Справа № 2-а/1970/2121/11
Суддя: Мірінович У.А.
Дата ухвалення: 2012-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/2121/11

24 лютого 2012 р.м.Тернопіль

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

суддів Баранюка А.З., Мартиць О.І.

при секретарі судового засідання Мушій А.Б..

за участю:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача (ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області) ОСОБА_5,

представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (ОСОБА_1 міського відділу ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області) ОСОБА_6,

відповідач (Міністерство внутрішніх справ України) не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду у місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області та Міністерство внутрішніх справ України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 міського відділу ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про визнання наказів незаконними, поновлення на службі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 міського відділу ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про визнання наказу Міністерства внутрішніх справі України від 16.03.2007 року №81 та наказу УМВС України в Тернопільській області від 28.03.07р. №136 неправомірними; про визнання наказу УМВС в Тернопільській області №25 від 17.01.08р. „Про порушення транспортної дисципліни та витягу з наказу №8 о/с від 22.01.08 р. недійсними; про поновлення ОСОБА_2 на службі в органи внутрішніх справ УМВС України в Тернопільській області в ОСОБА_1 міський відділ на посаду старшого інспектора ОРПС ОСОБА_1 УМВС України в Тернопільській області; про стягнення з ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області ОСОБА_1 міського відділу на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу та врахування стажу роботи.

В позовній заяві позивач посилається на безпідставне притягнення його до дисциплінарної відповідальності всупереч того, що він за час проходження служби не мав жодних дисциплінарних стягнень, та у трудову книжку вписано 7 заохочень. Окрім того, продовжує позивач, безпідставним є висновок службової перевірки, у якому вказано, що позивач згідно „Книги несення служби нарядами ОР ПС ТВМ УМВС України в Тернопільській області 14.01.08р. мав прибути на службу об 15.00год., однак позивач у такій книзі нарядів ніколи не розписувався та згідно вказівок керівництва він мав постійно заступати на службу о 18.00 год. до 24.00 год., та з 09.00 год. до 11.00 год. Таким чином, стверджує позивач, він не прибув на роботу 14.01.08р. о 18.00год., а не 15.00 год., як вказано у висновку, та за наявності поважних причин, а саме: у звязку з дорожньо-транспортною пригодою за участі позивача, яка трапилась того ж дня об 17.20 хв. на шляху Доманове Ковель - Чернівці, про що було повідомлено керівництво.

Посилаючись на те, що позивач завжди приходив на роботу о 18.00 год. і не притягувався до дисциплінарної відповідальності, вважає, що вказане свідчить про безпідставність висновку службової перевірки про не прибуття позивача на роботу о 15.00 год.

У заяві позивач також вказав про те, що між ним та іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди було досягнуто згоди, щодо відсутності взаємних претензій за наслідками ДТП, а тому позивачем органи ДПС не було повідомлено про ДТП. Працівники ДПС, які прибули на місце пригоди 14.01.08р. о 17.45 год., пояснили, що про ДТП їх повідомила невідома особа. Однак, отримавши пояснення від учасників ДТП про відсутність потерпілих та взаємних претензій між ними, працівники ДПС лише через годину, після приїзду керівництва та за їх вказівкою почали оформляти документи за фактом ДТП, що на думку позивача є доказом про те, що ДТП було вчинено о 17.20 год. в неробочий час, а години вказані у висновку службового розслідування не відповідають дійсності.

Також, позивач в обґрунтування заявленого позову зазначив, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення по факту ДТП складений без понятих, свідків, та не має юридичної сили. Крім того відмітив, що коли позивач підписував протокол про вчинення адміністративного правопорушення та протокол медичного огляду №119, то такі протоколи були заповнені частково та не містили відомостей про те, що позивач перебуває у стані алкогольного спяніння і відмовився провести аналіз крові на алкоголь. Зазначив, що протокол про відмову від здавання аналізу крові в присутності понятих не складався та позивача було ознайомлено з протоколами після притягнення його до адміністративної відповідальності. Відмітив, що позивач не відмовлявся від проведення аналізу крові на алкоголь, та лікар при освідченні повідомив позивача про те, що він не перебуває у стані алкогольного спяніння.

Позивачем також зазначено, що у висновку службової перевірки вказано про те, що позивач проінструктований про недопущення порушення транспортної дисципліни та 11.11.07р. позивач написав рапорт про відсутність у нього власного транспорту, чи іншого транспортного засобу у користуванні. Однак, як вказує позивач у позові, він на той час не мав власного транспорту і іншим не користувався, а 20 грудня 2007р. позивач взяв автомобіль який належить ОСОБА_7, щоб за її проханням допомогти продати автомобіль.

