Справа № 454/3345/14-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року Справа № 876/3393/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Сапіги В.П., Хобор Р.Б.

з участю секретаря судового засідання: Гелецького П.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 03 березня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Львівської області (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 підприємство житлово-комунального господарства Жвирківської селищної ради) про скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Львівської області (далі ВДВС Сокальського районного управління юстиції Львівської області) про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №44475897 від 17.11.2014 р. та зобовязати ОСОБА_3 підприємство житлово-комунального господарства Жвирківської селищної ради (далі КП ЖКГ Жвирківської селищної ради) підписати з нею типовий договір на вивіз твердих побутових відходів з розрахунку на одну прописану особу за постановою Кабінету Міністрів України №529 від 20.05.2009 р. чи за постановою Кабінету Міністрів України №1070 від 10.12.2008 р.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 20.01.2015 р. провадження у справі в частині вимог про зобовязання КП ЖКГ Жвирківської селищної ради укласти типовий договір з ОСОБА_2 на вивезення твердих побутових відходів з розрахунку на одну особу було закрито.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 03.03.2015 р. в задоволені позову про скасування постанови державного виконавця було відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, її оскаржила ОСОБА_2 Апеляційну скаргу мотивує тим, що державний виконавець та суд першої інстанції не взяв до уваги всіх її документів, не взяв до уваги копії квитанцій двох областей, Львівської та Волинської, де люди платять за вивіз сміття від прописаної особи. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити її позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1, який просив апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що 20.08.2014 р. державним виконавцем ВДВС Сокальського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_4 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №44475897 по виконання виконавчого листа №454/3502/13-а від 02.04.2014 р., виданого Сокальським районним судом Львівської області про зобовязання КП ЖКГ Жвирківської селищної ради укласти з ОСОБА_2 Типовий договір на утримання будинку і споруд та прибудинкових територій за адресою: Львівська області, Сокальський район, смт. Жвирка, вул.Грушевського, 7/3 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) №529 від 20.05.2009 р. «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» з врахуванням фактично наданих послуг.

Згідно Актів КП ЖКГ Жвирківської селищної ради ОСОБА_1 неодноразово відмовлявся підписувати даний договір.

14.11.2014 р. державним виконавцем ВДВС Сокальського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_4 було складено Акт державного виконавця, за участі сторін виконавчого провадження, яким встановлено, що боржником надано Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою КМУ №529 від 20.05.2009 р., який скріплений печаткою та підписаний однією зі сторін (директором КП ЖКГ Жвирківської селищної ради ОСОБА_5О.). Також надано рішення виконавчого Жвирківської селищної ради №14 від 28.01.2009 р., згідно додатку до вказаного рішення тариф для будинків баричного типу становить 0,40 грн. за метр квадратний. Згідно розрахунку вартості і виведення твердих побутових відходів за 1 кв.м. = 0,305 згідно розрахунку тарифу на вивезення твердих побутових відходів для населення смт.Жвирка. Вартість вивезення 1 куб. м. твердих побутових відходів з утилізацією становить 29,87 грн. Згідно тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, штраф для будинків барачного типу становить 0,33 грн., згідно рішення виконавчого комітету Жвирківської селищної ради №377 від 26.02.2014 р. Представник стягувача ОСОБА_1 від підписання договору відмовився.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 згідно Довіреності від 10.12.2013 р. терміном дії до 31.12.2014 р., мав право підписувати акт державного виконавця від 14.11.2014 р.

17.11.2014 р. державним виконавцем ВДВС Сокальського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_4 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягучеві ВП №44475897 в порядку п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої виходив з того, що з постанови Сокальського районного суду №454/3502/13-а від 12.12.2013 р. вбачається, що КП ЖКГ Жвирківської селищної ради зобовязано укласти з позивачем ОСОБА_2 типовий договір на утримання належного їй будинку,споруд та прибудинкової території, відповідно до Постанови КМУ№529 від 20.05.2009 р. «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» З акта державного виконавця та типового договору вбачається, що боржником складено типовий договір на підставі вищевказаної постанови КМУ та рішення Жвирівської селищної ради №377 від 26.02.2014 р., проте представник позивачки відмовився від підпису даного договору, так як не згідний з розрахунком вартості вивезення сміття. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що до компетенції державного виконавця не входить визначення порядку нарахування вартості надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, оскільки це є виключною компетенцією місцевої ради.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з наступних міркувань.

Відповідно до п. 9 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Згідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Як передбачено ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу», державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом.

Згідно частини 2 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Згідно з ч. 3 ст. 48 вищевказаного Закону, про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», винесенню постанови про повернення стягувачу виконавчого документа передує складання акта в якому державний виконавець зазначає про наявність обставин зазначених у ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 5 ст. 47 цього Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Як видно з матеріалів справи, складання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №44475897 від 17.11.2014 р. передувало складання акта від 14.11.2014 р., з виколення підстав такого повернення.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до переконання, що оскаржена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена державним виконавцем ВДВС Сокальського районного управління юстиції Львівської області ОСОБА_4 на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про виконавче провадження», а відтак, рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права а тому відсутні підстави для його скасування.

Щодо апеляційної вимоги про зобовязання КП ЖКГ Жвирківської селищної ради укласти типовий договір з ОСОБА_2 на вивезення твердих побутових відходів з розрахунку на одну особу, то така не належить до задоволення, оскільки ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 20.01.2015 р. в цій частині провадження було закрито та не оскаржена до суду апеляційної інстанції, тому у відповідності до ст.254 КАС України набрала законної сили.

Крім того, оскільки позовна вимога про зобовязання КП ЖКГ Жвирківської селищної ради укласти типовий договір з ОСОБА_2 на вивезення твердих побутових відходів з розрахунку на одну особу до суду апеляційної інстанції не оскаржувалася, а ухвала Сокальського районного суду Львівської області від 20.01.2015 р. про закриття в цій частині провадження по справі набрала законної сили у відповідності до ст.254 КАС України, то така не підлягає до задоволенню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Сокальського районного суду Львівської області від 03 березня 2015 року по справі №454/3345/14-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : В.П. Сапіга

ОСОБА_6

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 30.07.2015 р.