Справа № 804/5874/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" липня 2015 р. м. Київ К/800/7113/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015

у справі № 804/5874/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостбуд»

до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та скасування податкової вимоги

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мостбуд» звернулось до суду, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, з позовом, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 25.12.2013 № ; визнання незаконною та скасування податкової вимоги Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 07.05.2014 № 930-25.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2014 позов задоволено частково, визнано незаконною та скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 07.05.2014 № 930-25, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення, визнано незаконною та скасовано податкову вимогу.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Мостбуд» з питань повноти нарахування орендної плати за землю за період з 01.01.2011 по 01.04.2013, складено акт № 1190/1504/31124479 від 03.12.2013, в якому зафіксовані порушення: пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 та п. 276.3 ст. 276 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження орендної плати за земельні ділянки, розташовані та території Бабушкінського району м. Дніпропетровська за 2011 рік на суму 388 446,43 грн., за 2012 рік - 388 446,43 грн., за січень-квітень 2013 року (до 02.04.2013) - 98 190,64 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки, 25.12.2013 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «орендна плата з юридичних осіб» на суму 1 045 299,66 грн., у т.ч.: 875 083,50 грн. основного платежу та 170 216,16 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

07.05.2014 ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області складено та направлено на адресу ТОВ «Мостобуд» податкову вимогу № 930-25 про сплату податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями на суму 1 297 859,57 грн., з яких: 875 082,41 грн. основний платіж, 170 216,16 грн. штрафні (фінансові) санкції та 252 561 грн. пеня.

Матеріалами справи встановлено, що 18.06.2007 між Дніпропетровською міською радою і ТОВ «Мостбуд» укладений договір оренди землі, предметом якого є передача в строкове платне користування земельної ділянки розміром 0,6580 га, яка знаходиться за адресою: вул. Плеханова, 7-А (Бабушкінський район) і зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :02:419:0134. Підставою для надання земельної ділянки в оренду є рішення Дніпропетровської міської ради від 06.12.2006 №114/8 та від 25.04.2007 № 104/14.

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 114/8 від 06.12.2006 «Про передачу земельної ділянки по вул. Плеханова, 7-А (Бабушкінський район) в оренду ТОВ «Мостбуд» по фактичному розміщенню будівлі офісних приміщень» (яке було підставою для надання укладення договору) був затверджений проект відведення земельної ділянки площею 0,6580 га (кадастровий номер :02:419:0134), складений Міським комунальним підприємством «Земград» і вирішено передати зазначену земельну ділянку строком на 15 років ТОВ «Мостбуд» по фактичному розміщенню будівлі офісних приміщень по вул. Плеханова, 7-А (Бабушкінський район), код цільового використання землі (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна діяльність), у тому числі: 0,6425 га - за рахунок земель, які надавались у користування ТОВ «Мостбуд» та 0,0155 га - за рахунок земель, не переданих у власність або землекористування. Цим же рішенням визначено орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі земельного податку, збільшеного на коефіцієнт 1,3.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.03.2007 № 184/11 «Про визначення категорії цільового призначення земель» визначено категорію цільового призначення земельної ділянки по вул. Плеханова, 7-А (Бабушкінський район), яка знаходиться у користуванні ТОВ «Мостбуд»: землі історико-культурного призначення.

Згідно зазначеного рішення міської ради в договорі оренди (п. 5.2 Договору) визначено, що цільове призначення земельної ділянки: землі історико-культурного призначення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи передбачену змістом договору можливість зміни розміру орендної плати, а також зважаючи на законодавче закріплення мінімального та максимального розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, суд зазначає, що після набрання чинності Податковим кодексом України позивач мав самостійно перерахувати величину орендної плати на поточний рік з урахуванням обмежень пп. пп. 288.5.1 та 288.5.2 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України та розміру нової грошової оцінки земельних ділянок; процедура оскарження податкового повідомлення-рішення, на підставі якого винесена податкова вимога, не закінчена, а тому грошове зобов'язання не є узгодженим і оскаржувана податкова вимога є неправомірною.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний адміністративний суд мотивував своє рішення тим, що податковий орган необґрунтовано застосував при визначенні розміру орендної плати положення пп. 276.3.3 п. 276.3 ст. 276 Податкового кодексу України, оскільки законодавець чітко визначив у яких випадках положення цього пункту застосовуються, а саме у разі обчислення податку за землю за правилами ст. 274, 275 Податкового кодексу України; законодавцем не передбачено застосування коефіцієнту 1,5 у разі обчислення орендної плати за землю за правилами ст. 288 ПК України, тому податковий орган не вправі самостійно застосовувати до правовідносин те законодавство, яке не регулює ці відносини.

Однак, суд касаційної інстанції з таким висновком апеляційного адміністративного суду погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.136 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу).

Положеннями ст. 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до вимог п. 288.1 та п. 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, в якому встановлюється розмір та умови внесення орендної плати.

Згідно з п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Статтями 274, 276 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. Податок за земельні ділянки (в межах населених пунктів) на територіях та об'єктах історико-культурного призначення, використання яких не пов'язано з функціональним призначенням цих територій та об'єктів, справляється у розмірі, обчисленому відповідно до статей 274 і 275 цього Кодексу із застосуванням таких коефіцієнтів, зокрема: місцевого значення - 1,5.

З огляду на наведені норми законодавства, розрахунок орендної плати щодо земельної ділянки, наданої позивачу в орендне користування згідно договору оренди землі від 18.06.2007 складає трикратний розмір земельного податку, який в свою чергу становить 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, збільшений на коефіцієнт 1,5 у зв'язку з тим, що згідно з п. 5.2 такого договору визначене цільове призначення земельної ділянки - землі історико-культурного призначення.

Оскільки, як встановлено матеріалами справи, позивачем річна орендна плата у 2011-2012 роках, січень-квітень 2013 року (до 02.04.2013) декларувалася та сплачувалась без урахування коефіцієнту 1,5, передбаченого за користування земельною ділянкою, цільовим призначенням якої є землі історико-культурного призначення, тому податковим органом правомірно донараховане грошове зобов'язання спірним податковим повідомленням-рішенням.

Крім того, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок стосовно скасування податкової вимоги, з огляду на те, що процедура оскарження податкового повідомлення-рішення, на підставі якого винесена оскаржувана вимога, не закінчена, тому грошове зобов'язання є неузгодженим, а вимога Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 07.05.2014 № 930-25 про сплату податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням у сумі 1 297 859,57 грн. є протиправною.

Відповідно до ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи викладене, касаційна скарга Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області підлягає задоволенню, постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 - скасуванню, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2014 - залишенню в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 скасувати та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2014.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний