Справа № 805/2017/15-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/2017/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 р. Справа № 805/2017/15-а

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабаш Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування рішень про застосування штрафних санкцій та сплату пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, -

В С Т А Н О В И В :

Підприємством отримано відповідь Донецької Торгово-промислової палати №793/12.12-03 від 02.06.2015 року, згідно якої остання повідомляє, що на підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відповідальність, штрафні та фінансові санкції за невиконання обов’язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 року до закінчення АТО до платників єдиного внеску не застосовуються. Також, в зазначеній відповіді позивачу вказано на те, що недоїмка, яка виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів , визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилась антитерористична операція, визначається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу. При цьому, зазначеною нормою не вимагається надання податковому органу сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин.

Крім того, позивач вказує відсутність у нього обов’язку подання до контролюючого органу заяви про звільнення від сплати єдиного внеску, оскільки антитерористична операція на момент подання позовної заяви до суду не завершена, що є загальновідомим фактом.

З огляду на зазначене, вважає, що спірні рішення винесено відповідачем неправомірно, просить їх скасувати.

В обґрунтування своєї позиції відповідачем до суду надані заперечення на позовну заяву. Так, відповідач обґрунтовує правомірність винесених спірних рішень тим, що згідно ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування», за приписами якої єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За даними картки особового рахунку підприємства позивача недоїмка зі сплати єдиного внеску, яка виникла по звітах за березень 2014 року – вересень 2014 року, січень 2015 року, лютий 2015 року 31.03.2015 року погашена у повному обсязі,

Вважає, що у відповідності до приписів ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення АТО, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов’язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Зазначив, що Державної фіскальною службою України 05.12.2014 року надано роз’яснення щодо однозначного тлумачення та застосування норм Закону України «Про тимчасовві заходи на період проведення антитерористичної операції», у відповідності до якого платники, які продовжують здійснювати господарську діяльність, нараховувати, обчислювати і сплачувати заробітну плату, зобов’язані виконувати всі встановлені Законом №2464 функції. Закон України «Про тимчасовві заходи на період проведення антитерористичної операції» не скасовує обов’язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону №2464. Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом України №2464 за невиконання, несвоєчасне виконання. Виконання не в повному обсязі обов’язків платників єдиного внеску у період з 14.04.2014 року до закінчення АТО, які подали до контролюючого органу заяву та сертифікат Торгово-промислової палати України не застосовуються. При цьому, платники єдиного внеску, які перебувають на обліку в фіскальних органах, розташованих на території, де проводилась АТО, або було оголошено військовий стан, продовжують здійснювати господарську діяльність, нараховувати та сплачувати заробітну плату, зобов’язані виконувати всі функції Закону №2464.

Крім того, відповідач зазначив, що Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 року зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року щодо визнання нечинним Розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.11.2014 року №1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р», у зв’язку з чим застосування положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» до даних правовідносин неможлдиве.

Сторони не заперечували проти здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, на підставі ст. 128 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач – Комунальне підприємство «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» (далі – КП «ТТУ») зареєстрований як платник єдиного внеску в Державній податковій інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області.

Відповідач – Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області є суб’єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування».

Щодо строку звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом суд зазначає наступне.

Адміністративний позов, відповідно до ст. 99 КАС України, може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов’язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Таким чином, виходячи з приписів вищезазначених норм законодавством встановлений 10-денний строк оскарження рішень податкового органу з дня отримання платником рішення (вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску або рішення про застосування фінансових санкцій).

Представником позивача в обґрунтування поважності пропуску встановленого законом строку звернення до суду з даним адміністративним позовом зазначено, що спірні рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені отримані позивачем 27.03.2015 року, проте у зв’язку з обстрілом території м. Краматорська Донецької області в лютому 2015 року фахівець, відповідальний за процедуру оскарження зазначених рішень, виїхав до іншого міста.

Таким чином, з огляду на відсутність на підприємстві позивача відповідальної за оскарження рішень контролюючого органу особи в зазначений період, вважає, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин.

Вирішуючи питання щодо можливості визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з того, що сам по собі інститут строку на звернення до адміністративного має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

На переконання суду, наслідки пропуску строку позовної давності в адміністративному процесі, підлягають застосуванню виключно у разі наявності сумніву можливості встановлення об'єктивної істини в розглядуваній справі внаслідок значного спливу часу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що строк звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом позивачем пропущено з поважних причин.