Також, позивач вважає незаконним його звільнення, оскільки на дату прийняття оскаржуваних наказів (22.01.2008р.) рішення суду про визнання його винним у скоєні ДТП в стані алкогольного спяніння, ще не було. Постанова Тернопільського міськрайонного суду від 11.02.08р. якою ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, на думку позивача є незаконною, так як винесена судом без участі позивача, та без виклику свідків ДТП та працівників ДАІ.

Враховуючи, що позивачем заявлено вимоги щодо визнання неправомірним наказу Міністерства внутрішніх справ України від 16.03.2007 року №81 „Про заходи зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, повязаних загибеллю та травмуванням особового складу та Наказу УМВС України в Тернопільській області від 28.03.2007р. №136, та із змісту позовної заяви слідує, що позивачем не викладено обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги в цій частині, судом згідно Ухвали від 27 липня 2011 року, було надано позивачеві строк на усунення вказаних недоліків позовної заяви до 01.09.2011р. (а.с.15-16)

Згідно поданої позивачем до суду заяви від 01.09.2011 року, позивач в обґрунтування вимог щодо визнання неправомірним наказу Міністерства внутрішніх справ України від 16.03.2007 року №81 „Про заходи зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, повязаних загибеллю та травмуванням особового складу та Наказу УМВС України в Тернопільській області від 28.03.2007р. №136 зазначив, що вказані накази суперечать Закону України від 22.02.06р. №3460 та Дисциплінарному статуту, так як на думку позивача, закони не мають зворотної дії в часі та відповідачі не мають права видавати накази, які не відповідають закону (а.с. 33-34).

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити та накази МВС України від 16.03.2007 року №81, Наказ УМВС України в Тернопільській області від 28.03.07р. №136 визнати неправомірними; наказ УМВС в Тернопільській області №25 від 17.01.08р. „Про порушення транспортної дисципліни та витяг з наказу №8 о/с від 22.01.08 р. визнати недійсними; поновити ОСОБА_2 на службі в органи внутрішніх справ УМВС України в Тернопільській області в ОСОБА_1 міський відділ на посаду старшого інспектора ОРПС ОСОБА_1 УМВС України в Тернопільській області; стягнути з ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, ОСОБА_1 міського відділу на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області та представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 міського відділу ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області засіданні проти позову заперечив, стверджували, що звільнення позивача здійснювалось у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Другий відповідач, який залучений судом - Міністерство внутрішніх справ України, в судове засідання не прибув, подав письмове заперечення від 21.09.2011р. № 12/6 у якому вказав про розгляд справи без участі представника відповідача та просив у задоволенні позову відмовити, з мотивів викладених у цих запереченнях.

Заслухавши позивача та представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

ОСОБА_2, особистий № М-068990, згідно наявного послужного списку, перебував на службі в органах внутрішніх справ з 16.08.2000 року, мав звання капітана міліції та обіймав посаду старшого інспектора з адміністративної практики групи адміністративної практики ОР ПС стройового підрозділу підпорядкованого СОГП МГБ ОСОБА_1

Наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області від 17.01.2008 року за №25 „Про порушення транспортної дисципліни працівниками ОСОБА_1 та покарання винних за грубе порушення транспортної дисципліни, вимог наказу МВС України від 16.03.2007 №81, наказу УМВС України в Тернопільській області від 28.03.2007 №136, що виразилось в керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та призвело до скоєння дорожньо транспортної пригоди, невихід на службу без поважних причин, проявлену нещирість при наданні інформації керівництву ОСОБА_1 щодо наявності транспортних засобів на підставі п. „є ст. 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, на старшого інспектора ПС ОСОБА_1 капітана міліції ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

На виконання згаданого наказу, наказом від 22.01.2008 року за №8 о/с «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас збройних сил за п.64 «є» /за порушення дисципліни/ ОСОБА_2 ( М-068990, старшого інспектора з адміністративної практики групи адміністративної практики ОР ПС стройового підрозділу підпорядкованого СОГП МГБ ОСОБА_1) з 22.01.2008 року.

Згідно з п.2 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Спірні правовідносини регулюються Законом України Про міліцію, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, що затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначається Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року за №3460-IV.

