Справа № 817/1261/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1261/15

28 липня 2015 року 16год. 08хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Троянчук Д,М.,

відповідача: представник ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2 особа - підприємець ОСОБА_3
до Державна податкова інспекція у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 особа-підприємець ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3І.) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області) (яка є правонаступником Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області, далі ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішеньвід 12.12.2014р. форми «Р» №00223/1700, №226/1712-1700, №00222/1700, №00224/1700.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 28.11.2014р. №00208/1712-1700/НОМЕР_1 щодо безтоварності господарських операцій з покупцями та продавцями, є безпідставними, оскільки ним було надано до перевірки всі первинні документи, що підтверджують реальність здійснення підприємницької діяльності. З цих же підстав вважає, що застосування штрафних за незабезпечення зберігання первинних документів при їх наявності є протиправним.

Крім того, позивач посилається на порушення відповідачем порядку проведення перевірок в звязку із недотриманням пп.3-6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011р. за №34/18772, а саме: всупереч Порядку, відповідач безпідставно не відобразив в акті перевірки всі первинні бухгалтерські документи, надані позивачем.

Також, позивач зазначає, що зменшення актом перевірки до 0,0 грн. задекларовані за 2011-2013рр. податкові зобовязання та податковий кредит відповідно до декларацій з податку на додану вартість є необґрунтованим, оскільки чинне законодавство України не наділяє відповідача повноваженнями вчиняти такі дії.

Щодо донарахування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) за не подання декларацій з податку на додану вартість за 2011-2012рр., січень-квітень 2013р., то позивач вважає висновок податкового органу про обовязок подання таких декларацій безпідставним, тому що обрахування встановленого Податковим кодексом України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) граничного обсягу оподатковуваних операцій, з досягненням якого повязується обовязок зареєструватись платником податку на додану вартість та з його сплати, здійснюється після переходу на загальну систему оподаткування.

За таких обставин, податкові повідомлення-рішення форми «Р»від 12.12.2014р. №00223/1700, №226/1712-1700, №00222/1700, №00224/1700 просить визнати протиправним та скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити повністю.

Відповідач ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області позов не визнав, про що подав суду відповідне письмове заперечення.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що під час проведення перевірки відповідачем встановлено, що висновками акту перевірки від 28.11.2014р. №00208/1712-1700/НОМЕР_1 встановлені порушення, згідно яких, укладені правочини з контрагентами суперечать приписам ч.1, ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України та на порушення ст.228 Цивільного кодексу України угоди з контрагентами за 2011-2013рр. мають ознаки безтоварності.

Тому вважає, що ФОП ОСОБА_3 безпідставно віднесено до податкового кредиту декларацій з податку на додану вартість за 2011-2013рр. по безтоварним операціям з контрагентами-постачальниками в сумі 97940,00 грн., безпідставно віднесено до податкових зобовязань декларації з податку на додану вартість за 2011-2013рр. суму 98968,00 грн., а задекларовані за 2011-2013рр. податкові зобовязання та податковий кредит відповідно до декларацій з податку на доданку вартість за результатами перевірки правомірно зменшені до 0,0 грн.

Крім того, представник відповідача вказує, що перевіркою встановлено заниження валового доходу в звязку з не включенням ФОП ОСОБА_3 до доходу всієї суми коштів, що надійшли на розрахунковий рахунок та готівкових коштів за товари за 2011-2013рр., тому донарахування податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності є правомірним.

Також зазначає, що в порушення п.176.2 б) ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) позивачем не подавалися за 2011-2013рр. звіти 1-ДФ, відповідно не включені нараховані та виплачені суми приватним підприємцям за товарно-матеріальні цінності та послуги з ознакою доходу «157».

З наведених підстав спірніподатковіповідомлення-рішення представник відповідача вважає правомірними, в задоволенні позову просив відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 19.12.2008р., а з 22.12.2008р. перебуває на податковому обліку в ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області, що підтверджується випискою серії АД №698466 та витягом серії АД №698461 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно ОСОБА_4 від 11.04.2013р. №200121482ФОП ОСОБА_3 з квітня 2013р. є зареєстрованим платником податку на додану вартість.

10.11.2014р. позивач отримав від ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області запит №6948/17-238 про надання інформації, згідно якого, відповідач витребовував письмову інформацію щодо господарських операцій при здійсненні підприємницької діяльності за період з 01.01.2012р. по 31.12.2013р..

Згідно повідомлення від 27.10.2014р. №221/17-138 відповідач повідомив ФОП ОСОБА_3 про те, що згідно з планом-графіком проведення перевірок ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненської області, на підставі ст.77 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) та наказу від 27.27.10.2014р. №416 з 10.11.2014р. буде проводитись документальна планова виїзна перевірки з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Крім повідомлення, відповідач також вручив позивачу наказ від 27.10.2014р. №416 про проведення планової виїзної документальної перевірки з 10.11.2014р..

На підставі вище перерахованих документів, в період з 10.11.2014р. по 21.11.2014р. ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р..

За результатами такої перевірки було складено ОСОБА_1 від 28.11.2014р. №00208/1712-1700/НОМЕР_1, висновками якого встановлені наступні порушення (в частині, що стосуються оскаржуваних податкових повідомлень-рішень): укладені правочини з вказаними контрагентами суперечать приписам ч.1, ч.5 ст.203 та в порушення ст.228 Цивільного кодексу України угоди з контрагентами за 2011-2013рр. мають ознаки безтоварності; в порушення п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) ФОП ОСОБА_3 безпідставно віднесено до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за 2011-2013рр. по безтоварним операціям з контрагентами-постачальниками податку на додану вартість в сумі 97940,00 грн.;в порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) ФОП ОСОБА_3 безпідставно віднесено до податкових зобовязань декларації з податку на додану вартість за 2011-2013рр. суму податку на додану вартість 98968,00 грн.; задекларовані за 2011-2013рр. податкові зобовязання та податковий кредит відповідно до декларацій з податку на додану вартість за результатами перевірки зменшені до 0,0 грн.; п.167.1 ст.167, п.177.1 п.177.2п.177.3 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) занижено валовий дохід на 144074,85 грн. (в т.ч. за I-IV кв. 2011р. в сумі +55050,00 грн., за I-IV кв. 2012р. в сумі +16520,00 грн., за I-IV кв. 2013р. в сумі +72504,85 грн.. Дані розбіжності виникли у звязку з не включенням ФОП ОСОБА_3 до доходу всієї суми коштів, що надійшли на розрахунковий рахунок та готівкових коштів за товари за 2011-2013рр., чим порушено п.138.2 ст.138, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме: встановлено завищення суми витрат за 2011-2013рр. в сумі 714099,00 грн. (в т.ч. за 2011р. в сумі 1800,00 грн., за 2012р. в сумі 17060,00 грн., за 2013р. в сумі 695239,00 грн.); п.167.1 ст.167, п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), ФОП ОСОБА_3 донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 140813,95 грн. (в т.ч. по періодах: в сумі 8377,56 грн. за 2011р., в сумі 4866,00 грн. за 2012р., в сумі 127570,39 грн. за 2013р.);п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5, п.3.6, п.3.7, п.3.8 ст.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010р. №1020, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2011р. за №46/18784 та п.176.2 б) ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме: не подавалися за 2011-2013рр. відповідно не включені нараховані та виплачені суми приватним підприємцям за товарно-матеріальні цінності та послуги з ознакою доходу «157»;абз.5 п.6 ст.128 Господарського кодексу України від 16.01.2003р. №436-ІV (із змінами та доповненнями), п.44.1, п.44.3 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме: не надано в повному обсязі документів, повязаних із обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, та встановлено не належне ведення обліку доходів та витрат: включення в декларацію про отримані доходи та понесені витрати за 2011р. та 2013р. перекручених даних;пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.203.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме: не подано декларації з податку на додану вартість за січень-грудень 2011р., січень-грудень 2012р., січень-квітень 2013р..

На підставі таких висновків податковим органом було оформлено та надіслано скаржнику наступні податкові повідомлення-рішення: форми «Р» від 12.12.2014р. №00223/1700, яким донараховано суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 140813,95 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штрафи) в розмірі 54583,48 грн., всього на суму 195397,43 грн.; форми «Р» від 12.12.2014р. №00226/1712-1700, яким донараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 18360,00 грн. за не подання декларацій з податку на додану вартість за січень-грудень 2011р., січень-грудень 2012р., січень-квітень 2013рр.;форми «Р» від 12.12.2014р. №00222/1700, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 510,00 грн. за не подання відомостей про нараховані та виплачені фізичним особам суми доходів і суми утриманих з них податків (довідки форми 1-ДФ);форми «Р» від 12.12.2014р. №00224/1700, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 510,00 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених Податковим кодексом України.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивачем були оскаржені в адміністративному порядку до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі ГУ ДФС у Рівненській області), що підтверджується скаргою від 25.12.2014р..Рішенням від 06.02.2015р. №111/14/17-00-10-04-04/182 про результати розгляду скарги ГУ ДФС у Рівненській області було розглянуто скаргу позивача в частині скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області від 12.12.2014р. форми «Р» №00223/1700, №00221/1700, №00224/1700.В результаті ГУ у Рівненській області було прийнято рішення про залишення без змін вищезазначених податкових повідомлень-рішень, а скаргу платника податків без задоволення.

Не погодившись із таким рішенням, позивач 12.02.2015р. подав скаргу до Державної фіскальної служби України (далі ДФС України).Рішенням від 27.02.2015р. №1846/Л/99-99-10-01-03-14 ДФС України було залишено без змін спірні податкові повідомлення-рішення, а повторну скаргу позивача без задоволення.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся за захистом порушених прав до суду.

Надаючи оцінку правомірності винесення спірних податкових повідомлень-рішень, суд враховує наступне.

Актом перевірки від 28.11.2014р. №00208/1712-1700/НОМЕР_1 (далі акт перевірки) було встановлено, що ФОП ОСОБА_3 протягом періоду, що перевірявся, здійснював господарську діяльність з купівлі та реалізації вугілля, брикетів паливних вуглевмісних, цегли та котлів твердопаливних (п.1.27 ОСОБА_1 перевірки).