Ст. 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Згідно ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) № 2464 від 08.07.2010 (далі – Закон № 2464) платниками єдиного внеску, зокрема, є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Комунальне підприємство «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» в даних правовідносинах виступає в якості платника єдиного внеску, визначеного п.1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 на платника єдиного внеску покладений обов’язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з ч.8 ст. 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

У відповідності до ч.12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Частиною 6 ст. 25 Закону передбачено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Аналіз наведених норм доводить, що платник повинен своєчасно та у повному обсязі сплачувати єдиний внесок. При наявності недоїмки у платника контролюючі органи мають право зараховувати сплачений єдиний внесок у рахунок погашення недоїмки за попередні періоди.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону № 2464 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною 16 ст. 25 Закону № 2464 передбачено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

За для забезпечення підтримки суб’єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, законодавцем були розроблені тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669 зазначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, подавати звітність до контролюючого органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Разом з тим, Законом №1669 було внесено зміни в розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування" та доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов’язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов’язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

З огляду на аналіз зазначених норм періодом початком проведення АТО є 14 квітня 2014 року, зазначений правовий факт сторонами не заперечувався.

Водночас, суд зазначає, що 30.10.2014року на виконання Закону №1669 Кабінетом Міністрів України було прийнято Розпорядження за №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція». Відповідно до Додатку до Розпорядження місто Красноармійськ внесено до переліку населених пунктів, на які поширюється дія Закону №1669.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014року за №1079-р «Про зупинення дії Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014року за №1053-р» було зупинено дію Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014року за №1053-р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 року зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року щодо визнання нечинним Розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.11.2014 року №1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р»

Водночас, суд зазначає, що позивачем на виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669 отримано відповідь Донецької Торгово-промислової палати №793/12.12-03 від 02.06.2015 року, згідно якої на підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відповідальність, штрафні та фінансові санкції за невиконання обов’язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 року до закінчення АТО до платників єдиного внеску не застосовуються. Також, в зазначеній відповіді позивачу вказано на те, що недоїмка, яка виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів , визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилась антитерористична операція, визначається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу. При цьому, зазначеною нормою не вимагається надання податковому органу сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин.

Суд бере до уваги наявну в матеріалах справи відповідь Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області №09.3-08/2611-7165 від 01.07.2014 року, в якій позивача повідомлено, що з метою дотримання ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», Державною казначейською службою України було прийнято рішення про зупинення з 21.05.2014 року казначейського обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів на період особливих вказівок.

Внаслідок зазначених обставин, позивач був позбавлений можливості проведення своєчасних платежів із зобов’язань зі сплати єдиного соціального внеску.

Крім того, суд вважає посилання відповідача на неможливість застосування положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у зв’язку з зупиненням дії Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014року за №1053-р» необґрунтованими з огляду на те, що основною задачею Закону України №1669, є, зокрема, забезпечення підтримки суб’єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, оскільки така правова позиція фактично унеможливлює реальну дію зазначеного Закону.

Водночас, суд підтримує позицію позивача стосовно відсутності у нього обов’язку подання до контролюючого органу заяви про звільнення від сплати єдиного внеску саме в спірний період, оскільки заява платника єдиного внеску про звільненняя останнього від обов’язків, встановлених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Проте, антитерористична операція на момент подання позовної заяви до суду не завершена, що є загальновідомим фактом.

Відповідно до ст.10 Закону №1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов’язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

За таких підстав, суд вважає переконливими доводи позивача щодо наявності підстав для звільнення підприємства від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов’язань зі сплати єдиного соціального внеску на період з 14.04.2014 року до закінчення проведення анти терористичної операції.

Як наслідок, нарахування позивачу штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є неправомірним та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Таким чином, спірні рішення контролюючого органу від 23.03.2015 року та від 07.05.2015 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску винесено відповідачем всупереч приписів Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, враховуючи недоведеність відповідачем обґрунтованості прийняття спірного рішення, позовні вимоги Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2-14, 17, 18, 24, 71, 86, 94, 122, 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування рішень про застосування штрафних санкцій та сплату пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску – задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» витрати, пов’язані зі сплатою судового збору в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бабаш Г.П.