Відповідно до ст.1 згаданого Статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок, як передбачено ст.2 даного Статуту, - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Як слідує з матеріалів справи, висновком службової перевірки від 15.01.2007 року встановлено, що позивач згідно Книги несення служби нарядами ОР ПС ТМВ УМВС України Тернопільській області, 14.01.2008 о 15.00 год. повинен був заступити на службу на МВМ-2 та на службу не з'явився, про причини запізнення керівництво роти міліції не повідомив, про що заступник командира ТМВ ОСОБА_8 та командир взводу ОР ПС ТМВ ОСОБА_9 рапортами доповіли керівництву ОСОБА_1

Слід відмітити, що зазначена обставина підтверджується і матеріалами справи, в тому числі копією Книги несення служби нарядами ОР ПС ТМВ УМВС України Тернопільській області, яка містить запис про встановлений для несення служби позивачем час та про його не прибуття, а саме 14.01.2008 року з 15.00 год. до 23.00 год.

Також, і згідно рапорту командира взводу ОР ПС ТМВ ОСОБА_9, позивач для несення служби 14.01.2008 року не вийшов, та про причини запізнення не повідомив.

Крім того, як слідує із змісту письмових пояснень ОСОБА_2 наданих 14.01.2008р., позивачеві було відомо про те, що він 14.01.2008р. мав заступити на службу о 15.00 год. та він у зазначений час для несення служби він не прибув у звязку тим, що того дня з 13 год. до 14 год. він з друзями розпивав алкогольні напої та виїхав на роботу лише о 17 год.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються іншими належними та допустимими доказами у справі твердження позивача про те, що відповідач безпідставно та необґрунтовано зробив висновок про невихід на службу без поважних причин

Також у висновку службової перевірки вказано, що увечері 14.01.2008р. до ОСОБА_1 надійшла інформація про те що ОСОБА_2 о 18.40 год., на автошляху Доманове-Ковель-Чернівці скоїв дорожньо-транспортну пригоду та виїздом на місце пригоди зясовано, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем Опель Омега, д.н.з. №69877 ІВ, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 У поясненні працівникам ДАІ ОСОБА_2 вказав, що їхав автомобілем Опель-Омега зі сторони Кременеця у м. Тернопіль і йому на зустріч рухався автомобіль ВАЗ з яким він зіткнувся, що призвело ДТП. Водій ОСОБА_11 пояснив наступне, що 14.01.2008 їхав на власному автомобілі НОМЕР_2 з м. Тернополя у с. Матвіївці Шумського району і йому на зустріч виїхав автомобіль марки Опель, після чого його скинуло у кювет. У наслідок ДТП ні він, ні пасажири, які перебували у його автомобілі ушкоджень не отримали.

Крім цього, як слідує з висновку службової перевірки, працівниками ОСОБА_1 та працівниками ДАІ було проведено освідчення ОСОБА_2 та ОСОБА_10 та згідно протоколу медичного огляду для визначення факту вживання алкоголю і спяніння № 119 ОСОБА_2 був у стані алкогольного спяніння. Згідно протоколу № 118 ОСОБА_10 тверезий.

З огляду на що, відповідачем зроблено висновок про те, що ОСОБА_2 керував автомобілем Опель у стані алкогольного спяніння, що призвело у свою чергу згідно схеми ДТП, складеної працівниками ДАЇ, до вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, про що працівниками ДАІ складено адміністративний протокол по ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАЛ України відносно ОСОБА_2

У висновку службової перевірки також вказано, що ОСОБА_2 був проінструктований про недопущення порушень транспортної дисципліни, про що у відомості наданій керівництвом ОР ПС ТМВ засвідчує власний підпис ОСОБА_2 Також зазначено, що 11.12.2007 ОСОБА_2 написав власноручно рапорт на імя начальника ОСОБА_1 про те, що у позивача у власному користуванні немає автотранспорту і іншим автотранспортом він не користується, чим умисно ввів в оману керівництво ОСОБА_1, хоча, керував автомобілем Опель Омега д.н.з № НОМЕР_3 на підставі доручення від 23.10.2007 від імені ОСОБА_12 яке надала його представник громадянка ОСОБА_7 з правом продажу та керування.

Відмічено, що наказом начальника ОСОБА_1 від 26.12.2007 №407 ОСОБА_2 оголошено усне зауваження.

