Справа № 804/3900/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2015 р. Справа № 804/3900/15
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В., розглянувши у місті Дніпропетровську в порядку письмового провадження за адміністративним позовом Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій у сумі 5 040 000 грн. та прибутку у розмірі 10 грн., конфіскацію обладнання, -
08.02.2011 року до Дніпропетровської о окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 з вимогами про застосування до нього фінансових санкцій, стягнення в дохід Держави прибутку від проведення азартних ігор. і конфіскацією і грального обладнання.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2012 року у задоволенні позову відмовлено (суддя Ільков В.В.).
Не погодившись з постановою суду, Криворізька південна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимін .
10.12.2013 року апеляційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишено без задоволення.
Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями у справі, позивач оскаржив їх в касаційному порядку до Вищою адміністративного суду України.
03.02.2015 року касаційну скаргу Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задоволено частково. Скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2012 року, та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2013 року. С праву направлено па новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Дніпропетровського окружною адміністративного суду від 16.03.15р. відкрито провадження по справі №804 3000 15 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 31.03.15p.
31.03.2015р. в судове засідання викликані особи, які беруть участь у розгляді адміністративної справи не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоч про дату час та місце судового засідання були належним чином повідомлені. Враховуючи вказівки касаційної інстанції, судом було витребувано від сторін відповідні документи та пояснення по справі, викликано свідків. Однак, вимоги суду виконані не були.
Згідно частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.
Відповідач ОСОБА_1 являється суб'єктом підприємницької діяльності, (ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_1) - зареєстрований як фізична особа-підприємець рішенням Дзержинського райвиконкому Криворізької міської ради від 09.01.2002р., місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1. Дані факти підтверджуються копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та витягом з ЄДРПОУ, які міститься в матеріалах справи.
Відповідач перебуває на обліку в Криворізькій південній обєднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 2828 від 01.07.2003р., що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків за № 1038 від 28.07.2005 року.
Відповідно до картки реєстрації об'єкта малого бізнесу (серія Ц-М № 272 від 21.06.2003р.) суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 здійснював діяльність із організації та утримання тоталізаторів, гральних закладів на об'єкті господарювання, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Леніна б.52. Строк дії ліцензії з 18.02.2005 року по 17.02.2010 року.
У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990р. за № 509-ХІІ (далі - Закон України № 509-ХІІ) який діяв на момент спірних правовідносин, органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності; достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори, крім Національного банку України та його установ.
Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009р. за № 1334-VI (далі - Закон України № 1334-VI) в Україні забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх.
Судом встановлено, що уповноваженими особами податкової міліції Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області за вимогою прокурора Центрально-міського району у м. Кривому Розі від 21.07.09р. №28/4290, на підставі положень ст.ст. 11, 11-1, 21, 22 Закону України № 509-ХІІ з метою перевірки дотримання вимог Закону України № 1334-VI та в ході проведення заходів по встановленню суб'єктів підприємницької діяльності, які всупереч чинному законодавству, здійснюють діяльність у сфері грального бізнесу, було проведено перевірку господарської одиниці - приміщення за адресою : м. Кривий Ріг, вул. Леніна б.52., де розташований букмекерський клуб.
За результатами перевірки на підставі положень ст.ст. 84, 190, 191 КПК України, ст. 11 Закону України «Про міліцію», ст. 22 Закону України № 509-ХІІ було складено протокол огляду від 22.07.2009 року.
Перевірки проводились у присутності понятих ОСОБА_2, ОСОБА_3, про що зазначено у протоколі.
У вищезазначеному протоколі зафіксовано, зокрема, порушення суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 положень ст. 2 Закону України № 1334-VI, а саме: надання послуг з організації та проведення азартних ігор - прийняття готівкових коштів у відвідувачів для проведення азартних ігор з використанням грального обладнання (комп'ютерної техніки) та видача готівкових коштів після проведення гри.
Частиною 2 ст. 5 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» від 23.03.1996р. за № 98/96-ВР (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон України № 98/96-ВР) встановлено, що під гральним бізнесом слід розуміти діяльність, пов'язану з влаштуванням казино, інших гральних місць (домів), гральних автоматів з грошовим або майновим виграшем, проведенням лотерей (крім державних) та розіграшів з видачою грошових виграшів у готівковій або майновій формі.
Відповідно до ст. 1 Закону України № 1334-VI під гральним бізнесом слід розуміти діяльність з організації та проведення азартних ігор у казино, на гральних автоматах, у букмекерських конторах та в електронному (віртуальному) казино, що здійснюють організатори азартних ігор з метою отримання прибутку, а під азартною грою розуміють будь-яку гру, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості.
Статтею 3 Закону України № 1334-VI встановлено, що до суб'єктів господарювання, які організовують і проводять на території України азартні ігри, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі восьми тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання, а прибуток (дохід) від проведення такої азартної гри підлягає перерахуванню до Державного бюджету України. Застосування санкцій, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється за рішенням суду, ухваленого за позовом органів державної податкової служби.
За своєю правовою природою відповідальність за порушення вимог Закону України № 1334-VI визначається як адміністративна санкція, яка застосовується до суб'єкта господарювання за вчинення правопорушення.
З системного аналізу ст. 3 Закону України № 1334-VI в контексті ст. 1 Закону України № 1334-VI та ч. 2 ст. 5 Закон України № 98/96-ВР вбачається, що підставою для накладення адміністративної санкції у вигляді штрафу та вилучення прибутку (доходу) є правопорушення у вигляді організації та проведення на території України азартних ігор, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз).
