Суд України 03 червня 2013 року визнав такими, що не відповідають Конституції України: частина третя, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»; стаття 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів»; абзац другий пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії /довічного грошового утримання/ здійснюється без індексації, без застосування положень частини другої, третьої, статті 42 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Приписами Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» визнані неконституційними, та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційного Суду України цього рішення.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів, у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок положень законів України визнаних неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

На підставі положень вищевказаного рішення Конституційного Суду України, позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання відповідно до ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», на підставі довідок від 22 квітня 2015 року за №5-3924,5-3925,5-3925,5-3930 Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про розмір судової винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

За правилами частини першої статті 126 Конституції України, Конституція і закони України повинні гарантувати незалежність і недоторканність суддів. До таких конституційних гарантій віднесено обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів/ частина перша ст. 130 Конституції України.

На підставі пункту 8 частини четвертої статті 47, статей 136-138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» належне матеріальне та соціальне забезпечення судді, в тому числі і щомісячне довічне грошове утримання, є елементами статусу судді та однією з основоположних гарантій незалежності судді.

Частина 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» наголошує - щомісячне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З огляду на те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і розмір пенсії колишнього державного службовця залежать від суми грошового утримання діючого судді (заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та виходячи з принципу єдності статусу суддів, у разі підвищення розміру грошового утримання діючого судді має здійснюватись перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Серед основних завдань і функцій Пенсійного фонду України та його органів на місцях є призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати, згідно Постанови правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 р. № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.2008 р. №5-5).

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 р. № 3-1 встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначаються відомості про заробітну плату судді, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

При виході у відставку ОСОБА_1 визначено довічне грошове утримання в розмірі 90 % від зарплати діючого судді на відповідній посаді.

Оскільки Конституційний Суд України визнав неконституційними обмеження в отриманні довічного утримання суддів у відставці, то ці обмеження були вже неконституційними з моменту їх застосування. Тому право на перерахунок довічного грошового утримання згідно до вимог ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у позивача виникло з моменту нових умов оплати праці діючого судді.

Посилання відповідача на те, що перерахунок довічного утримання згідно до частини 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» можливий лише відносно суддів Конституційного Суду України і не стосується суддів інших судів України, не приймається судом до уваги, оскільки пункт 4 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має спеціальне відношення виключно і тільки для суддів Конституційного Суду України, склад якого може утворюватися не тільки з професійних суддів, а із фахівців в галузі права, прокурорів, викладачів, тощо, крім того на Конституційний Суд України і його суддів розповсюджується Закон України «Про Конституційний Суд України», а ст.29 цього Закону визначає соціальне і побутове забезпечення суддів Конституційного Суду України, тому законодавець виділив окремо частину 4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», бо нарахування виплат і довічного утримання суддям Конституційного суду і суддям інших судів України значно відрізняються.

З рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року вбачається, що довічне щомісячне утримання суддям у відставці Конституційного Суду України, Верховного Суду України, Вищих спеціалізованих судів України виплачується саме цими судами без втручання Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст.138 ч. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» довічне щомісячне грошове утримання суддям у відставці виплачується Пенсійним фондом України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач частково довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2015 року у справі № 520/6259/15-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян