Справа № 2а-1670/1879/11
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 р.Справа № 2а-1670/1879/11
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2015р. по справі № 2а-1670/1879/11

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання нечинними рішень,

ВСТАНОВИЛА:

09 березня 2011 року позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Хорольської міжрайонної державної податкової інспекції, в якому просив суд визнати нечинними:

- податкове повідомлення-рішення № від 01.03.2011 року;

- рішення про застосування фінансових санкцій № від 01.03.2011 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що винесене за результатами перевірки, оформленої актом № 273/16/31/23/НОМЕР_3 від 16.02.2011 року, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 01.03.2011 року за порушення п.п. 9, 11, 12, 13 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" є неправомірним з огляду на те, що перевіряючими не враховано особливості ведення обліку товарно-матеріальних цінностей фізичними особами-підприємцями. Також зазначав, що працівниками органу державної податкової служби було безпідставно встановлено порушення ст. 15-2 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", оскільки нормами чинного законодавства не передбачено проведення перевірки дотримання норм цього Закону в рамках проведення фактичної перевірки, за результатами якої винесено оскаржуване рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 01.03.2011 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 березня 2011 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення № від 01.03.2011 року, яким до позивача було застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4790,20 грн., в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 3947,20 грн. (три тисячі дев'ятсот сорок сім гривень двадцять копійок). Визнано протиправним і скасовано рішення про застосування фінансових санкцій № від 01.03.2011 року, яким до позивача було застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 3400,00 грн. (три тисячі чотириста гривень). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2011 року постанову суду від 30 березня 2011 року у справі № 2а-1670/1879/11 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 березня 2015 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2011 скасовано в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Хорольської міжрайонної державної податкової інспекції від 01.03.2011 № 000592308 в частині застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3947 грн. на підставі ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та рішення від 01.03.2011 № 000660238 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3400 грн. на підставі ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2011 в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Хорольської міжрайонної державної податкової інспекції від 01.03.2011 № 000592308 в частині застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій в загальній сумі 843 грн. (в т.ч. 680 грн. + 85 грн. + 78 грн.) залишено без змін.

Протокольною ухвалою від 02 червня 2015 року було здійснено заміну відповідача Хорольської міжрайонної державної податкової інспекції на належного відповідача - Хорольську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Полтавській області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.15 року позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання нечинними рішень задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Семенівського відділення Хорольської міжрайонної державної податкової інспекції від 01 березня 2011 року № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3 947 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає за можливе, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим 02.03.1995 року Семенівською районною державною адміністрацією Полтавської області, свідоцтво про державну реєстрацію серії В00 № 811900.

Хорольською МДПІ проведено фактичну перевірку, за результатами якої складено акт від 16.02.2011 № 0012368.

На підставі акту від 16.02.2011 № 0012368 відповідачем складено рішення від 01.03.2011 № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій відповідно до ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закону № 481/95-ВР) в загальній сумі 3400 грн. за порушення ст. 15-2 Закону № 481/95-ВР, що полягало у відсутності у місцях та закладах, де куріння заборонено, наочної інформації, яка складається із графічного знака про заборону куріння та тексту такого змісту: "Куріння заборонено!".

На підставі акту від 16.02.2011 № 0012368 відповідачем складено також податкове повідомлення-рішення від 01.03.2011 № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в загальній сумі 4790,2 грн., в т.ч.:

- в сумі 680 грн. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення п. 9 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, що полягало у незабезпеченні щоденного друку фіскальних звітних чеків від 16.08.2010 та від 08.10.2010 на реєстраторах розрахункових операцій;

- в сумі 85 грн. на підставі п. 6 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення п. 11 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, що полягало у проведенні розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості;

- в сумі 3947 грн. на підставі ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення п. 12 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, що полягало у нездійсненні обліку товарних запасів за місцем реалізації та зберігання в сумі 1973,6 грн.

- в сумі 78 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за порушення п. 13 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, що полягало у незабезпеченні відповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій. Податковим органом встановлено, що на місці проведення розрахункових операцій знаходяться готівкові кошти у сумі 185,5 грн., але сума готівкових коштів, що вказана у Х-звіті РРО, складає 107,5 грн. Невідповідність готівкових коштів склала 78 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що податковим повідомленням-рішеннями Семенівського відділення Хорольської міжрайонної державної податкової інспекції від 01 березня 2011 року № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 3 947 грн. порушено права та охоронювані законом інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, а тому вказані рішення підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В акті перевірки від 16.02.2011 року було зафіксовано факт надлишку у позивача товарно-матеріальних цінностей на суму 1973,60 грн., на які відсутні накладні. Перелік і кількість товарів наведено у додатках до акту перевірки від 16.02.2011 р. "Відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей)". На підставі викладеного зроблено висновок про незабезпечення позивачем обліку товарів.

