Справа № 2а-3332/10/0970
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2010-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2010 р. справа № 2a-3332/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.,

з участю секретаря Надраги Л.Я.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Богородчанському районі про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 та № /0 від 17.03.2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Богородчанському районі про скасування податкових повідомлень-рішень № /0 та № /0 від 17.03.2010 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.03.2010 року ним отримано податкові повідомлення-рішення ДПІ в Богородчанському районі № /0 та № /0 від 17.03.2010 року. З врахуванням апеляційного оскарження до органів державної податкової служби України винесено нові податкові повідомлення-рішення № /1 та № /1 від 07.05.2010 року, № /2 та № /2 від 11.06.2010 року, № /3 та № /3 від 20.08.2010 року щодо визначення сум штрафу за порушення граничних строків сплати податкового зобовязання з єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб. Дані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки звітність з єдиного податку не є податковою декларацією чи розрахунком, що в свою чергу виключає процедуру узгодження податкових зобовязань, передбачену Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Таким чином, за порушення строків сплати сум єдиного податку не може застосовуватися відповідальність, передбачена положеннями вказаного Закону.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав зазначивши, що позивач протягом 2007-2009 років вчасно не сплачував суми встановленого йому розміру єдиного податку. Згідно вимог Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»субєкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно законодавством. Закон України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»є спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобовязань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обовязкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами та визначає процедуру оскарження органів стягнення. Таким чином, позовні вимоги є безпідставними. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача та представник відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, як фізична особа - підприємець зареєстрований 06.10.2005 року. Даний факт підтверджується копією свідоцтва серії В00 № 472890, виданого Державним реєстратором Богородчанської райдержадміністрації. В період з 2007 року по 2010 рік позивач здійснював підприємницьку діяльність перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, про що свідчать копії його заяв про право застосування такої системи оподаткування, обліку та звітності.

01.03.2010 року відповідачем проведено невиїзну документальну перевірку з питань своєчасності сплати в бюджет єдиного податку, за результатами якої складено акт № 715/17/НОМЕР_1.

Проведеною перевіркою виявлено порушення пп. 5.3.1 п.5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а саме факт несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобовязання по єдиному податку. Зокрема, 576,70 грн. єдиного податку сплачено з затримкою на 59 календарних днів граничного строку його сплати; 3100,90 грн. сплачено із затримкою на 28 календарних днів.

За результатами перевірки відповідачем 17 березня 2010 року прийнято податкові повідомлення-рішення № /0, яким нараховано штраф в розмірі 20%, а саме 115,34 грн. та № /0, яким нараховано штраф у розмірі 10 %, а саме 310,09 грн.

Внаслідок розгляду скарги позивача на зазначені податкові повідомлення-рішення відповідачем залишено їх без змін, а скаргу без задоволення. У звязку з цим відповідач 07.05.2010 року прийняв податкове повідомлення-рішення № /1 та № /1, якими визначив такі ж суми штрафу.

Вказані вище рішення відповідача були предметом перегляду, згідно скарги позивача, ДПА в Івано-Франківській області, яка рішенням від 11.06.2010 року № 3181/7/25-019/81/219 залишила їх без змін, а скаргу без задоволення. Відповідачем за результатами розгляду скарги позивача 11.06.2010 року прийнято податкові повідомлення-рішення № /2 та № /2, якими відповідно нараховано позивачу штраф в розмірі 20%, а саме 115,34 грн. та штраф у розмірі 10 %, а саме 310,09 грн.

Позивач оскаржував всі вищезазначені податкові повідомлення-рішення відповідача до ДПА України, яка рішенням від 20.08.2009 року № 5660/к/25-0315 залишила їх без змін, а скаргу без задоволення. На підставі такого рішення ДПА України відповідач 20.08.2010 року прийняв нові податкові повідомлення-рішення № /3 та № /3 залишивши розміри штрафу незмінними.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В розумінні ст.1 Закону України „Про державну підтримку малого підприємництва суб'єктами малого підприємництва є, в тому числі, фізичні особи, зареєстровані у встановленому законом порядку як суб'єкти підприємницької діяльності.

Відповідно до п.3 ст.5 цього Закону одним із напрямів державної підтримки субєктів малого підприємництва є запровадження спрощеної системи оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності. Застосування субєктами малого підприємництва спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності здійснюється в порядку, передбаченому Указом Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва від 03.07.98р. № 727.

Частиною 2 Указу передбачено, що суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць. Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Згідно частини 9 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України 29 жовтня 1999 року N 599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.99 року за N 752/4045, протягом року для платника єдиного податку встановлюються звітні періоди, що дорівнюють кварталу. Протягом 5 днів після закінчення звітного періоду платник єдиного податку подає звіт, який залишається у справі платника єдиного податку і містить інформацію про вид підприємницької діяльності, що здійснюється підприємцем у звітному кварталі; інформацію про фактичну чисельність найманих працівників; суму фактично сплаченого єдиного податку у звітному кварталі із зазначенням назви, дати та номеру платіжних документів; обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний квартал наростаючим підсумком з моменту переходу на спрощену систему оподаткування в календарному році.

Відповідно до п.5.1. ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Пункт 1.11 ст.1 цього Закону дає визначення податкової декларації, розрахунку. Це документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Як вбачається із вищенаведеного, у субєктів підприємницької діяльності фізичних осіб, платників єдиного податку відсутнє узгоджене податкове зобовязання, оскільки вони подають звіт, який носить виключно інформаційний характер і за своїм змістом не є податковою декларацією, розрахунком. Аналогічно, не застосовується до позивача і приписи п.п.4.2.2. п.4.2. ст.4 вказаного Закону коли контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків, оскільки саме на позивача покладено відповідальність за правильність обчислення єдиного податку, його сплату та подання звітності (абзац 2 частини 5 Указу Президента України від 03.07.98 року № 727).

На підставі наведеного суд вважає, що субєкти підприємницької діяльності фізичні особи, платники єдиного податку сплачують фіксовану, визначену відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, ставку єдиного податку, розмір якої залежить від обраного ними виду діяльності і відповідно не узгоджується за правилами Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а тому фінансові санкції, зазначені в п.п.17.1.7. п.17.1. ст.17 цього Закону, до них не застосовуються. Зазначене підтверджується й листом ДПА України від 10.09.2003 року №14160/7/15-0117 Щодо переліку платежів, за якими не застосовуються штрафні санкції за несвоєчасну сплату.

Крім цього, суд не погоджується із твердженням представника відповідача, що положення вказаного Закону кореспондуються з положенням ч.2 ст. 5 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва.

Указ це підзаконний нормативний акт, що містить первинні норми для конкретизації законодавчих розпоряджень та їх правового регулювання, виданий в межах компетенції та обовязковий до виконання на території України. А тому правила, передбачені Указом Президента України від 03.07.1998 року № 727, який є спеціальним підзаконним нормативним актом, а не законом, і встановлює порядок застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності відрізняються від правил сплати податків за Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, в тому числі, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

На підставі вищенаведеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставними, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Внаслідок оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень № /0 та № /0 від 17.03.2010 року до органів Державної податкової служби України відповідачем 07.05.2010 року, 11.06.2010 року та 17.03.2010 року виносилися податкові повідомлення рішення із новими дробами. У звязку з цим, суд приходить до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить та визнати протиправними та скасувати нові податкові повідомлення-рішення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 11, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в Богородчанському районі за №№ /0, /0 від 17.03.2010 року, за №№ /1, /1 від 07.05.2010 року, за №№ /2, /2 від 11.06.2010 року та за №№ /3, /3 від 20.08.2010 року про зобовязання сплати штрафу за порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкового зобовязання по єдиному податку.

Постанова суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на її апеляційне оскарження обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) Могила А.Б.

Постанова складена в повному обсязі 01.11.2010 року.