Слід відмітити, що зазначені у висновку службової перевірки обставина підтверджується і дослідженими у судовому засіданні доказами у справі, в тому числі протоколом медичного огляду для визначення факту вживання алкоголю і спяніння № 119, протоколом про адміністративне правопорушення №076663 від 14.01.2008р., дорученням від 23.10.2007 згідно якого позивач уповноважений громадянкою ОСОБА_7 яка діє від імені ОСОБА_12 керувати автомобілем Опель Омега д.н.з. № НОМЕР_3, відомістю про доведення і прийняття заліків особовим складом ОР ПС ОСОБА_1 Наказу УМВСУ України в Тернопільській області №81 від 16.03.2007р. та Наказу №157 від 15.07.2007р., рапорт ОСОБА_2 від 11.12.2007 на імя начальника ОСОБА_1, а також письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 14.01.2008р. на імя начальника ТМВ УМВСУ в Тернопільській області.

Відповідно, в результаті перевірки відповідачем було зроблено висновок про те, що ОСОБА_2 свідомо із власних спонукань допустив грубе порушення транспортної дисципліни, вимог наказів МВС України №№ 81 та 157-2007 та керував автомобілем у нетверезому стані, що призвело до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, допустив нещирість та оману доповівши керівництву ОСОБА_1 про відсутність у нього транспортного засобу. Позивача ознайомлено з висновком 16.01.2008р.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №3-168/08 від 11 лютого 2008 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного порушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, в межах санкції, встановленої за більш серйозне порушення з числа вчинених, у вигляді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Рішення суду набрало законної сили.

Із змісту даної постанови вбачається, що позивач 14.01.2008 року, близько 18.40 хв. на 319 км. +29м. а/д Доманове Ковель - Чернівці, керуючи транспортним засобом Опель Омега номерний знак НОМЕР_3 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, при цьому не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожньої обстановки, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, чим порушив п.п. 2.9. (а), 12.1 ПДР України.

Таким чином, з врахуванням положень ч.4 ст.72 КАС України ті обставини, що позивач керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння і вчинив 14.01.2008 року близько 18.40 хв. (на 319 км. +29м. а/д Доманове Ковел Чернівці) адміністративне правопорушення передбачене ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, - встановлені судом у вищезгаданій постанові, та не потребують додаткового доказування.

Відповідно до підпункту є пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що дисциплінарне стягнення повинне відповідати тяжкості вчиненого правопорушення та ступеню вини.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, дотримуватися норм професійної та службової етики, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що керування автомобілем в стані алкогольного спяніння, що підтверджується обставинами справи та Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №3-168/08 від 11 лютого 2008 року, є проступком несумісним з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Відповідно до положень статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Таким чином, відсутність судового рішення про притягнення позивача до кримінальної чи адміністративної відповідальності за фактом дорожньо-транспортної пригоди з його участю не є підставою для не притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності в разі встановлення порушення ним службової дисципліни.

Колегія суддів також приходить до висновку про те, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ було накладено на позивача з дотриманням порядку та строків накладення дисциплінарних стягнень, передбачених Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, з урахуванням попередньої поведінки позивача. В матеріалах справи містяться і пояснення позивача щодо обставин ДТП за його участю, які були дослідженні при розгляді справи в суді.

Таким чином, при накладенні дисциплінарного стягнення відповідач діяв правомірно, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і правових підстав для визнання рішень субєкта владних повноважень неправомірними чи недійсними не має.

Щодо вимог позивача про визнання неправомірним наказу МВС України від 16.03.2007 року №81 „Про заходи зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, повязаних загибеллю та травмуванням особового складу та наказу УМВС України в Тернопільській області від 28.03.07р. №136 «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах та підрозділах ОВС області, попередження надзвичайних подій, повязаних із загибеллю й травмуванням особового складу» судом зазначає наступне.

Як слідує з змісту наказу МВС України від 16.03.2007 року №81 та наказу УМВС України в Тернопільській області від 28.03.07р. №136, зазначені акти урегульовують деякі аспекти дотримання службової дисципліни працівниками органів внутрішніх справ та спрямовані на прийняття заходів щодо покращення індивідуально-виховної роботи серед особового складу органів внутрішніх справ з метою зменшення випадків порушення правил дорожнього руху працівниками органів внутрішніх справ в службовий та позаслужбовий час, встановлюють додаткові вимоги до комплектації особового складу підрозділів ОВС, зобовязують застосовувати крайні заходи дисциплінарного впливу до працівників ОВС, які допускають свідоме порушення ПДД та керували транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або приховують факт своєї участі в ДТП чи своїх підлеглих.

Положення зазначених наказів не місять спеціальних процедур притягнення до дисциплінарної відповідальності або накладення заходів дисциплінарного впливу, що суперечили б положенням Дисциплінарного статуту ОВС, а навпаки вживаються заходи на підвищення рівня службової дисципліни працівниками ОВС в частині дотримання ПДР.