Підставою для оформлення вищезазначених висновків акту перевірки та винесення оскаржуваних рішень слугувало те, що, на думку податкового органу, під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 надано не в повному обсязі документи, які свідчать про реальність здійснення господарських операцій з контрагентами (продавцями та покупцями).

Зокрема, як зазначив перевіряючий в акті перевірки, не було надано договори з контрагентами-покупцями, документи на переміщення, транспортування товару (в т.ч. товарно-транспортні накладні), документи на зберігання товару, навантаження-розвантаження товару, в звязку із чим зроблено висновок про відсутність факту передачі товарів від продавця до покупця, що свідчить про безтоварність господарських операцій.

В результаті актом перевірки встановлено завищення витрат за 2011-2013рр. на суму 714099,00 грн., а кошти, які отримав ФОП ОСОБА_3 в звязку з реалізацією товарів в розмірі 861602,18 грн. обраховані, як авансові платежі, що не поверненні станом на 31.12.2013р. та враховані до складу валових доходів скаржника. Тому, податковим органом донараховано податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 140813,95 грн..

Проте, таке твердження відповідача щодо безтоварності операцій та відсутності документів спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Судом встановлено, що 09.01.2010р. та 01.02.2011р. між ФОП ОСОБА_3 («Орендар») та ПП «Веприк» («Орендодавець») було укладено Договори оренди №1, згідно п.1.1 яких, цими Договорами регулюються правовідносини, повязані із переданням орендодавцем орендареві у строкове платне користування навіс, надалі іменується «Майно», що знаходиться за адресою: с.Слобідка Острозького р-ну.

Згідно п.2.1. Договорів, майно передається в оренду для зберігання вугілля та лісоматеріалів.

Таким чином, даним Договором спростовується твердження відповідача про відсутність місця для зберігання товару, яке купував та в подальшому реалізовував позивач.

Також,23.12.2010р. між ФОП ОСОБА_3 («Покупець») та ФОП ОСОБА_5 («Продавець») було укладено Договір купівлі-продажу №1, згідно п.1.1. якого, продавець зобовязується передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити його вартість згідно умов цього Договору.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що ціна, кількість і загальна вартість товару, проданого за цим Договором, зазначені в накладних, які є невідємною частиною цього договору.

На виконання умов Договору ФОП ОСОБА_5 було поставлено позивачу наступний товар: брикети паливні вуглевмісні 45 т. на суму 29250,00 грн. (без ПДВ) та лісоматеріали 111,75 м3 на суму 33525,00 грн. (без ПДВ).

Факт поставки підтверджується видатковою накладною від 23.12.2010р. №23.

Також,24.12.2010р. між ФОП ОСОБА_3 («Покупець») та ФОП ОСОБА_5 («Продавець») було укладено Договір купівлі-продажу №1, згідно п.1.1. якого, продавець зобовязується передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити його вартість згідно умов цього Договору.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що ціна, кількість і загальна вартість товару, проданого за цим Договором, зазначені в накладних, які є невідємною частиною цього договору.

На виконання умов Договору ФОП ОСОБА_5 було поставлено позивачу наступний товар: вугілля 477,5 т. на суму 244565,95 грн. (без ПДВ).

Дана поставка підтверджується видатковою накладною від 24.12.2010р. №24.

Також,12.02.2012р. між ФОП ОСОБА_3 («Покупець») та ФОП ОСОБА_5 («Продавець») було укладено Договір купівлі-продажу №1, згідно п.1.1. якого, продавець зобовязується передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити його вартість згідно умов цього Договору.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що ціна, кількість і загальна вартість товару, проданого за цим Договором, зазначені в накладних, які є невідємною частиною цього договору.

Згідно видаткової накладної від 14.02.2012р. №12 ФОП ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_5 вугілля в кількості 56 т. на суму 20065,15 грн..

Розрахунки з ФОП ОСОБА_5 проводилися в готівковій формі у 2013р., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів.

Про наявність кредиторської заборгованості станом на 01.01.2011р. в сумі 391820,00 грн. зазначено також в акті перевірки (п.1.23 акту перевірки).

Також, 03.04.2013р. між ФОП ОСОБА_3 («Покупець») та ФОП ОСОБА_5 («Продавець») було укладено Договір купівлі-продажу №1, згідно п.1.1. якого, продавець зобовязується передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити його вартість згідно умов цього Договору.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що ціна, кількість і загальна вартість товару, проданого за цим Договором, зазначені в накладних, які є невідємною частиною цього договору.

01.05.2013р. між ФОП ОСОБА_5 («Продавець») та ФОП ОСОБА_3 («Покупець») укладено Договір №3 купівлі-продажу цегли (48,45 тис. штук на суму 52884,00 грн.).

01.06.2013р. між ФОП ОСОБА_5 («Продавець») та ФОП ОСОБА_3 («Покупець») укладено Договір №4 купівлі-продажу вугілля (59,73 т. на суму 35838,00 грн.) та брикетів паливних вуглевмісних (106 т. на суму 91160,00 грн.).

01.12.2013р. між ФОП ОСОБА_5 («Продавець») та ФОП ОСОБА_3 («Покупець») укладено Договір №5 купівлі-продажу котлів твердопаливних «Квартал-700» (2 шт. на суму 381000,00 грн.).

