Справа № 686/8391/15-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/8391/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Логінова С.М.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

28 липня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

28.04.2015 року позивач - ОСОБА_2Д звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій неправомірними та зобов'язання зробити перерахунок та виплату пенсії.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.05.2012 року позов задоволено частково.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом I інстанції з матеріалів справи встановлено, що позивач відноситься до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду у м. Хмельницькому та отримує пенсію за II групою інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.08.2012 року, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.12.2014 року, зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому провести позивачу перерахунок та виплату пенсії, виходячи із заробітної плати, одержаної за період роботи в зоні відчуження з 25.06.1986 року по 05.06.1986 року, згідно з довідкою №112 від 30.04.1999 року, починаючи з 01.01.2012 року.

23.03.2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження з 01.06.1986 року по 05.06.1986 року, згідно з довідкою № 112 від 30.04.1999 року. Позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви у зв'язку з тим, що такий перерахунок не відповідає постанові Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 09.08.2012 року, яка набрала законної сили.

На думку позивача, відмова управління пенсійного фонду України у м. Хмельницькому з таких підстав є протиправною та порушує його законні права і охоронювані законом інтереси, що стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №1210, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Дослідивши спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та 3 ст. 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження 1986-1990 роках, у розмір відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Згідно з п.п 3 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №1210 (далі - Постанова №1210) у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

При цьому, відповідно до п.п 4 п. 3 вказаної Постанови у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Згідно з матеріалами справи, позивач працював у зоні відчуження з 25.05.1986 по 05.06.1986 року у зв'язку з чим просить провести перерахунок пенсії, виходячи з розміру заробітної плати за період з 01.06.1986 року по 05.06.1986 року, посилаючись на те, що він відпрацював неповний календарний місяць, і його пенсія може обчислюватись з урахуванням частини відпрацьованого періоду.

Аналізуючи вище викладені норми чинного законодавства, суд звертає увагу на те, що п.п. 4 п. 3 Постанови №1210 не передбачено можливості вибору пенсіонерами частини періоду, за який повинна враховуватись заробітна плата для обчислення пенсії. Буквально, згідно з цією нормою для проведення перерахунку пенсії в порядку, встановленому Постановою №1210, враховується заробітна плата за фактично відпрацьований час у зоні відчуження, за умови, якщо особа перебувала в зоні відчуження менше календарного місяця.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому при здійсненні перерахунку пенсії позивача діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, що регулює спірні правовідносини.

Оскільки чинним законодавством України не передбачено права вибору пенсіонерами частини періоду, за який повинна враховуватись заробітна плата для обчислення пенсії, отримана за роботу в зоні відчуження, колегія суддів вважає заявлені позивачем вимоги необґрунтованими.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріально або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав порушення судом першої інстанції норм права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2015 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А.

Граб Л.С.