Справа № 820/4584/15
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 р.Справа № 820/4584/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П.

при секретарі судового засідання Клочко Ю.О.

за участю представника відповідача - Потапенко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2015р. по справі № 820/4584/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.12.2014 року № .

Постановою Харківського Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2015р. зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року та дотримання вимог Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт №1781/20-23-17-02/ від 28.11.2014 року.

Відповідно до висновків зазначеного акту перевірки податковим органом встановлено порушення ФО-П ОСОБА_2 п.138.2 п.138.4 ст. 138, п.177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, в частині завищення витрат в 2013 році на 121000,00 грн., в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 18150,00 грн.; п.16.1.2 п.16.1 ст. 16, п.п.16.1.7 п.16.1 ст.16, п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат книги обліку доходів і витрат; п.6.2 ст.6 п.2 ст.7, абз.3 ч.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижено суму єдиного внеску у розмірі 35542,55 грн.

До такого висновку відповідач дійшов на підставі того, що ФОП ОСОБА_2 в порушення п.138.4 ст. 138 та п.177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, віднесено витрати, які не пов'язані з одержанням доходу від наданих послуг ФОП ОСОБА_3 по інформатизаційній обробці та формулюванню баз даних на загальну суму 121000,00 грн.

На підставі акту відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.12.2014 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб за основним платежем 18150,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 9075,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення - рішення від 19.12.2014 року № прийняте відповідачем не у межах та не у спосіб передбачений діючим законодавством України, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 138.2 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.3 ст. 177 вищевказаного кодексу, для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, між ФОП ОСОБА_2, який займався збутом друкованої продукції, (замовник) та ФОП ОСОБА_3 ( виконавець) було укладено договір про надання послуг в сфері інформатизації №1/01 від 01.01.2013 року, згідно якого виконавець зобов'язується надавати за дорученням замовника послуги в сфері інформатизації: обробка даних, а замовник зобов'язується приймати надані послуги та оплачувати їх, відповідно до умов даного договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що виконавець зобов'язується надавати замовнику послуги з інформатизаційної обробки та формування баз даних у електронному виді за даними наданими замовником: обробка даних із застосуванням програмного забезпечення, повне оброблення, підготовка та введення даних. Обробка та формування баз даних розміщується на сервері замовника та сортирується виконавцем в режимі он-лайн у послідовності, зазначеній замовником.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що здача-приймання наданих послуг здійснюється сторонами у відповідності з актом прийому-здачі послуг, який є додатком до договору, складається та підписується щомісяця, не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за звітним. Ціна договору визначена розділом 7, відповідно до якого за надання послуг, передбачених договором, замовник сплачує виконавцю винагороду, розмір якої визначається сторонами в протоколі узгодження договірної ціни. Строк дії договору визначений пунктом 8.1, відповідно до якого договір дії з моменту підписання та до 28.02.2013 року.

Згідно витягу з інформаційно-ресурсного ресурсу, ФОП ОСОБА_3 зареєстрована 23.08.2007 року. За видами діяльності КВЕД здійснює: 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 63.11 оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов'язана з ними діяльність; 69.20 діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування (основний); 70.22 консультування з питань комерційної діяльності й керування; 73.20 дослідження кон'юнктури громадської думки.

На виконання умов договору № 1/01 від 01.01.2013 року сторонами підписано протоколи узгодження договірної ціни за визначені види робіт з 01.01.2013 року по 31.01.2013 року та з 01.02.2013 року по 28.02.2013 року на суму 56500 грн. та на 64500 грн. відповідно, в яких наведено перелік оброблюваних даних: прибуткові накладні; замовлення на доставку друкованої продукції; відпускні ціни за номерами друкованої продукції, на кожне найменування друкованої продукції; повернення друкованої продукції, з зазначенням найменування друкованої продукції, номера друкованої продукції, її кількості, ціни і загальної вартості; акти виконаних робіт; замовлення на транспортні послуги; податкові накладні; чеки (оплата за дизпаливо); дорожні листи; дані про рух по розрахунковим рахункам; дані по доходам та витратам, для обробки за день узагальнюючої інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, прийом та передача наданих послуг по інформатизації за договором №1/01 підтверджується актами прийому-здачі наданих послуг від 31.01.2013 року та 28.02.2013 року, а розрахунки між позивачем та ФОП ОСОБА_3 проводились в готівковій формі згідно квитанцій до прибуткового касового ордера: №1 від 04.01.2013 року за сумою 6500,00 грн; №2 від 11.01.2013 року за сумою 10000,00 грн; №3 від 14.01.2013 року за сумою 10000,00 грн; № 4 від 18.01.2013 року за сумою 10000,00 грн; №5 від 25.01.2013 року за сумою 10000,00 грн; № 6 від 31.01.2013 року за сумою 10000,00 грн; №7 від 01.01.2013 року за сумою 8500,00 грн; №8 від 04.02.2013 року за сумою 10000,00 грн; № 9 від 11.02.2013 року за сумою 10000,00 грн; №10 від 15.02.2013 року за сумою 10000,00 грн; №11 від 22.02.2013 року за сумою 10000,00 грн; №12 від 25.02.2013 року за сумою 6000,00 грн; №13 від 28.02.2013 року за сумою 10000,00 грн.

Відповідно до положень ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірний правочин укладений між правоздатними та дієздатними фізичними особами-підприємцями, за формою та змістом не суперечить закону, предметом спірного правочину не є речі, що обмежені в цивільному обороті, а тому даний договір є належним та допустимим доказом наявності між позивачем та контрагентом позивача факту вчинення правочину в розумінні ст.202 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів не приймає до уваги посиланн апелянта стосовно не зумовленості розумними економічними причинами зазначеного договору, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин у ФОП ОСОБА_4 працював за трудовим договором бухгалтер, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у ФОП ОСОБА_4 на підставі трудового договору від 02.07.2010 року на посаді головного бухгалтера працювала ОСОБА_5, яка виконувала обов'язки головного бухгалтера лише в тому обсязі, що передбачено чинним законодавством України, зокрема, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Частиною сьомою статті 8 вказаного Закону передбачено, що головний бухгал тер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства: забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітно сті; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, пов'язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпе чує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (1702-18), інформацію централь ному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуван ню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

А згідно матеріалів справи, ФОП ОСОБА_3 надавала позивачу послуги з інформатизаційної обробки та формування баз даних у електронному виді за даними наданими замовником: обробка даних із застосуванням програмного забезпечення, повне оброблення, підготовка та введення даних, тобто послуги, надання яких не входить до обов'язків бухгалтера.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 19.12.2014 року №, контролюючий орган дійшов не вірного висновку щодо безпідставного віднесення позивачем до інших витрат не пов'язаних з господарською діяльністю коштів у розмірі 121000,00 грн, оскільки, інформаційна обробка та формування баз даних необхідна фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 для здійснення ефективної організації збуту друкованої продукції, а тому понесені витрати по договору укладеному позивачем із ФОП ОСОБА_3 про надання послуг у сфері інформатизації правомірно віднесено ним до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування.

Таким чином, колегія суддів переглянувши рішення суду першої вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2015р. по справі № 820/4584/15 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2015р. по справі № 820/4584/15 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 29 липня 2015 року. У повному обсязі буде складена 31 липня 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя (підпис)Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Лях О.П.