Факт встановлених порушень підтверджується поясненнями касира ОСОБА_4, від 22.07.2009 року, яка власноруч зазначає, що в її обовязки входить виплата грошових коштів, та прийом ставок на спортивні події від відвідувачів зазначеного грального закладу, та саме на момент проведення перевірки касир ОСОБА_4 прийняла таку ставку у розмірі 10 гривень та видала гарантійний талон №184706 від 22.07.09р. Слід зазначити, що при проведені перевірки з каси вилучено готівку в розмірі 1074грн., яка утворилась від здійснення ставок.
Також факт встановлених порушень підтверджується громадянином ОСОБА_2 який на момент перевірки знаходився у гральному закладі та, як вказано в поясненнях, особисто ним було зроблено ставку в розмірі 10 гривень на спортивну подію та отримано від касира гарантійний талон.
Приватний підприємець ОСОБА_1 у письмових поясненнях зазначає, що відкрив гральний заклад для одержання доходу; для таких цілей ним було отримано ліцензію на утримання гральних закладів та тоталізаторі, і було орендовано приміщення в м. Кривому Розі по вул. Леніна, б. 52., у звязку із цим на підставі ліцензії продовжувався прийом ставок на спортивні події до моменту здійснення перевірки.
Аналізуючи спірні правовідносини слід зазначити наступне.
Ознаками субєктивної сторони цього порушення є: а) прямий умисел, який ха рактеризується усвідомленням винною особою заборонності здійснюваної нею господарської діяльності; б) мета отримання прибутку. Остання буквально зазначена в названому Законі України від 15 травня 2009 р. стосовно організації та проведення азартних ігор. Оскільки надання можливості доступу до азартних ігор змістовно по єднано з їх організацією та проведенням і не є більш суспільно небезпечним, то мета отримання прибутку повинна визнаватися обовязковою ознакою і в цих випадках.
Субєктом цього злочину визнається особа, яка досягла 16-річного віку і фак тично виступає організатором зайняття гральним бізнесом. Це може бути службова особа субєкта господарської діяльності, підприємець або інша особа.
Для визначення кола субєктів цього злочину важливе значення має правильне тлумачення приписів Закону України від 15 травня 2009 р. про те, що організація і проведення азартних ігор - це діяльність організаторів азартних ігор, якими визна ються фізичні та юридичні особи - субєкти підприємницької діяльності. По-перше, за змістом Закону заборона зайняття гральним бізнесом стосується як тих осіб, які зареєстровані як субєкти господарської діяльності, так й інших осіб. Це означає, що субєктами цього злочину також можуть виступати особи, які фактично виступають в ролі зазначених організаторів, але при цьому не зареєстровані як субєкти підпри ємницької чи іншої господарської діяльності. По-друге, поняттям організатора не охоплюються, а тому й не можуть визнаватися субєктом цього злочину ті особи, яких організатор набирає за договором для виконання окремих видів робіт чи надання певних послуг, зокрема касири, продавці, крупє, оператори тощо.
Оскільки надання можливості доступу до азартних ігор змістовно поєднано з їх організацією та проведенням і не є більш суспільно небезпечним, то субєктом за йняття гральним бізнесом в такому виді також повинні визнаватися лише організато ри такого бізнесу.
Не визнається субєктом цього злочину особа, яка є лише учасником азартної гри, тобто бере безпосередню участь у такій грі. Участь в організованих без дозволу азарт них іграх (карти, рулетка, «наперсток» та ін.) на гроші, речі та інші цінності тягне за собою адміністративну відповідальність за ст. 181 КУпАП.
Суд також звертає увагу на те що, обєктивна сторона злочину виражається у зайнятті гральним бізнесом.
Із законодавчого визначення грального бізнесу випливає, що він може виража тися в трьох видах діяльності, повязаної з: 1) організацією азартних ігор; 2) їх про веденням; 3) наданням можливості доступу до таких ігор. Це означає, що субєкт цього злочину може здійснювати відразу всі зазначені види або декілька з них, або лише один вид. Наприклад, гральний бізнес може виражатися у створенні грального залу з ігровими автоматами і проведенням у ньому азартних ігор або лише у створен ні гральних залів з ігровими автоматами та наступному їх продажу іншим субєктам, які будуть проводити там азартні ігри.
Граль ний бізнес характеризується: а) певним місцем проведення азартної гри - у казино, букмекерських конторах чи в інтерактивних закладах; б) певним засобом азартної гри - на гральних автоматах, компютерних симуляторах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера.
Таким чином, суд приходить до висновку що відповідачем порушені вимоги Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», і, як наслідок, підлягають застосуванню фінансові санкції, пов'язані із забороною організації і проведення азартних ігор.
З матеріалів справи вбачається, що спірна штрафна санкція застосована податковим органом з дотриманням вимог ст.250 ГК України і Закону України №1334-VI.
Слід зазначити що позивач на вимогу ухвали суду не надав доказів кому на праві власності належить системний блок б/н, вартістю 1650грн., з цих підстав суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині конфіскації грального обладнення системного блоку б/н в кількості 1 шт. вартістю 1650 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій у сумі 5 040 000 грн. та прибутку у розмірі 10 грн., конфіскацію обладнання - задоволити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Суддя ОСОБА_5