Справа № 2а-7927/09/1170
Суддя: Г.М. Ком’якович
Дата ухвалення: 2010-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

< Список > Справа № 2а-7927/09/1170
Рядок звіту № 6.14
КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2010 року м. Кіровоград

Кіровоградський окружний адміністративний суд
в складі головуючого: судді Ком`якович Г.М.
при секретарі: Господарікову М.О.

за участю представників:
позивача Токар А.О.
відповідача Шевчука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом: Військової частини НОМЕР_1
до відповідача: Головної державної інспекції на автомобільному транспорті
про скасування постанови про застосування фінансових санкцій № 016289 від 01.10.2009 року, суд -
ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті про скасування постанови про застосування фінансових санкцій № 016289 від 01.10.2009 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем неправомірно застосовано до військової частини НОМЕР_1 штрафні санкції в сумі 1700 грн.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача, належним чином уповноважений на представництво інтересів в суді довіреністю, в судове засідання прибув та позовні вимоги не визнав.
Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню.
Як вбачається із матеріалів справи 23 вересня 2009 року державними інспекторами відділу державного контролю територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Кіровоградській області було проведено рейдову перевірку щодо додержання суб`єктами господарювання, які здійснюють перевезення вантажів по території України вимог законодавства України про автомобільний транспорт. Під час перевірки працівниками ДАІ було зупинено автомобіль Камаз 53212 д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить військовій частині НОМЕР_1 .
За наслідками проведеної перевірки державними інспекторами державними інспекторами ВДС Ткаченком О.В. та Опря В.І., складено акт № 062914 від 23 вересня 2009 року, у якому зафіксовано, що під час перевірки автомобіля марки КАМАЗ - 53212, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , виявлено наступне: згідно товарно - транспортної накладної № 007157 від 23.09.09 р. військова частина НОМЕР_1 надавала послугу з перевезення вантажу (буряка) без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, без ліцензійної картки на транспортний засіб.
01.10.2009 року начальником територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Кіровоградській області винесено постанову № 016289 від 01.10.2009 року, за порушення вимог ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт, якою до позивача застосовано фінансову санкцію в розмірі 1700 грн.
Копію вказаної постанови отримано представником Військової частини НОМЕР_1 01.10.2009 року (а. с. 29)
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт`визначено перелік документів, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є:
для автомобільного перевізника - ліцензія та документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.
Статтею 50 Закону України «Про автомобільний транспорт`визначено поняття договору на перевезення вантажу. Згідно зазначеної статті договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).
Істотними умовами договору є:
- найменування та місцезнаходження сторін;
- найменування та кількість вантажу, його пакування;
- умови та термін перевезення;
- місце та час навантаження і розвантаження;
- вартість перевезення;
- інші умови, узгоджені сторонами.
Постановою КМУ № 1567 від 08.11.2006 року «Про затвердження порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», визначено порядок проведення рейдової перевірки, строки її проведення, які саме документи перевіряються державними інспекторами під час проведення такої перевірки, тощо.
Згідно з п. 15 даної постанови під час проведення рейдової перевірки державними інспекторами перевіряється наявність визначених ст. 39,48 Закону України «Про автомобільний транспорт`документів на підставі яких здійснюється перевезення автомобільним транспортом.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представником позивача в судовому засіданні військова частина НОМЕР_1 здійснює свою діяльність на підставі Свідоцтва про реєстрацію військової частини, як суб`єкта господарської діяльності у Збройних силах України від 14 серпня 2009 року № 431 (а.с. 8) та договору про надання транспортних послуг автомобілями КАМАЗ 54112, 53212 від 17 вересня 2009 року № 15п (а. с. 27-28).
Під час перевірки було встановлено, що доказами надання послуг з перевезення вантажу (буряка) військовою частиною НОМЕР_1 на договірних умовах була товарно транспортна накладна за № 007157 від 23.09.09 року, яка зазначена в акті перевірки.
Згідно цієї накладної вантажовідправником є: СТОВ ім. Фрунзе, вантажоодержувачем є ЗАТ «Олександрійський цукровий завод», що підтверджується копією договору № 15 п про надання товарних послуг автомобілями КАМАЗ 541112, 53212, укладеним між В/Ч А 1840 та СТОВ ім. Фрунзе (а. с. 27-28).
Згідно з «Правилами перевезення автомобільним транспортом в Україні`від 14.10.1997 року № 36, основним документом на перевезення вантажу є товарно транспортна накладна.
Такий вид господарської діяльності, яким займається В/Ч А 1840, а саме: надання послуг з перевезення вантажів, згідно ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності`підлягає ліцензуванню.
Статтею 1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності`визначено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність, у тому числі підприємницька, юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, пов`язана з виробництвом (виготовленням) продукції, торгівлею, наданням послуг, виконанням робіт.