При цьому штрафні (фінансові) санкції за порушення п. 12 п. 1 ст. 3 ст. 3 Закону №265/95-ВР щодо неведення обліку товарних запасів за місцем реалізації та зберігання за рішенням від 01.03.2011 № 000592308 застосовані до позивача на підставі ст. 20 Закону №265/95 ВР.

Відповідно до вимог п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі ст. 6 зазначеного Закону, облік товарних запасів фізичною особою-суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що обов'язок ведення обліку товарних запасів не міг бути покладений на фізичних осіб-підприємців, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

Натомість фізичні особи-підприємці, які перебували на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог п. 12 ст. 3 та ст. 6 Закону № 265/95-ВР, були зобов'язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.06.2013 у справі № 21-147а13.

Разом з тим, положення Закону № 265/95-ВР не визначають самого порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, лише вказують на обов'язок суб'єктів підприємницької діяльності на ведення такого обліку.

Порядок обліку товарних запасів на законодавчому рівні встановлено виключно для юридичних осіб, оскільки відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", суб'єкти підприємницької діяльності, яким відповідно до законодавства надано дозвіл на ведення спрощеного обліку доходів і витрат, ведуть бухгалтерський облік і подають фінансову звітність у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Отже, на фізичну особу, зареєстровану у встановленому законом порядку фізичною особою-підприємцем, поширюються правила ведення бухгалтерського обліку і подання фінансової звітності у порядку, встановленому законодавством про спрощену систему обліку і звітності.

Фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності ведуть Книгу обліку доходів і витрат, форма якої була визначена Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 № 12 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 за № 64.

Форма Книги обліку доходів і витрат, затверджена вищевказаним наказом, не передбачає ведення обліку товарних запасів.

Таким чином, дотримання порядку ведення позивачем такої книги не має значення для правильності вирішення справи.

До документів, що є підставою для оприбуткування (обліку) товару, належать документи щодо походження товару, наприклад: накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні тощо.

Так, в матеріалах справи містяться податкові накладні /а. с. 41, 44, 46, 48, 51, 53, 55, 53, 62, 66, 72/, видаткові накладні /а. с. 42, 45, 47, 49, 50, 52, 56, 57, 60-61, 63-64, 67, 69, 71-72/, накладні /а. с. 58, 68/, товарно-транспортна накладна /а. с. 43/.

Колегія суддів зауважує, що необхідними умовами виконання вимог п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) є: 1) ведення у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації; 2) продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Відповідно до ст. 20 Закону № 265/95-ВР до суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідач, здійснюючи перевірку позивача, повинен був дослідити обставини щодо наявності/відсутності у позивача первинних документів на товар, а також, у разі встановлення обставини щодо відсутності первинних документів, факт реалізації позивачем не облікованих товарів.

Разом з тим, відповідачем під час перевірки позивача факт реалізації товару, який, на думку податкового органу, не облікований у встановленому порядку та непідтверджений належними первинними документами на суму 1 973 грн. 60 коп., відповідачем не встановлено. А з наявних в матеріалах справи копій Z-звітів /а. с. 15-16, 22-30/, які досліджувались податковим органом під час перевірки, не вбачається здійснення позивачем реалізації товарів, які, на думку відповідача, не були обліковані у встановленому порядку.

З огляду на викладене, висновок перевірки про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме, не забезпечення ведення обліку товарних запасів на складах та /або за місцем реалізації, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

За таких обставин податкове повідомлення-рішення № від 01.03.2011 року в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів 3947,20 грн. (1973,60 х 2) суперечить вимогам Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та є безпідставним.

З огляду на вищевикладене, рішення № від 01.03.2011 року в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 3947,20 грн. не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте без урахування усіх обставин, встановлення яких необхідне для застосування санкцій, у зв'язку з чим підлягає визнанню протиправним та скасуванню. У цій частині позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, позовні вимоги в частині скасування рішення від 01.03.2011 № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій відповідно до ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закону № 481/95-ВР) в загальній сумі 3400 грн. за порушення ст. 15-2 Закону № 481/95-ВР, що полягало у відсутності у місцях та закладах, де куріння заборонено, наочної інформації, яка складається із графічного знака про заборону куріння та тексту такого змісту: "Куріння заборонено!", не є предметом апеляційного перегляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність факту порушення податкового законодавства з боку позивача та про неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 18.06.15 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2015р. по справі № 2а-1670/1879/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя Рєзнікова С.С.
Судді Старостін В.В. Бегунц А.О.