Справа № 809/2442/15
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2015-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2015 р. Справа № 809/2442/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Могили А.Б.

за участі:

секретаря судового засідання Житняк Л.М.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №5083-25 від 25.05.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_2 звернулося в суд із позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №5083-25 від 25.05.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 "Про відкликання банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_3" прийнято рішення №63 про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_3" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку строком на 1 рік, з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно. З цих підстав позивач стверджує, що направлення контолюючим органом позивачу податкової вимоги від 25.05.2015 року №5083-25 є неправомірним та суперечить положенням Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб''.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав з підстав викладених в адміністративному позові. Просив позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася. Суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Крім того, представником подано письмове заперечення на позов за змістом якого вбачається, що відповідно до спеціального законодавства, яке регулює дані правовідносини, у випадку введення тимчасової адміністрації стосовно такого банку не нараховується пеня та не застосовуються штрафні санкції за порушення термінів сплати податків чи неподання звітності. Проте податковий борг позивача виник внаслідок самостійного узгодження ним зобовязань згідно поданих декларації з екологічного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач їх заперечує, суд зазначає наступне.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_3" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №123 про запровадження з 21.11.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський ОСОБА_3" ОСОБА_2

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.02.2015 року №35 продовжено термін здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" по 20.03.2015 року включно.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 "Про відкликання банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_3" прийнято рішення №63 про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_3" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку строком на 1 рік, з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно (а.с.9-10).

Порядок адміністрування податків і зборів визначають положення Податкового кодексу України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами України з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Кодексу платник податків зобовязаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Як вбачається, контролюючим органом сформовано податкову вимогу форми "Ю" за №5083-25 від 25.05.2015 року, згідно якої загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та екологічного податку станом на 24.05.2015 року становила 1464,24 грн. (а.с.8).

Дана податкова вимога була отримана позивачем 05.06.2015 року (а.с.48).

Частиною 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Суд зазначає, що направлення позивачу податкової вимоги від 25.05.2015 року №5083-25 не пов'язано з жодною обставиною, яка передбачена частиною 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п.59.3 ст.59 ПК України).

Отже, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов'язку та виникнення у нього податкового боргу.

При цьому, якщо платник податків самостійно узгодив суму податкового зобов'язання шляхом подання податкової декларації, але не сплатив узгоджену суму податкового зобов'язання у встановлений строк, контролюючий орган одразу направляє йому податкову вимогу, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У спірній податковій вимозі загальна сума боргу зі сплати екологічного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 1464,24 грн. позивачем самостійно визначена але не сплачена у встановлені законодавством терміни (а.с.49-54).

При цьому дана сума не включає в себе жодних штрафних (фінансових) санкцій чи пені.

Направлення спірної податкової вимоги не є примусовим стягненням коштів та майна банку та не є зверненням стягнення на майно банку, оскільки відповідно до п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

При цьому згідно п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Отже, примусове стягнення коштів та майна банку, або звернення стягнення на майно банку можливо не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) позивачу спірної податкової вимоги та тільки за судовим рішенням.

Крім того, за змістом ст.88 Податкового кодексу України майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. При цьому право податкової застави не потребує письмового оформлення.

З наведеного слідує, що викладене у спірній податковій вимозі попередження про виникнення права податкової застави на майно позивача не можна вважати накладенням арешту на кошти та майно банку.

Також є помилковими посилання позивача на невідповідність спірної вимоги пункту 3 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" , який забороняє нараховувати неустойку (штрафи, пені), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), оскільки податкова вимога визначає лише суму основного боргу зі сплати екологічного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки без будь-яких штрафних санкцій (штрафів чи пені).

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що направлення позивачу вимоги від 25.05.2015 року №5083-25 про сплату податкового боргу з екологічного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 1464,24 грн. відповідає положенням Податкового кодексу України та не порушує приписів інших законодавчих актів, зокрема Законів України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та "Про банки і банківську діяльність".

Також суд звертає увагу на те, що грошове зобовязання позивача зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки виникло в квітні 2015 року, зі сплати екологічного податку - в лютому 2015 року (з моменту подання декларацій), тобто після віднесення ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_3" до категорії неплатоспроможних і запровадження тимчасової адміністрації в ньому.

З врахуванням наведеного, суд вважає що адміністративний позов ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_2 є безпідставним і таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ ОСОБА_4

Постанова складена в повному обсязі 29.07.2015 року.