Згідно п.1.3. Договорів, ціна на товар та його кількість визначається в накладних, які отримує Покупець в момент одержання товару. Накладні є невідємноючастиною цього договору.

Згідно видаткової накладної від 03.04.2013р. №34 ФОП ОСОБА_5 було поставлено позивачу 155 т. вугілля на суму 79387,90 грн..

Згідно видаткової накладної від 30.05.2013р. №1 ФОП ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_5 цеглу в кількості 40,45 тис. штук на суму 44052,00 грн..

Згідно видаткової накладної від 28.06.2013р. №2 ФОП ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_5 цеглу в кількості 8 тис. штук на суму 8832,00 грн. та вугілля в кількості 59,73 т. на суму 35838,00 грн..

Згідно видаткової накладної від 31.07.2013р. №7 ФОП ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_5 брикети паливні вуглевмісні в кількості 35,30 т. на суму 30360,00 грн..

Згідно видаткової накладної від 31.07.2013р. №8 ФОП ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_5 брикети паливні вуглевмісні в кількості 35,30 т. на суму 30360,00 грн..

Згідно видаткової накладної від 30.08.2013р. №9 ФОП ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_5 брикети паливні вуглевмісні в кількості 11,30 т. на суму 9720,01 грн..

Згідно видаткової накладної від 30.09.2013р. №11 ФОП ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_5 брикети паливні вуглевмісні в кількості 3,26 т. на суму 2800,17 грн..

Згідно видаткової накладної від 01.10.2013р. №12 ФОП ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_5 брикети паливні вуглевмісні в кількості 52,56 т. на суму 44676,00 грн..

Згідно видаткової накладної від 27.12.2013р. №14 ФОП ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_5 котел твердопаливний Квартал-700 в кількості 1 шт. на суму 190500,00 грн..

Згідно видаткової накладної від 27.12.2013р. №15 ФОП ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_5 котел твердопаливний Квартал-700 в кількості 1 шт. на суму 190500,00 грн..

Крім вищенаведених видаткових накладних, ФОП ОСОБА_5 також надав позивачу наступні податкові накладні:від 31.05.2013р. №1, від 28.06.2013р. №1, від 31.07.2013р. №2, від 31.07.2013р. №3, від 30.08.2013р. №1, від 30.09.2013р. №1, від 01.10.2013р. №1, від 27.12.2013р. №1, від 27.12.2013р. №2. Всього на суму 97939,70 грн. податку на додану вартість.

Вказані податкові накладні були включені позивачем до податкового кредиту згідно реєстру виданих та отриманих податкових накладних та податкових декларацій з податку на додану вартість у 2013р..

Розрахунки по вищеперерахованих договорах з ФОП ОСОБА_5 проводилися в готівковій формі, що підтверджується наступними квитанціями до прибуткового касового ордера на суму 931720,00 грн.: від 04.02.2013р. №1, від 05.02.2013р. №2, від 06.02.2013р. №3, від 07.02.2013р. №4, від 08.02.2013р. №5, від 09.02.2013р. №6, від 11.02.2013р. №7, від 12.02.2013р. №8, від 13.02.2013р. №9, від 14.02.2013р. №10, від 15.02.2013р. №15, від 16.02.2013р. №16, від 18.02.2013р. №17, від 19.02.2013р. №18, від 20.02.2013р. №19, від 21.02.2013р. №20, від 22.02.2013р. №21, від 25.02.2013р. №22, від 26.02.2013р. №23, від 27.02.2013р. №24, від 28.02.2013р. №25, від 04.03.2013р. №27, від 05.03.2013р. №28, від 06.03.2013р. №29, від 12.03.2013р. №30, від 13.03.2013р. №31, від 14.03.2013р. №32, від 18.03.2013р. №33, від 19.03.2013р. №34, від 20.03.2013р. №35, від 21.03.2013р. №36, від 25.03.2013р. №38, від 10.06.2013р. №40, від 11.06.2013р. №41, від 12.06.2013р. №42, від 13.06.2013р. №43,від 14.06.2013р. №44, від 01.08.2013р. №45, від 02.08.2013р. №46, від 05.08.2013р. №47, від 06.08.2013р. №48, від 07.08.2013р. №49, від 08.08.2013р. №50, від 09.08.2013р. №51, від 09.09.2013р. №52,від 10.09.2013р. №53, від 11.09.2013р. №54, від 12.09.2013р. №55, від 16.09.2013р. №56, від 17.09.2013р. №57, від 18.09.2013р. №58, від 19.09.2013р. №59, від 20.09.2013р. №60, від 23.09.2013р. №61, від 24.09.2013р. №62, від 25.09.2013р. №63, від 02.10.2013р. №71, від 03.10.2013р. №72, від 04.10.2013р. №73, від 05.10.2013р. №74, від 06.10.2013р. №75, від 07.10.2013р. №76, від 09.10.2013р. №77, від 10.10.2013р. №78, від 11.10.2013р. №79, від 14.10.2013р. №80, від 15.10.2013р. №81, від 16.10.2013р. №82, від 17.10.2013р. №83, від 18.10.2013р. №84, від 21.10.2013р. №85, від 22.10.2013р. №86, від 23.10.2013р. №87, від 24.10.2013р. №88, від 17.10.2013р. №89, від 18.10.2013р. №90, від 21.10.2013р. №91, від 25.10.2013р. №95, від 28.10.2013р. №96, від 29.10.2013р. №97, від 30.10.2013р. №98, від 31.10.2013р. №99, від 01.11.2013р. №100, від 14.11.2013р. №101, від 15.11.2013р. №102, від 18.11.2013р. №103, від 19.11.2013р. №104, від 20.10.2013р. №105, від 29.11.2013р. №106, від 04.12.2013р. №107, від 06.12.2013р. №108, від 09.12.2013р. №109, від 27.12.2013р. №110,від 30.12.2013р. №111, від 31.12.2013р. №114.

Судом встановлено, що реалізація придбаного товару відбувалася на підставі наступних документів.

23.06.2011р. між ФОП ОСОБА_3 («Постачальник») та ТОВ «Науково-технічне підприємство «ЮОМІ-Енергомаш» («Покупець») було укладено Договір поставки №2306-2, згідно п.1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник зобовязується передати у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує брикети паливні вуглевмісні.

Згідно додатку №1 до Договору від 23.06.2011р., постачальник зобовязується поставити брикети паливні вуглевмісні.

Згідно видаткових накладних від 25.06.2011р. №1 та від 15.07.2011р. №2 ТОВ «НВП «ЮОМІ-Енергомаш» отримало від позивача товар в кількості 8 т. на суму 5600,00 грн..

Оплата за товар підтверджується банківськими виписками про рух коштів по рахунку№5600 за 25.06.2011р. на суму 2800,00 грн. та 15.07.2011р. на суму 2800,00 грн..

01.10.2012р. між ФОП ОСОБА_3 («Продавець») та ФОП ОСОБА_6 («Покупець») було укладено Договір купівлі-продажу №1, згідно п.1.1. якого, продавець зобовязується передати товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти і оплатити його на умовах даного договору в кількості, асортименті і за цінами, зазначеними у накладних.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що навантаження та вивезення товару зі складу здійснюється покупцем.

На виконання Договору позивачем було реалізовано для ФОП ОСОБА_6 вугілля в кількості 505,5 т. на суму 303020,00 грн., що підтверджується видатковими накладними від 01.11.2012р. №14 та від 15.11.2012р. №1.

Оплата за товар підтверджується банківськими виписками про рух коштів по рахунку№5600 за 06.02.2013р. на суму 20000,00 грн., 11.02.2013р. на суму 30000,00 грн., 12.02.2013р. на суму 47700,00 грн., 15.02.2013р. на суму 48800,00 грн., 27.02.2013р. на суму 13030,00 грн., 28.02.2013р. на суму 23000,00 грн., 01.03.2013р. на суму 22450,00 грн., 13.03.2013р. на суму 46900,00 грн. та 15.03.2013р. на суму 34620,00 грн..

03.12.2012р. між ФОП ОСОБА_3 («Постачальник») та Плужненським професійним аграрним ліцеєм («Покупець») було укладено Договір №182, згідно п.1.1. якого, постачальник бере на себе зобовязання продати товар вугілля 28 т..

На виконання Договору позивачем було реалізовано для покупця вугілля в кількості 28 т. на суму 18200,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 03.12.2012р. №2.

Крім вугілля, 29.01.2013р. позивачем було реалізовано Плужненському професійному аграрному ліцею також камеру заднього колеса трактора Т16.

Оплата за товар підтверджується банківськими виписками про рух коштів по рахунку№5600за 05.12.2012р. на суму 18200,00 грн. та 29.01.2013р. на суму 560,00 грн..

01.02.2013р. між ФОП ОСОБА_3 («Продавець») та ТОВ «Зелений парк» («Покупець») було укладено Договір купівлі-продажу №2, згідно п.1.1. якого, продавець зобовязується передати товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти і оплатити його на умовах даного договору в кількості, асортименті і за цінами, зазначеними у накладних.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що навантаження та вивезення товару зі складу здійснюється покупцем.

На виконання Договору позивачем було продано для ТОВ «Зелений парк» вугілля в кількості 21,980 т.на суму 15528,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 05.04.2013р. №4.

Згідно банківських виписок про рух коштів по рахунку№5600, на рахунок позивача від ТОВ «Зелений парк» надійшло 05.04.2013р. 10000,00 грн., 23.04.2013р. 4528,12 грн. та 24.04.2013р. 1000,00 грн..

01.03.2013р. між ФОП ОСОБА_3 («Продавець») та ФОП ОСОБА_7 («Покупець») було укладено Договір купівлі-продажу №1, згідно п.1.1. якого, продавець зобовязується передати товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти і оплатити його на умовах даного договору в кількості, асортименті і за цінами, зазначеними у накладних.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що навантаження та вивезення товару зі складу здійснюється покупцем.

На виконання Договору позивачем було продано для ФОП ОСОБА_7 лісоматеріали в кількості 40 м3 на суму 38440,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 18.03.2013р. №3.

Згідно банківської виписки про рух коштів по рахунку№5600від 18.03.2013р., на рахунок позивача від ФОП ОСОБА_7 надійшло 38440,00 грн..

