Справа № 2а-178/10/1170
Суддя: Г.М. Ком’якович
Дата ухвалення: 2010-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія Справа № 2а-178/10/1170
Рядок звіту № < Текст >
КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

28 січня 2010 року м. Кіровоград

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Комякович Г.М. розглянувши матеріали позовної заяви у справі

за позовом: Фермерського господарства «Лан»

до відповідача: Бандурівської сільської ради

про визнання протиправним та скасування рішення Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, суд -

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Лан»звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Бандурівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

14 липня 2008 року, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ФГ «Лан»та ВАТ ім. Гагаріна, в особі його ліквідатора ОСОБА_1, фермерським господарством «Лан»було придбано будівлю котельні гуртожитку в с. Бандурівка під демонтаж.

23 липня 2008 року після перерахування в повному обсязі обумовленої договором купівлі-продажу суми 8222 грн., відбулася передача придбаного позивачем нерухомого майна, про що свідчить акт прийому передачі б/н від 23.07.2008 року та накладна № 1 від 23.07.2008 року.

В серпні 2008 року позивач, зважаючи на обмежений доступ до приміщення та з метою його отримання до придбаної котельні звернувся із заявою до прокуратури Олександрійського району.

В ході розгляду вищевказаної заяви, прокуратурою Олександрійського району було встановлено, що на балансі Бандурівської сільської ради придбана позивачем котельня гуртожитку (яка була перебудована в 80-х роках) не значиться, натомість значиться Будинок культури з котельнею (1956 року, про що свідчить акт від 11.10.2004 року, про введення в експлуатацію), який ліквідатором ВАТ ім. Гагаріна передано Бандурівській сільській раді по акту передачі обєктів соцкультбиту від 11.10.2004 року.

Крім того, 04.08.2008 року за № 34 було прийнято рішення виконавчого комітету Бандурівської сільської ради, на підставі якого 12.09.2008 року було видано Свідоцтво про право власності (яке посвідчує, що обєкт в цілому будинок культури з котельнею, який розташований в с. Бандурівка, по вулиці Леніна,5 знаходиться на праві комунальної власності). Виготовлено технічний паспорт та зареєстровано в Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві комунальної власності на будинок культури та було передано у власність територіальній громаді с. Бандурівка (поряд з цим дану будівлю ФГ «Лан»було придбано за договором купівлі продажу 14.07.2008 року під демонтаж, під назвою «котельня гуртожитку»).

Таким чином, позивач зазначає, що зазначеним рішенням Бандурівської сільської ради порушено його право власності, як законного власника.

23.02.2009 року з метою дотримання законності, безпеки, громадського порядку, забезпечення права власності інших осіб на майно, а також виявлення реального власника замків на вхідних дверях придбаного позивачем майна, ФГ «Лан»було надіслано повідомлення до Бандурівської сільської ради, райдержадміністрації, райвідділу міліції та ліквідатору ВАТ ім. Гагаріна про можливий початок 27.02.2009 року заходів, спрямованих на безперешкодне володіння, користування та розпорядження майном, як добросовісного набувача, в порядку ст. 319 ЦК України, проте майно не було передано.

Обґрунтовуючи своє право на звернення до суду із позовом, позивач посилаєся на статтю 319 ЦК України, статтю 17 п.1, 18 п.2, 19,105,106 КАС України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Разом з тим, суди повинні дотримуватися встановлених процесуальними законами правил підсудності та підвідомчості спорів, враховувати, що тільки права, свободи та законні інтереси учасників правовідносин, які виникають із визначених законом підстав та інших юридичних фактів, підлягають судовому захисту в передбачений законом та/або договором спосіб.

Статтею 107 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви зясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Після вивчення позову Фермерського господарства «Лан»суд дійшов висновку, що розгляд даної справи в окружному адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства розглянути неможливо, оскільки компетенція адміністративного суду не поширюється на даний спір.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень збоку посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому з частиною другою зазначеної статті передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Стаття 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ, це, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У позовній заяві позивач зазначає, що: «на підставі рішення № 34 від 04.08.2008 року виконавчого комітету Бандурівської сільської ради, 12.09.2008 року було видано Свідоцтво про право власності (яке посвідчує, що обєкт в цілому будинок культури з котельнею, який розташований в с. Бандурівка, по вулиці Леніна,5 знаходиться на праві комунальної власності). Виготовлено технічний паспорт та зареєстровано в Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві комунальної власності будинок культури було передано у власність територіальній громаді с. Бандурівка (поряд з цим дану будівлю ФГ «Лан»було придбано за договором купівлі продажу 14.07.2008 року під демонтаж, під назвою «котельня гуртожитку»). При цьому не було враховано того, що позивачем 14 липня 2008 року, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ФГ «Лан»та ВАТ ім. Гагаріна, в особі його ліквідатора ОСОБА_1, фермерським господарством було придбано будівлю котельної гуртожитку в с. Бандурівка під демонтаж.

Тобто предмет спору в даній справі безпосередньо пов'язаний із визнанням та реалізацією права власності, а саме з відновленням порушеного права, на думку позивача, з боку відповідача права володіння, користування та розпорядження будівлею котельні.

Відповідно до вимог ст. 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

В даному випадку встановлений інший порядок судового розгляду.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем подано позов з метою підтвердити в наступному своє право володіння, розпорядження та користування придбаною котельнею, тобто наявний спір про право, а тому позивач має право звернутися до суду з відповідним позовом, який вирішується в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, окрім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Загальні способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 Цивільного кодексу України. При виборі способу захисту цивільного права необхідно врахувати специфіку права та характер його порушення. Захист права судом відбувається з урахуванням установлених законом меж здійснення субєктивного права на захист і компетенції суду.

При переході майна у володіння третіх осіб в звязку з відчуженням у правовідносинах, в яких не приймав участі власник даного майна, право такого власника може бути захищене лише шляхом предявлення позову про витребування майна від добросовісного набувача. Такий позов залежно від субєктного складу сторін спору розглядається за правилами господарського або цивільного судочинства.

Частиною першою ст.393 Цивільного кодексу України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно з частиною другою цієї статті власник майна, права якого порушені внаслідок видання такого акта, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання такого акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Зі змісту статті випливає, що такий спосіб захисту порушеного права, як визнання незаконним акта субєкта владних повноважень, не є універсальним і його застосування можливе у двох випадках: коли може бути відновлене те становище, яке існувало до видання акта, або коли за відсутності цієї можливості вимога про визнання незаконним акта субєкта владних повноважень поєднана з вимогою про відшкодування майнової шкоди.

Оскільки відновлення того становища, яке існувало до прийняття рішення виконавчим комітетом Бандурівської сільської ради, в обраний позивачем спосіб неможливе у звязку із відчуженням майна третій особі, доказом чого є копія свідоцтва про право комунальної власності територіальної громади с.Бандурівка, а вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області не поєднані з вимогами про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд прийшов до висновку що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, в даному випадку між сторонами існує спір про право, що в свою чергу виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Дана справа не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративної справи), яке наведене у п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС, тобто компетенція адміністративних судів, встановлена статтею 17 КАС, на цей спір не поширюється.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 3, ст.4, ст.17, п.1 ч.1 ст.109, Кодексу адміністративного судочинства України, ст.15 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Фермерського господарства «Лан»до Бандурівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.

2. Позовну заяву повернути позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

3. Копію ухвали надіслати позивачу.

4. Розяснити позивачу, що його повторне звернення до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 5-денний строк з дня постановлення ухвали, а особою, без виклику якої було постановлено ухвалу в той же строк з дня отримання нею копії ухвали і подання після цього протягом 10 днів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, у разі її подання протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2