Справа № 804/7812/15
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2015 р. Справа № 804/7812/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Кучми К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -
У червні 2015 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем відкрито виконавче провадження №39010691 та постановою від 22.07.2013 року накладено арешт на все майно божника та оголошення заборони на його відчуження. Арешт накладено на майно ОСОБА_2, рнокпп НОМЕР_1, але рнокпп належить йому ОСОБА_3 Позивач звернувся до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ із заявою про зняття арешту з його майна, але 26.05.2015 року його заява була залишена без задоволення. За таких обставин, позивач просив суд: визнати протиправною бездіяльність Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ щодо не прийняття рішення про зняття арешту з його майна; зобовязати відповідача прийняти рішення про зняття арешту з його майна.
Представник позивача предявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що надала суду всі докази в обґрунтування заявлених позовних вимог та не заперечувала проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.
Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав.
До суду 08 липня 2015 року від відповідача надійшло клопотання, в якому він просив суд розглядати дану справу за відсутності його представника.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Згідно із ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, частина 6 статті 128 КАС України, надає суду можливості проводити подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
02.12.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі п.2 ч.1ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
Судом також встановлено, що позивач звернувся до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ із заявою про зняття арешту із майна ОСОБА_1, рнокппп НОМЕР_1.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Як вбачається зі змісту ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
В силу вимог ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Статтею 11 даного Закону передбачено, що державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Таким чином, дії відповідача щодо прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.07.2013 року є не обґрунтованою, без урахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття, без вжиття державним виконавцем заходів, що передують прийняттю такої постанови.
Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Натомість, відповідачем порушуючи норми діючого законодавства було допущено бездіяльність в частині не зняття арешту з майна ОСОБА_1 (рнокппп НОМЕР_1) у ВП № 39010691.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У відповідності з п.п.1, 2 ч.2 ст.162 КАС України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнати протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення та зобовязати відповідача вчинити певні дії.
За таких обставин, суд вважає за можливе визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення про зняття арешту з майна позивача у ВП №39010691 та зобовязати відповідача зняти арешт з майна позивача у ВП № 39010691 з викладених вище підстав.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 181 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції щодо не прийняття рішення про зняття арешту з майна ОСОБА_1 у ВП № 39010691.
Зобовязати Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції прийняти рішення про зняття арешту з майна ОСОБА_1 у ВП № 39010691.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Суддя ОСОБА_4