Зокрема, з цією метою у наказі МВС України від 16.03.2007 року №81 передбачено застосування найбільш жорстких заходів дисциплінарного впливу до осіб, що порушили службову дисципліну, в частині порушення ПДР.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту до крайніх заходів дисциплінарного впливу за вчинення особливо тяжких порушень службової дисципліни належить звільнення з органів внутрішніх справ особи, яка допустила порушення належить звільнення з органів внутрішніх справ особи, яка допустила порушення.

Пункт 3.17 наказу МВС України від 16.03.2007 року №81 передбачає у разі встановлення факту керування працівником ОВС транспортним засобом в стані алкогольного спяніння відносно нього приймається рішення про звільнення з органів внутрішніх справ, як єдиний допустимий в даному випадку захід дисциплінарного впливу.

Слід відмітити, що вказаний захід є співрозмірним з нормами законодавства України, де алкогольне спяніння розглядається, як обтяжуюча обставина відповідальності особи в адміністративному та кримінальному судочинстві, а в трудовому законодавстві є підставою для звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за наявності одноразового вчинення такого факту порушення трудової дисципліни (п.7 ст. 40 КЗпП України).

Визначення вказаного виду дисциплінарного стягнення до порушників службової дисципліни на рівні наказу МВС, обумовлено правами наданими Міністерству внутрішніх справ України ст. 13 Дисциплінарного статуту ОВС, згідно з якою Міністрові належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим статутом, на всіх осіб рядового та начальницького складу. Інші начальники накладають дисциплінарні стягнення в межах прав наданих їм Міністром внутрішніх справ України.

Відповідно до положень про Міністерство внутрішніх справ України, єдиною формою реалізації наданих прав є наказ Міністерства внутрішніх справ України, що підписується Міністром.

Відповідно, п.3.17 наказу МВС України від 16.03.2007 року №81 є реалізацією права Міністра внутрішніх справ України делегувати керівникам ОВС право на застосування дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни.

В той час, факт порушення службової дисципліни встановлюється в порядку передбаченому Дисциплінарним статутом.

Причому, норми наказу МВС України від 16.03.2007 року №81 та наказу УМВС України в Тернопільській області від 28.03.07р. №136 не поширюють свою дію на будь-які інші правовідносини.

Таким чином, наказ МВС України від 16.03.2007 року №81 та наказ УМВС України в Тернопільській області від 28.03.07р. №136 були прийняті у межах наданої компетенції, передбаченої Законом України «Про Міліцію» та «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» у відповідності з вимогами нормативно правових актів вищої сили та з дотриманням принципу законності.

Слід відмітити, що позивачем доказів порушення його прав та інтересів наказом МВС України від 16.03.2007 року №81 та наказом УМВС України в Тернопільській області від 28.03.07р. №136 не надано, та судом таких порушень не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області та Міністерство внутрішніх справ України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 міського відділу ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про визнання наказу МВС України від 16.03.2007 року №81 та наказу УМВС України в Тернопільській області від 28.03.07р. №136 неправомірними; про визнання наказу УМВС в Тернопільській області №25 від 17.01.08р. „Про порушення транспортної дисципліни та витягу з наказу №8 о/с від 22.01.08 р. недійсними; про поновлення ОСОБА_2 на службі в органи внутрішніх справ УМВС України в Тернопільській області в ОСОБА_1 міський відділ на посаду старшого інспектора ОРПС ОСОБА_1 УМВС України в Тернопільській області; про стягнення з ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області ОСОБА_1 міського відділу на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу та врахування стажу роботи, є безпідставними та необґрунтованість, а отже не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 69, 70, 71, 94, 160 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області та Міністерство внутрішніх справ України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 міського відділу ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про визнання наказу МВС України від 16.03.2007 року №81 та наказу УМВС України в Тернопільській області від 28.03.07р. №136 неправомірними; про визнання наказу УМВС в Тернопільській області №25 від 17.01.08р. „Про порушення транспортної дисципліни та витягу з наказу №8 о/с від 22.01.08 р. недійсними; про поновлення ОСОБА_2 на службі в органи внутрішніх справ УМВС України в Тернопільській області в ОСОБА_1 міський відділ на посаду старшого інспектора ОРПС ОСОБА_1 УМВС України в Тернопільській області; про стягнення з ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області ОСОБА_1 міського відділу на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу та врахування стажу роботи, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвали постанову. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також: прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 29 лютого 2012 року.

Головуюча суддя підпис ОСОБА_13

Судді А.З. Баранюк

ОСОБА_14