Справа № 607/14358/13-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Київ К/800/18783/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Амєліна С.Є.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі Тернопільської області

на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі Тернопільської області (далі - УПФУ в м. Тернополі Тернопільської області) про зобов'язання призначити пенсію,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із адміністративним позовом про визнання неправомірними дій та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах. В обґрунтування вимог зазначала, що з 1978 по 2005 рік працювала прядильницею на різних підприємствах, у зв'язку з чим має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «є» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ). Однак, УПФУ в м. Тернополі Тернопільської області відмовило їй у призначенні такої пенсії через відсутність необхідного спеціального стажу. Вважаючи відмову відповідача неправомірною, просила суд задовольнити позовні вимоги.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року, позов задоволено. Зобов'язано УПФУ в м. Тернополі Тернопільської області призначити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту «є» статті 13 Закону №1788-ХІІ.

В касаційній скарзі відповідач порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, норм Закону №1788-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637) Зазначає, що Відкрите акціонерне товариство Тернопільське об'єднання «Текстерно» (далі - ВАТ ТО «Текстерно») видало уточнюючу довідку без урахування періоду перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною, а тому УПФУ в м. Тернополі Тернопільської області не мало підстав зарахувати цей період до пільгового стажу. Крім того, у трудовій книжці відсутній запис щодо роботи позивача на Чернігівському камвольно-суконному комбінаті з 16 липня по 14 вересня 1978 року.

ОСОБА_4 у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, судами правильно встановлені факти, досліджені докази та наведені обґрунтовані висновки. Вказує, що стаж її роботи за професією прядильниці складає більше 20 років, що підтверджується записами трудової книжки та уточнюючими довідками. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що з 07 квітня 1979 року по 18 липня 2005 року ОСОБА_4 працювала прядильницею у Тернопільському бавовняному комбінаті (правонаступником якого ВАТ ТО «Текстерно»), що підтверджується записами трудової книжки.

У жовтні 2012 року позивач звернулася до УПФУ в м. Тернополі Тернопільської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за пунктом «є» статті 13 Закону №1788-ХІІ. Проте, рішенням від 11 лютого 2013 року (протокол №15) відповідач відмовив їй у призначенні такої пенсії через відсутність необхідного спеціального стажу.

Відповідно до пункту «є» частини 1 статті 13 Закону №1788-ХІІ, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мали право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років.

За правилами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні умови зазначені в пункті 1 Порядку № 637, в якому також зазначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Вирішуючи спір суди встановили, що згідно з довідкою ВАТ ТО «Текстерно» від 27 вересня 2011 року №14, пільговий стаж роботи ОСОБА_4 за професією прядильниці на ВАТ ТО «Тексетрно» за період роботи із 07 квітня 1979 року по 18 липня 2005 року становить 14 років 05 місяців 24 дні, зокрема:

- з 07 квітня 1979 року по 31 грудня 1991 року стаж роботи позивача складав 09 років 04 місяці 04 дні;

- з 01 січня 1992 року по 18 липня 2005 року до пільгового стажу зараховано 1 313,3 дні фактично відпрацьованого ОСОБА_4 часу, що становить 05 років 01 місяць 20 днів, оскільки згідно з колективними договорами між адміністрацією та профспілковим комітетом, з 1992 року на ВАТ ТО «Текстерно» застосовувався режим скороченого робочого тижня, місяця, виходячи із наявності сировини та враховуючи реалізацію готової продукції.

При цьому, період перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною із 04 жовтня 1987 року по 09 лютого 1989 року ВАТ ТО «Тексетрно» до спеціального стажу не включило.

Частиною 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи зараховується тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи (пункт «е») та час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку (пункт «ж»).

Водночас, за приписами частини 2 статті 181 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Із змісту наведених норм закону видно, що до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3 річного віку та період тимчасової непрацездатності.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про необхідність зарахування періоду перебування ОСОБА_4 у відпустці по догляду за дитиною до спеціального стажу для призначення пенсії за віком та періоду тимчасової непрацездатності.

Крім того, у трудовій книжці позивача відсутній запис про роботу у Чернігівському камвольно-сукняному комбінаті імені 50-річчя Радянської України, однак в матеріалах справи є довідка від 28 січня 2008 року №15, видана цим комбінатом, яка підтверджує факт роботи ОСОБА_4 прядильницею 5 розряду з 16 липня по 14 вересня 1978 року,тобто 1 місяць 28 днів.

Враховуючи те, що за приписами пункту 1 Порядку № 637 в разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, суди дійшли обґрунтованого висновку, що цей стаж роботи підлягає зарахуванню до спеціального стажу позивача, а тому загальна тривалість пільгового стажу роботи ОСОБА_4 за професією прядильниця становить більше 20 років.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно зобов'язав УПФУ в м. Тернополі Тернопільської області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту «є» статті 13 Закону №1788-ХІІ на підставі наданих нею документів.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
С.Є. Амєлін
Ю.К. Черпак