Справа № 564/801/14-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року м. Київ К/800/41177/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Амєліна С.Є., Ємельянової В.І., Мойсюка М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області (далі - УПФУ) в якому просила визнати незаконними та протиправними дії, скасувати розпорядження УПФУ про перерахунок пенсії від 11 лютого 2014 року № 139349 (далі - спірне розпорядження), зобов'язати відповідача здійснити їй перерахунок і виплату пенсії виходячи з розміру 90 відсотків заробітної плати, відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ, в редакції, яка діяла на час призначення пенсії).

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що дії та рішення відповідача не узгоджуються з вимогами закону, порушують її права, а тому ОСОБА_4 просила про задоволення позову.

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року позов задоволено, скасовано спірне розпорядження в частині здійснення перерахунку пенсії позивача виходячи з розміру 80 відсотків заробітної плати та зобов'язано УПФУ здійснити ОСОБА_4 перерахунок пенсії у розмірі 90 відсотків від розміру її заробітної плати.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов суди на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що дії та спірне рішення відповідача не узгоджуються з вимогами закону.

Судами встановлено, що позивачу, починаючи з 30 серпня 2011 року призначена і виплачується пенсія, згідно Закону № 3723-ХІІ у розмірі 90 відсотків від розміру заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

В подальшому, на підставі судового рішення від 8 жовтня 2013 року позивачу здійснено перерахунок пенсії, починаючи з моменту її призначення, однак спірним розпорядженням було визначено розмір пенсії - 80 відсотків від розміру заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи позивача на державній службі.

Так, частинами 1, 5 статті 37 Закону № 3723-ХІІ (в редакції статті, станом на 30 серпня 2011 року) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Стаж роботи позивача на державній службі склав 24 роки і 10 місяців, а тому пенсія була їй призначена у розмірі 90 відсотків від її заробітної плати.

1 жовтня 2011 року набула чинності стаття 37 Закону № 3723-ХІІ в редакції, зі змінами, внесеними Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668-VІ).

Нова редакція цієї статті вже не передбачала збільшення пенсії на один відсоток заробітку за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, а розмір пенсії встановлювався виходячи з 80 відсотків від розміру заробітної плати.

Разом з тим, підстави, порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців врегульовані статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ положення якої щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали змін.

Так, відповідно до вищевказаної правової норми, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому дійшла такого правового висновку: внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 37 Закону № 3723-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормамою, яка визначає механізм проведення перерахунку пенсії державним службовцям є стаття 37-1 Закону № 3723-ХІІ.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону у часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з вищезазначеного, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Враховуючи викладене, висновки судів попередніх інстанцій ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та дотриманні норм процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області відхилити, а постанову Костопільського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Є. Амєлін

В.І. Ємельянова

М.І. Мойсюк