Ліцензія - документ державного зразка, який засвідчує право ліцензіата на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку у разі його встановлення Кабінетом Міністрів України за умови виконання ліцензійних умов
Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», дія даного Закону поширюється на всіх суб`єктів господарювання. Суб`єкт господарювання зареєстрована в установленому законодавством порядку юридична особа, незалежно від її організаційно правової форми та форми власності, яка провадить господарську діяльність, крім органів державної влади та місцевого самоврядування, а також фізична особа суб`єкт підприємницької діяльності.
Згідно свідоцтва про реєстрацію № 431 від 14.08.2009 року В/Ч А 1840- зареєстрована як суб`єкт господарської діяльності у Збройних силах України, а тому на неї поширюється дія ст. 2 вищезазначеного Закону.
При цьому порядок здійснення господарської діяльності у Збройних силах України військовими частинами регулюється Законом України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України».
Згідно ст. 1 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України», господарська діяльність у Збройних Силах України - це специфічна діяльність військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України (далі - військові частини), пов`язана із забезпеченням їх повсякденної життєдіяльності і яка передбачає ведення підсобного господарства, виробництво продукції, виконання робіт і надання послуг, передачу в оренду рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки) в межах і порядку, визначених цим Законом.
Господарська діяльність у Збройних Силах України здійснюється з метою одержання додаткових джерел фінансування життєдіяльності військ (сил) для підтримання на належному рівні їх бойової та мобілізаційної готовності.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України`визначено наступні суб`єкти та види господарської діяльності.
Суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.
Перелік видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам, визначається Кабінетом Міністрів України.
Здійснення господарської діяльності, яка відповідно до закону підлягає ліцензуванню, здійснюється військовими частинами після одержання у встановленому порядку ліцензії без справляння плати за видачу такої ліцензії.
Статтею 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності`визначено, що відповідно до цього Закону ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності як надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт,визначених Законом України «Про автомобільний транспорт».
Матеріалами справи та наявними в ній доказами встановлено, що з метою отримання джерел на існування та фінансування життєдіяльності військ В/Ч НОМЕР_1 було заключено в вересні 2009 року з СТОВ ім. Фрунзе договір про надання транспортних послуг, згідно якого позивачем було взято на себе зобов`язання надавати останньому транспорті послуги з перевезення вантажів.
Представник позивача в судовому засіданні даний факт не заперечував та підтвердив, що дійсно між В/Ч НОМЕР_1 та СТОВ ім. Фрунзе було заключено договір про надання транспортних послуг, згідно з яким В/Ч А 1840 надавала транспорті послуги з перевезення вантажів.
Поряд з цим представником позивача також не заперечувався і той факт, що надання послуг перевезення вантажу дійсно здійснювалося без ліцензії.
Таким чином як вбачається із вищевикладеного позивач займається видом господарської діяльності, зокрема: надання послуг з перевезення вантажів, яка у відповідності до чинного законодавства підлягає обов`язковому ліцензуванню.
У відповідності до вимог ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав, та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно ч.3 зазначеної статті цього ж Кодексу передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
- 1) на підставі, у межах повноважень та у спо сіб, що передбачені Конституцією та законами України;
- 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
- 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
- 4) безсторонньо (неупереджено);
- 5) добросовісно;
- 6) розсудливо;
- 7) з дотриманням принципу рівності перед зако ном, запобігаючи несправедливій дискримінації;
- 8) пропорційно, зокрема з дотриманням не обхідного балансу між будь-якими несприятли вими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
- 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
- 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, як вбачається із наведеного відповідач є суб`єктом владних повноважень і приймаючи постанову № 016289 від 01.10.2009 року, якою до позивача застосовано фінансову санкцію в розмірі 1700 грн. за порушення вимог ст. 48 Закону України Про автомобільний транспорт , діяв на підставі, у межах повноважень та у спо сіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено) та розсудливо.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів правомірність прийнятої ним постанови № 016 289 від 01.10.2009 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1700 грн. з урахуванням всіх встановлених судом фактичних обставин та вимог законодавства.
Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку , що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
2. Судові витрати віднести на рахунок Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Повний текст постанови складено та підписано 12 лютого 2010 року.

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Г.М. Ком`якович