Справа № 814/218/14
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 р. Справа № 814/218/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Зіньковський О. А.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року (про відмову в забезпеченні позову) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління юстиції України у Миколаївській області, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Управління Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва, треті особи: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інгрес", Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра-Юг", Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", Центральний відділ Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Корабельний районний відділ Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Відкрите акціонерне товариство "Кредитпромбанк" про визнання протиправними дій та бездіяльності скасування постанов,-

В С Т А Н О В И ЛА :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління юстиції України у Миколаївській області, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Управління Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва, треті особи: ОСОБА_3, ТОВ "Агро-Інгрес", ТОВ "Терра-Юг", ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", Центральний ВДВС Миколаївського МУ юстиції, Корабельний районний ВДВС Миколаївського МУ юстиції, ВАТ "Кредитпромбанк" про визнання протиправними дій та бездіяльності скасування постанов.

07.04.2014 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій просить: зупинити проведення виконавчих дій за зведеним виконавчим провадженням №30857723, виконавчим провадженням № 30800078, №41039037 та інших виявлених виконавчих проваджень стосовно ТОВ "Агро-Інгресс", ТОВ "Терра - юг", ОСОБА_2 та ОСОБА_3;

- заборонити вчиняти дії направлені на відчуження об'єкту нерухомого майна житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, та іншого описаного та оціненого майна у ВП №30800078;

- накласти арешт на реалізований за заниженою ціною автомобіль Тойота Королла, зеленого кольору.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року в задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави передбачені ст.117 КАС України для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішень в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з наведеної норми, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом певних заходів щодо охорони прав та свобод позивача для створення можливості реального виконання рішення суду у разі задоволення позову.

За правилами ч.3 ст.117 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії (ч. 4 ст. 117 КАС України).

З аналізу наведених вище норм вбачається, що вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову можливе лише двома способами: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік є вичерпним.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що визначені позивачем способи забезпечення позову не відповідають законодавчо встановленим, оскільки полягають у зупиненні виконавчого провадження, відкритого відповідачем, що призведе до зупинення стягнення за виконавчим документом, що вчиняються за відповідними процесуальними процедурами.

Так, питання зупинення виконавчого провадження є виключною компетенцією державного виконавця і здійснюється за правилами ст.ст.37-39 Закону України «По виконавче провадження».

Відтак, колегія суддів зазначає, що ст.117 КАС України не дає підстав вважати зупинення виконавчого провадження за виконавчими документами видом забезпечення адміністративного позову.

Береться до уваги колегією суддів й те, що питання щодо необхідності вжиття відповідних заходів має вирішуватись з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Виходячи з визначеного позивачем спору в межах даної справи, колегія суддів вважає, що при розгляді спору у заявленій заяві не наведено обґрунтування істотної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, як і не наведено правових підстав для заборони вчиняти відповідачу дій спрямованих на відчуження майна боржника; не вказано внаслідок яких обставин в подальшому захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим або для їх відновлення потрібно буде докласти значних зусиль, а відтак відсутня жодна з підстав для забезпечення позову, викладених у ст.117 КАС України.

Також, погоджується колегія суддів з правовою позицією суду першої інстанції стосовно того, що задоволення клопотання позивача про забезпечення позову фактично вирішить спір по суті, що в свою чергу суперечить інституту забезпечення позову.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову є правомірним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Крім цього за подачу апеляційної скарги апелянтом не було сплачено судовий збір, проте суд прийняв апеляційну скаргу до розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апелянт повинен сплатити судовий збір у розмірі 60 грн. 90 коп.

Колегія суддів вважає за необхідне стягнути судовий збір в розмірі 60,90 грн. за подачу апеляційної скарги з апелянта ОСОБА_2.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги на користь Державного бюджету України повинно бути перераховано або внесено на рахунок №1008, отримувач: УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001, , банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, код ЄДРПОУ суду 34380461.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а ухвала суду в порядку ст. 200 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 117, 199, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року про відмову у забезпеченні адміністративного позову у адміністративній справі №814/218/14 - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 60 грн. 90 коп. шляхом перерахування або внесення на рахунок №1008, отримувач: УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001, , банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, код ЄДРПОУ суду 34380461.

Ухвала суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: О.В.Лук'янчук

Суддя: Ю.М.Градовський

Суддя: І.О.Турецька