Справа № 808/1526/15
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року (о 12 год. 05 хв.) Справа № 808/1526/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_3

до Бердянської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3, позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) із позовом до Бердянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі Бердянська ОДПІ, відповідач), в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.07.2012 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 82 846,45 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та доповненнях до адміністративного позову (вх. №18655). Зокрема, зазначає, що відповідачем безпідставно не прийнято до уваги пояснення позивача стосовно помилкового проведення операцій через РРО у жовтні 2011 року на суму 19 000,00 грн. Позивачем своєчасно (25.01.2012 вх. № Бердянської ОДПІ 6897/10) подано до відповідача заяву про помилкове проведення операції та відповідні пояснення стосовно обставин, за яких вказана подія сталась. Вказує, що відповідачем необґрунтовано включено суму 19 000,00 грн. до складу операцій, що підлягають оподаткуванню. Пояснює, що в акті перевірки відповідач посилається на норми ОСОБА_4 кодексу України, що був прийнятий 02.12.2011, а вступив в дію 01.01.2011, проте, підставою для застосування періоду в 12 календарних місяців з метою визначення обсягу операцій з постачання товарі/послуг, став період з 01.02.2010, тобто той період, коли ОСОБА_4 кодекс ще не діяв. Крім того, вважає, що законодавець чітко визначив, що період за який обраховується сума від здійснення операцій повинна обраховуватись саме за останні 12 календарних місяців від дати настання певної події, тобто обирати період для того щоб визначити суму необхідно з моменту здійснення перевірки. Ураховуючи викладене, вважає, що під час перевірки відповідачем невірно застосовано норми законодавства, безпідставно нараховані суми грошових зобовязань з податку на додану вартість, а тому податкове повідомлення-рішення має бути скасованим.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов (вх. № 15636). Зокрема, зазначає, що документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено порушення позивачем ОСОБА_4 кодексу України, а саме згідно наведеної у ОСОБА_5 інформації станом на 31.01.2011 загальна сума від здійснення операцій від постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню отримана ФОП ОСОБА_3 протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищила 300 тис. гри., склала 302 102,00 грн. Вважає, що починаючи з 11.02.2011 у позивача виник обовязок нарахування та сплати податкових зобовязань з податку на додану вартість. Проте, субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_3 всупереч законодавству не надав станом на 25.06.2012 до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву платника ПДВ за формою №1-ПДВ, а також не надав до Бердянської ОДПІ податкову декларацію з ПДВ за 15 місяців, а саме за період з березня 2011 року по травень 2012 року. На підставі викладеного, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Бердянської міської ради Запорізької області 29.06.1998, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 № 311870.

У період з 12.06.2012 по 18.06.2012 посадовими особами Бердянської ОДПІ проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питання дотримання вимог ОСОБА_4 кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями позивача за період з 01.01.2011 по 31.03.2012, за результатами якої складено відповідний ОСОБА_5 від 25.06.2012 №318/17-02/НОМЕР_1 (далі ОСОБА_5).

Відповідно до ОСОБА_5 перевіркою встановлено порушення:

1. п. 183.1 ст. 183 розділу V «Податок на додану вартість» ПК України, позивач не подав заяву про реєстрацію платником ПДВ;

2. п. 187.1 ст. 187 розділу V «Податок на додану вартість» ПК України, позивач протягом періоду з 25.02.2011 по 31.05.2012 (на час проведення перевірки) з вартості реалізованих товарів ненараховано та не включено до складу податкових зобовязань ПДВ у розмірі 70 597,10 грн.;

3. пп.49.18.1 п.49.18 ст. 49 розділу ІІ та п.203.1 ст.203 розділу V «Податок на додану вартість» ПК України, позивач не надав до Бердянської ОДПІ податкові декларації з ПДВ за 15 місяців, а саме за період з березня 2011 року по травень 2012 року (на час проведення перевірки).

ОСОБА_5 позивачем підписано із запереченнями, про що свідчить відповідна відмітка ньому.

На підставі ОСОБА_5 та з урахуванням виявлених порушень Бердянською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.07.2012 № НОМЕР_2, яким позивачу визначено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 82 846,45 грн., у т.ч. за основним платежем 64 373,16 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 18 473,29 грн.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ОСОБА_4 кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 16.1 ст. 16 ОСОБА_4 кодексу України передбачено, що платник податків зобовязаний, зокрема:

подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пп. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ОСОБА_4 кодексу України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 180.1 статті 180 ОСОБА_4 кодексу України для цілей оподаткування платником податку є:

1) будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також:

особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством;

особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Пунктом 181.1 ст.181 ОСОБА_4 кодексу України визначено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Критерієм для реєстрації платником податку на додану вартість є загальна сума отриманого доходу протягом останніх 12 місяців.

