Справа № 2а-5039/10/2670
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року м. Київ К/9991/74862/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
головуючого-судді: Кобилянського М.Г.,
суддів: Амєліна С.Є., Білуги С.В.,

розглянувши в порядку попереднього розгляду адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, кафедри військової підготовки Сумського державного університету про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату надбавки за безперервну військову службу

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати незаконними дії Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу відповідно до Указу Президента України «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України та Управління державної охорони України за безперервну службу» від 5 травня 2003 року № 389 (далі указ № 389); зобов`язати Міністерство оборони України провести йому з 1 травня 2003 року по грудень 2005 року перерахунок зазначеної надбавки в розмірі 90 відсотків; зобов`язати Міністерство оборони України з 1 травня 2003 року доплатити різницю між фактично виплаченою надбавкою та надбавкою за безперервну військову службу в розмірах, встановлених указом № 389; допустити рішення до негайного виконання.
Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 1 липня 2010 року позов задоволено частково. Зобов`язано Командування Сухопутних військ Збройних Сил України провести позивачу перерахунок надбавки за безперервну військову службу відповідно до указу № 389 за період з 1 травня 2003 року по грудень 2005 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2011 року скасовано постанову суду першої інстанції, в задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційного суду та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовому інституті ракетних військ і артилерії Сумського державного університету, який знаходився на грошовому забезпеченні у 10-му фінансовому управлінні Збройних Сил України. Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 25 грудня 2009 року № 1265 полковника ОСОБА_1 звільнено в запас за пунктом «б» частини шостої статті 26 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Станом на 1 травня 2003 року вислуга років позивача складала понад 25 років. Згідно з довідкою Солом`янського районного у м. Києві військового комісаріату ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах з 5 серпня 1976 року по 12 січня 2010 року.
Указом № 389 було надано Міністрові оборони України, Міністрові внутрішніх справ України, Голові Державної прикордонної служби України та Начальнику Управління державної охорони України право встановлювати військовослужбовцям відповідно Збройних Сил України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України щомісячні надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, внутрішніх військах, у Державній прикордонній службі та Управлінні державної охорони України у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах: понад 5 років - до 10; понад 10 років - до 30; понад 15 років - до 50; понад 20 років - до 70; понад 25 років - до 90 відсотків. Порядок і умови виплати зазначених надбавок визначаються Міністром оборони України, Міністром внутрішніх справ України, Головою Державної прикордонної служби України та Начальником Управління державної охорони України.
Згідно зі статтею 2 Указу № 389 виплату надбавок здійснювати з 1 травня 2003 року за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України.
Відповідно до положень цього Указу Міністром оборони України наказом від 26 травня 2003 року № 149 було затверджено Інструкцію про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, а також систематично, в залежності до наявного фонду грошового забезпечення, встановлювались розміри надбавки.
З огляду на викладене, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, обґрунтовано зазначив, що надбавка за безперервну військову службу встановлювалась та виплачувалась позивачу відповідно до положень указу № 389 та виданих на його виконання наказів і розпоряджень Міністра оборони України.
З цих же підстав суд апеляційної інстанції правильно визначив, що вимоги позивача щодо виплати йому зазначеної надбавки у максимальному розмірі не ґрунтуються на положеннях указу № 389 та задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2011 року без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ Кобилянський М.Г.

СУДДІ Амєлін С.Є.

Білуга С.В.