09.04.2013р. між ФОП ОСОБА_3 («Продавець») та Управлінням освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської райдержадміністрації («Покупець») було укладено Договір купівлі-продажу №87, згідно п.1.1. якого, продавець зобовязується передати у власність покупця вугілля буре, а покупець прийняти та оплатити його.

На виконання умов Договору позивачем було реалізовано для покупця вугілля буре в кількості 132 т. на суму 99000,00 грн. (без ПДВ), що підтверджується видатковою накладною від 09.04.2013р. №58.

Товар отримував та здійснював поставку покупець зі складу ФОП ОСОБА_3.

Згідно банківських виписок про рух коштів по рахунку№5600, 15.05.2013р. від Управління освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської РДА на рахунок позивача надійшло 20000,00 грн., 29.05.2013р. 4335,71 грн., 30.05.2013р. 4401,65 грн., 06.06.2013р. 20000,00 грн., 26.06.2013р. 20000,00 грн., 01.07.2013р. 14664,29 грн., 12.07.2013р. 20000,00 грн..

01.06.2013р. між ФОП ОСОБА_3 («Продавець») та ТОВ «Спецтрейд» («Покупець») було укладено Договір купівлі-продажу №3, згідно п.1.1 якого, продавець зобовязується передати товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти і оплатити його на умовах даного договору в кількості, асортименті і за цінами, зазначеними у накладних.

Згідно п.3.2. Договору, навантаження та вивезення товару зі складу здійснюється покупцем.

Одночасно з підписанням Договору ТОВ «Спецтрейд» було надано для позивача ОСОБА_4 про реєстрацію платника податку на додану вартість №100015675 та ОСОБА_4 про державну реєстрацію юридичної особи №227790.

На виконання Договору від 01.06.2013р. №3 ФОП ОСОБА_3 було продано для ТОВ «Спецтрейд» цеглу в кількості 23 тис. штук на суму 34500,00 грн., що підтверджується видатковими накладними від 12.06.2013р. №4, від 22.08.2013р. №6, від 25.09.2013р. №7, від 31.10.2013р. №9 та від 01.12.2013р. №10.

Крім видаткових накладних, позивачем було надано для ТОВ «Спецтрейд» податкові накладні від 12.03.2013р. №1, від 22.08.2013р. №1, від 25.09.2013р. №1, від 31.10.2013р. №3 та від 01.12.2013р. №1, які були відображені в податкових деклараціях з податку на додану вартість за червень та серпень 2013р. і реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за відповідні періоди.

Згідно з банківськими виписками про рух коштів по рахунку№5600 12.06.2013р. від ТОВ «Спецтрейд» надійшло 5000,00 грн., 22.08.2013р. 10000,00 грн., 25.09.2013р. 3000,00 грн., 14.11.2013р. 5000,00 грн., 03.12.2013р. 10000,00 грн., 05.12.2013р. 1500,00 грн..

01.07.2013р. між ФОП ОСОБА_3 («Продавець») та ТОВ Фірма «Тонус» («Покупець») було укладено Договір купівлі-продажу №1, згідно п.1.1 якого, продавець зобовязується передати товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти і оплатити його на умовах даного договору в кількості, асортименті і за цінами, зазначеними у накладних.

Згідно п.3.2. Договору, навантаження та вивезення товару зі складу здійснюється покупцем.

На виконання умов Договору позивачем було видано для ТОВ Фірма «Тонус» цеглу в кількості 23,5 тис. штук на суму 26305,00 грн. (з ПДВ), що підтверджується податковою накладною від 01.07.2013р. №1.

Згідно банківської виписки про рух коштів по рахунку№5600, 04.07.2013р. від ТОВ «Фірма «Тонус» на рахунок позивача надійшло 26305,00 грн..

01.09.2013р. між ФОП ОСОБА_3 («Постачальник») та ТОВ «Дігертранс» («Покупець») було укладено Договір поставки б/н, згідно якого, постачальник зобовязується передавати у власність брикет (повне найменування, опис, асортимент, кількість товару, умови поставки узгоджуються в Специфікаціях та/або накладних, які додаються до цього Договору і є його невідємною частиною), а покупець зобовязується приймати товар, оплачувати його на умовах даного Договору.

Згідно видаткової накладної від 26.09.2013р. №57, ФОП ОСОБА_3 було видано для ТОВ «Дігертранс» брикети паливні в кількості 35,286 т. на суму 30000,00 грн..

Отримував товар директор ТОВ «Дігертранс» на підставі Довіреностейвід 01.10.2013р. №59 та від 21.10.2013р. №62. Перевезення здійснювалося покупцем.

На виконання Договору позивачем також було надано для ТОВ «Дігертранс» податкові накладні від 01.10.2013р.№1 та від 22.10.2013р. №2.

Розрахунок з позивачем підтверджується банківськими виписками про рух коштів по рахунку№5600за 01.10.2013р. на суму 20000,00 грн. та від 22.10.2013р. на суму 10000,00 грн..

01.12.2013р. між ФОП ОСОБА_3 («Постачальник») та КП «Сарнитеплосервіс» («Покупець») було укладено Договір поставки товарів №10-12/13, згідно п.1.1 якого, постачальник зобовязується поставити протягом дії договору покупцю за його заявками котел твердопаливний «Квартал-700» з системою піддуву в кількості двох штук.

Згідно п.2.3. Договору, доставка товару здійснюється зі складу постачальника транспортним засобом постачальника або покупця в межах асортименту, зазначеного у видатковій накладній.

На виконання умов Договору позивачем було реалізовано для КП «Сарнитеплосервіс» два котли твердопаливні Квартал-700 з системою піддуву, що підтверджується податковими накладними від 27.12.2013р. №2 та від 27.12.2013р. №3.

27.12.2013р. на рахунок позивача№5600 надійшло 280000,00 грн. від КП «Сарнитеплосервіс» як часткова оплата по Договору №10-12/13.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватися первинними документами, даними бухгалтерського обліку і відповідати податковому обліку.

Отже, за відсутності відповідних первинних документів або їх неналежного оформлення підприємство не може включити до валових витрат понесені при виконанні договорів витрати.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-ХІV встановлені вимоги до первинного документа. Згідно з цими вимогами, документи повинні мати такі обовязкові реквізити, як назву документа (форму); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З аналізу документів, що знаходяться в матеріалах справи, судом встановлено, що витрати на придбання товару позивачем та його подальша реалізація підтверджується первинними документами, оформленими належним чином, що спростовує висновок відповідача про безтоварність господарських операцій та відсутність права позивача на включення сум до складу валових витрат.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Проведення та оформлення результатів перевірок субєктів господарювання регулюються Податковим кодексом України та Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011р. за №34/18772 (із змінами та доповненнями) (далі Порядок).

Згідно з пп.3-6 Порядку, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень довідка.

Акт службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, обєктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до п.5.2. Порядку, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Всупереч вищенаведеним нормам, відповідач безпідставно не відобразив в акті перевірки всі первинні бухгалтерські документи, надані позивачем під час перевірки.

Тому, враховуючи наявність всіх необхідних первинних документів на підтвердження здійснення господарських операцій, податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 12.12.2014р. №00224/1700, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 510,00 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених Податковим кодексом України, підлягає скасуванню.

Щодо твердження відповідача про відсутність товарно-транспортних накладних на поставку товарів, то слід зазначити, що суд встановлює факт поставки товару не лише на підставі товарно-транспортних накладних, а й використовуючи інші докази у їх сукупності: первинні бухгалтерські документи договори, видаткові, податкові накладні, розрахункові документи та відображення господарських операцій у податковому обліку тощо.

Згідно договорів поставки, укладених з контрагентами, зазначених вище, поставка товарів здійснюється покупцями.

Крім того, товарно-транспортні накладні є первинними бухгалтерськими документами лише у випадку віднесення підприємством транспортних витрат до складу валових витрат.

Відсутність товарно-транспортних накладних не може бути беззаперечною підставою для не включення до складу валових витрат відповідно до господарських операцій позивача та його контрагентами, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобовязаннях платника податків у звязку з його господарською діяльністю мали місце.

Разом з тим, податковим органом відображено в акті перевірки порушення позивачем п.167.1 ст.167 та п.177.1 ст.177Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), а саме: не включено до складу доходів 144074,85 грн., що надійшли на розрахунковий рахунок позивача та готівкою за товари.

Зокрема, відповідачем під час проведення перевірки валовий дохід за 2011р. визначений в розмірі 57850,00 грн.. Дана сума встановлена відповідно до інформації (банківських виписок) про суми коштів, що надійшли від контрагентів на розрахунковий рахунок позивача №5600 з призначенням платежу «за товар» без урахування податку на додану вартість та згідно наданих квитанцій до прибуткових касових ордерів від 08.06.2011р. №1, від 12.06.2011р. №2, від 27.06.2011р. №3 від ФГ «Веприк» на загальну суму 29250,00 грн. з підставою «погашення заборгованості за товар».

Проте, отримані готівкою коштів від ФГ «Веприк» в сумі 29250,00 грн., були повернуті позивачем, що підтверджується видатковими касовими ордерамивід 08.06.2011р. №1, від 12.06.2011р. №2 та від 27.06.2011р. №3.

Як встановлено судом, на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3 №5600 у 2011р. надійшли наступні кошти:05.01.2011р. від КП «Сарнитеплосервіс» 23000,00 грн. як часткова оплата за котел згідно рахунку від 23.12.2010р. №57;25.06.2011р. від ТОВ НПТ «ЮОМІ-Енергомаш» 2800,00 грн. за вугільні брикети згідно рахунку від 22.06.2011р. №57;15.07.2011р. від ТОВ НПТ «ЮОМІ-Енергомаш» 2800,00 грн. за вугільні брикети згідно рахунку від 22.06.2011р. №57.

Всього поступило на рахунок позивача, як оплата за товар у 2011р. 28600,00 грн..

В той же час, відповідно до поданої декларації про доходи за 2011р. позивачем зазначено дохід в сумі 2800,00 грн..