За приписами п.п.14.1.54 п.14.1 ст.14 ОСОБА_4 кодексу України під доходом з джерелом їх походження з України розуміють будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно пунктів 183.1 та 183.2 статті 183 ОСОБА_4 кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Вимогами пункту 183.7 статті 183 цього Кодексу заява про реєстрацію особи як платника податку подається особисто такою фізичною особою або безпосередньо керівником або представником юридичної особи - платника (в обох випадках з документальним підтвердженням особи та повноважень) до органу державної податкової служби за місцезнаходженням (місце проживання) особи. У заяві зазначаються підстави для реєстрації особи як платника податку.

Пунктом 183.10 статті 183 ОСОБА_4 кодексу України визначено, що будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно з п.187.1 ст.187 ОСОБА_4 кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Із змісту ОСОБА_5 вбачається, що на підставі наданих позивачем документів (книги обліку доходів та витрат підприємця, книг реєстрації розрахункових операцій від 02.10.2010 №р/3/505, від 27.04.2010 №р/3/197, від 01.04.2011 №р/4/154) встановлено, що підприємець отримував дохід лише готівковими коштами з використанням реєстратора розрахункових операцій MINI-500.02МЕ фіскальний №, фіскальний №.

ФОП ОСОБА_3 25.01.2012 (вх.№6897/10) до Бердянської ОДНІ надійшла заява про помилкове проведення операцій через РРО у жовтні 2011 року суми 19 000,00 грн., яку підприємець просить вважати недійсною. Перевіркою Z - звітів облікованих у наданій на перевірку КОРО від 01.04.2011 №р/4/154 використовувалась за адресою: вул. Мазіна, 24, не виявлено випадків проведення сум через РРО, що дорівнюють 19 000,00 грн. Згідно пояснення ФОП ОСОБА_3 КОРО №4 від 27.09.11 (використовувалась на торгівельній одиниці за адресою: вул. Шевченко, 8), що використовувалась у жовтні 2011 року знищено під час ремонту.

Згідно наведеної у ОСОБА_5 інформації станом на 31.01.2012 загальна сума від здійснення операцій від постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню отримана ФОП ОСОБА_3 протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищила 300 тис. гри., а саме склала 302 102,00 грн.

Таким чином, заява підприємця щодо помилкового проведення сум через РРО у жовтні 2011 року суми 19 000,00 грн. не була взята до уваги під час проведення перевірки, у звязку з безпідставністю та відсутністю підтвердження первинними документами.

За приписами ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон №265/95-ВР) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

При цьому, відповідно до ст. 2 Закону №265/95-ВР розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

З системного аналізу вищевказаних норм, суд дійшов висновку, що розрахунковий документ є саме тим документом, що підтверджує факт проведення операції через реєстратори розрахункових операцій.

Статтею 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В матеріалах справи наявна копія розрахункового документу (фіскальний чек) від 15.10.2011 на суму 19 000,00 грн., фіскальний №.

Ураховуючи викладене, суд вважає необґрунтованим твердження представника відповідача щодо безпідставності та відсутності підтвердження первинними документами заяви позивача щодо помилкового проведення сум через РРО, у звязку із чим останню не було взято до уваги під час проведення перевірки.

Згідно пояснень представника позивача встановлено, що у жовтні 2011 року позивачем було помилково проведено через РРО сума 19 000,00 грн. під час множення кількості товару на вартість, про що завчасно (25.01.2012), тобто майже за пять місяців до початку перевірки, повідомлено контролюючий орган відповідною заявою, у якій просив вважати вказану суму недійсною.

Окрім цього, суд зауважує, що відповідно до вимог пункту 181.1 статті 181 ОСОБА_4 кодексу України платник податку зобов'язаний зареєструватися як платник податку на додану вартість у податковому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з моменту досягнення ним суми оподаткованих операцій (300000 грн.). Тобто обов'язок реєстрації платником податку на додану вартість виникає у разі перевищення обсягу оподаткованих операцій у 300 000,00 грн.

Таким чином, навіть у разі встановлення перевищення позивачем загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, обовязок реєстрації платником податку на додану вартість виникає з моменту такого перевищення, а відповідно доводи відповідача про те, що починаючи з 11.02.2011 у позивача виник обовязок нарахування та сплати податкових зобовязань з податку на додану вартість та позивач зобов'язаний подавати податкові декларації починаючи з березня 2011 року до податкового органу з податку на додану вартість є безпідставними.

З аналізу наведеного вбачається, що висновки, зроблені відповідачем в ОСОБА_5 щодо порушення позивачем приписів ОСОБА_4 кодексу України є необґрунтованими, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення, прийняте відповідачем на підставі встановлених ОСОБА_5 порушень, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність прийнятого спірного рішення, позивачем доведено відсутність виявлених порушень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Оскільки відповідачем безпідставно збільшено суму грошового зобовязання за основним платежем з податку на додану вартість, то відповідно і сума штрафної санкції є необґрунтованою.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 11.07.2012, прийняте Бердянською обєднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Присудити на користь ФОП ОСОБА_3 з Державного бюджету України судові витрати у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак