Справа № 806/2679/15
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м.Житомир справа № 806/2679/15

категорія 2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чернової Г.В.

суддів: Сичової О.П., Шимоновича Р.М.,

секретар судового засідання Халімончук С.С.,

за участю: представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах своєї підопічноїДем"янчук ОСОБА_2 до Державна фіскальна служба України, Володарсько-Волинської об"єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої підопічної ОСОБА_3 17.02.1999р. народження звернулася з позовом з врахуванням уточнених позовних вимог до Державної фіскальної служби України, Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області про зобовязання вчинити дії, а саме:

- зобов'язати Державну фіскальну службу України вилучити інформацію про ОСОБА_1, яка була надана під час отримання ідентифікаційного номеру та у подальшому не вносити інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків використовуючи цифрові ідентифікатори;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зберегти за ОСОБА_1 форму обліку платника податків за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації;

- зобов'язати Володарсько-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області вилучити інформацію про ОСОБА_1, яка була надана під час видачі ідентифікаційного номера і в подальшому вести облік ОСОБА_1 як платників податків за раніше встановленими формами обліку: без застосування цифрового ідентифікатора та без використання серії та номеру паспорта, за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації;

- зобов'язати Володарсько-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області знищити інформацію про ОСОБА_1 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків;

- зобов'язати Володарсько-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області проставити у паспортах ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_3 на сторінках 7,8 та 9 відмітку про наявність права здійснювати будь-який платіж без цифрового ідентифікатора за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, та завірити підпис відповідальної особи гербовою печаткою;

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив що позивачі є прихожанками Іршанської церкви Покрови Божої Матері ОСОБА_4 єпархії Української Православної Церкви і через свої релігійні погляди не бажають, щоб їх ім'я ототожнювалося з будь-яким цифровим замінником. На думку представника позивачів, таке їх право закріплено ОСОБА_5 та чинним законодавством України.

Як зазначив представник позивачів, для реалізації вказаного права позивачі зверталися до відповідачів, але їм було протиправно відмовлено в оформленні їх права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора.

Представник Державної фіскальної служби України та Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області, відповідачів по даній справі, проти позову заперечив і пояснив, що визнає право позивачів через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків. Разом з тим, на думку представника відповідачів, чинне законодавство передбачає, що за таких підстав облік позивачів як платника податків можливо виключно в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Як зазначив представник відповідачів, чинне податкове законодавство взагалі не передбачає окремого обліку платників податків лише за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивачів і заперечення представника відповідачів, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, формування та ведення такого Державного реєстру і обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків регулюються правовими нормами Податкового кодексу України та Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 10.12.2013 N 779 (надалі-Положення N 779), що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із своєю підопічною( відповідно до посвідчення №1 від 25.01.2008року та рішення виконавчого комітету Іршанської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області № 11 від 16.01.2008року) ОСОБА_3 17.02.1999р. народження.

Сторони визнають, що ОСОБА_1 має діючий номер реєстраційної картки платника податків - НОМЕР_1, а у ОСОБА_3 17.02.1999р. народження реєстраційна картка платника податків відсутня.

ОСОБА_1 зверталася із заявами в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України та Володарсько-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області від 17.03.2015року щодо відмови від реєстраційного номера облікової картки платника податків та бажання перебувати на обліку як платник податків без застосування цифрового ідентифікатора та без використання серії та номеру паспорта, а лише за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації. Вказані звернення відповідачами не були задоволені із мотивів, викладених у листах про результати розгляду звернень.

Сторони по справі визнають право позивачів через свої релігійні переконання відмовитися від реєстраційного номера облікової картки платника податків. Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у позивачів права перебувати на обліку як платники податків без застосування цифрового ідентифікатора та без використання серії та номеру паспорта, а лише за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, а у відповідачів - обов'язку забезпечити реалізацію такого права позивачів щодо такого обліку.

Відповідно до положень ст. 35 ОСОБА_5 України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність.

Разом з тим згідно ч. 4 ст. 35 ОСОБА_5 України ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

Питання формування та реалізації державної податкової політики з метою забезпечення обліку фізичних осіб - платників податків і зборів віднесені до повноважень Державної фіскальної служби України, як центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до вимог пп.19.1.9 п.19.1 ст.19-1, ст.63 і ст.70 Податкового кодексу України саме відповідачі формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи.

Суд зазначає, що особливості податкового обліку фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків визначені податковим законодавством у правових нормах п.63.7 ст.63, ст.70 Податкового кодексу України. Облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

За приписами вказаних правових норм законодавець для такого податкового обліку зазначив виключно дві умови, а саме:

- наявність повідомлення до відповідного контролюючого від такої фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків;

- відмітка в паспорті такої особи про її право не зазначати реєстраційний номер облікової картки платника податків в усіх податкових деклараціях (розрахунках, звітах), платіжних документах щодо податків і зборів, у фінансових документах, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Інших умов чинне податкове законодавство для податкового обліку вказаних фізичних осіб не передбачає. При цьому суд зазначає, що вказана правова норма не містить жодних обмежень щодо форми чи змісту відмітки в паспорті фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків.

В листах відповідачів про результати розгляду звернень позивача визнається право позивачів через свої релігійні переконання відмовитися від реєстраційного номера облікової картки платника податків. При цьому, відповідачі зазначили, що така відмова може мати місце виключно в порядку, передбаченому Положення N 779, шляхом звернення позивача із заявою-повідомленням за формою №1П, затвердженому як додаток №8 до вказаного Положення N 779, а облік таких осіб здійснюється за серією і номером їх паспорта. Тобто, відповідачі не відмовляли позивачам в реалізації їх права, але зазначали, що подальший облік ОСОБА_1 як платника податків можливий виключно із зазначенням серії і номеру її паспорта, а відносно неповнолітньої ОСОБА_3 17.02.1999р. народження лише за наявності паспорту громадянина України.

Суд вважає обґрунтованими доводи представника позивачів, що така позиція відповідачів нівелює саму ідею не використовувати цифровий ідентифікатор при обліку фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовитися від реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Крім того, суд зазначає, що в пункті 2 розділу VIII Положення N 779 прямо зазначено, що облік таких фізичних осіб ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Відповідно до вимог Положення N 779, в повідомленні 1П така фізична особа окрім серії та номера паспорта зазначає свої прізвище, ім'я та по-батькові, рік народження та місце проживання (реєстрації).

Більш того, за приписами п.3 розділу X пошук у Державному реєстрі здійснюється за такою сукупністю відомостей: прізвище, ім'я, по батькові (за наявності останнього), число, місяць та рік народження, місце народження.

Аналіз зазначених вище правових норм свідчить, що на момент виникнення спірних правовідносин відсутній порядок та процедура обліку фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, без використання серії та номеру паспорта (за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації). Тобто відповідачі не були наділені певними повноваженнями щодо такого обліку осіб виключно за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації.

Разом з тим, в Основному Законі України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Слід наголосити, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - кожен має право на свободу думки, совісті та релігії. Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров'я чи моралі або захисту прав і свобод інших людей.

В судовому засіданні представник відповідачів не надав суду жодних доказів, що право позивачів через свої релігійні переконання перебувати на податковому обліку та здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора виключно за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, підлягає обмеженню в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров'я чи моралі або захисту прав і свобод інших людей.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. дитиною визнається кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, що застосовується до цієї особи, вона не досягає повноліття раніше.

Статтею 14 цієї Конвенції передбачено, що держави-учасниці Конвенції поважають право дитини на свободу думки, совісті та релігії. Держави-учасниці поважають права й обов'язки батьків керувати дитиною в здійсненні її права методом, що відповідає здібностям дитини, які розвиваються.

Свобода дотримання своєї релігії або віри може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку, моралі та здоров'я населення або захисту основних прав і свобод інших осіб.

Ці вимоги передбачені й у ст. 1 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН у 1959 р.

Таким чином, права дитини щодо її обліку державою як можливого платника податків не можуть бути обмежені порівняно з особами, що досягли повноліття, в тому числі по причині відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Аналогічно, права позивачів щодо їх обліку державою як платників податків не можуть бути обмежені порівняно з іншими особами, в тому числі по причині відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Частиною 4 статті 8 КАС встановлено заборону відмови в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Отже, даний адміністративний спір повинен вирішуватись на підставі аналогії права, виходячи з його конституційних принципів і загальних засад.

Зазначене свідчить, що право ОСОБА_1 та її неповнолітньої підопічної ОСОБА_3 17.02.1999р. народження відмовитися від реєстраційного номера облікової картки платника податків через свої релігійні переконання та здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора виключно за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації є порушеними і підлягають судовому захисту. В силу своїх релігійних переконань позивачі підлягають податковому обліку лише в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення шляхом зобов'язання відповідачів вилучити з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків інформацію про ОСОБА_1 та здійснювати облік ОСОБА_1 та її неповнолітньої підопічної ОСОБА_3 17.02.1999р. народження, як платників податків, без застосування цифрового ідентифікатора та ведення обліку платника податків без використання серії та номера паспорту, а за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

За приписами п.8 розділу VIII Положення N 779 Володарсько-Волинська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Житомирській області, як контролюючий орган, наділена повноваженнями вносити до паспорта відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без реєстраційного номера облікової картки платника податків. А тому підлягає задоволенню також позов в частині зобов'язання Володарсько-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області проставити в паспортах ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_3 відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора.

Позовні вимоги про зобов'язання Державну фіскальну службу України зберегти за позивачами форму обліку платника податків за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, не підлягають задоволенню, так як в суді безспірно встановлено, що така форма обліку за позивачами раніше і на день розгляду справи взагалі не здійснювалася.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у вигляді 436,56грн. судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок державного бюджету

Керуючись статтями 158-163,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України вилучити інформацію про ОСОБА_1 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків щодо використання цифрового ідентифікатора.

Зобов'язати Державну фіскальну служби України, Володарсько-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області здійснювати облік ОСОБА_1, ОСОБА_3 ОСОБА_6 народження як платників податків без застосування цифрового ідентифікатора за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації.

Зобов'язати Володарсько-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Житомирській області у паспорті ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проставити відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без застосування цифрового ідентифікатора за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації.

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Г.В. Чернова

Судді: О.П.Сичова

ОСОБА_7

Повний текст постанови виготовлено: 31 липня 2015 р.