Таким чином, позивачем було занижено валовий дохід на суму 25800,00 грн. в декларації про доходи за 2011р. тому податковим повідомленням-рішенням форми «Р»від 12.12.2014р. №00223/1700 відповідачем було правомірно донараховано суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 3870,00 грн. основного платежу та 967,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Крім того, проведеною перевіркою позивача за 2012р. податковим органом визначено валовий дохід в розмірі 34720,00 грн. Така сума встановлена відповідно до банківських виписок про суми коштів, що надійшли від контрагентів на розрахунковий рахунок позивача №5600 з призначенням платежу «за товар» без урахування податку на додану вартість та згідно товарних чеків з грифом «оплачено» від ФОП ОСОБА_6 на загальну суму 16520,00 грн..

Як встановлено судом, отримані готівкою коштів від ФОП ОСОБА_6 в сумі 16520,00 грн. тими ж днями були повернуті позивачем, що підтверджується товарними чеками від 01.11.2012р. №1 та від 02.11.2012р. №2. Як зазначалося вище по тексту судового рішення, оплата ФОП ОСОБА_6 за отриманий товар була здійснена в безготівковій формі згідно банківських виписок про рух коштів по рахунку№5600за 2013р..

Відповідачем в акті перевірки встановлено, що в поданій декларації про майновий стан і доходи за 2012р. позивач відобразив валовий дохід в сумі 18200,00 грн., що відповідає сумі, яка надійшла на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3 №5600 від Плужненського професійного аграрного ліцею05.12.2012р..

Також, проведеною перевіркою позивача за 2013р. податковим органом визначено валовий дохід в розмірі 769032,28 грн.. Така сума встановлена відповідно до банківських виписок про суми коштів, що надійшли від контрагентів на розрахунковий рахунок позивача №5600 з призначенням платежу «за товар» без урахування податку на додану вартість.

Проте, судом на підставі банківської виписки про рух коштів за 2013р. встановлено, що у 2013р. на рахунок позивача №5600 надійшло коштів за товар в сумі 830833,03 грн., що не відповідає даним перевірки. Оскільки з акту перевірки не можливо встановити, які саме господарські операції у 2013р. знайшли своє відображення у визначеній податковим органом сумі валового доходу, тому судом критично оцінюється правильність визначення відповідачем суми донарахувань податку з доходів фізичних осіб.

Враховуючи вищевикладене, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Рівненськомурайоні ГУ Міндоходів у Рівненській області форми «Р» від 12.12.2014р. №00223/1700 підлягає скасуванню в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 171179,93 грн. (в т.ч. за основним платежем 136943,95 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 34235,98 грн.).

Також, перевіркою встановлено заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість на суму 110573,60 грн., завищення податкового кредиту на суму 97940,00 грн. та безпідставне віднесення за 2011-2013рр. до податкових зобовязань в розмірі 98968,00 грн. та податкового кредиту за цей же період в розмірі 97940,00 грн..

Як на підставу для такого висновку відповідач посилається на безтоварність вчинених позивачем господарських операцій у 2013р., що спростовується наявними в справі доказами.

В результаті, задекларовані за 2011-2013рр. податкові зобовязання та податковий кредит відповідно до декларацій з податку на додану вартість за результатами перевірки зменшені до 0,0 грн..

Проте, податковим органом зменшено податкові зобовязання в розмірі 98968,00 грн., хоча ним же встановлено заниження податкових зобовязань на суму 110573,6 грн.. Представником відповідача не надано пояснень з приводу такої розбіжності.

Крім того, зменшення відповідачем до 0,0 грн. задекларовані за 2011-2013рр. податкових зобовязань та податкового кредиту відповідно до декларацій з податку на додану вартість є протиправним, оскільки чинне законодавство України не наділяє відповідача повноваженнями вчиняти такі дії.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст.198Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Враховуючи наявність належним чином оформлених податкових накладних, є безпідставним посилання відповідача на порушення позивачем вищезазначених норм податкового законодавства.

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 12.12.2014р. №00226/1712-1700, яким донараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 18360,00 грн. за не подання декларацій з податку на додану вартість за січень-грудень 2011р., січень-грудень 2012р., січень-квітень 2013р., то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Податковим органом в акті перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_3 не зареєструвався як платник податку на додану вартість з січня 2011р., хоча з 01.01.2011р. здійснював діяльність на загальній системі оподаткування, чим порушив п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, п.183.4, п.183.9 ст. 83 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями).

Перевіркою встановлено, що позивач у 2010р. здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування. Станом на 01.01.2011р. загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг) протягом дванадцяти календарних місяців становила більше 300000,00 грн., а саме: 473400,00 грн. Тому, на думку податкового органу, позивач мав би зареєструватися з 01.01.2011р. як платник податку на додану вартість.

Суд не погоджується з таким твердженням, оскільки згідно вимог пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. №166 (який діяв на момент спірних правовідносин), при визначенні загального обсягу оподатковуваних операцій звітного періоду враховуються обсяги операцій, що оподатковуються за ставкою 20 відсотків, нульовою ставкою, звільнені від оподаткування відповідно до ст.5 Закону України «Про податок на додану вартість» і тимчасово звільнені від оподаткування відповідно до ст.11 Закону України «Про податок на додану вартість» чи інших нормативно-правових актів, та обсяги поставки, що не є обєктом оподаткування згідно із п.3.2 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість».

Проте, під час проведення перевірки відповідачем не було розмежовано господарську діяльність ФОП ОСОБА_3 за 2010р. на операції, що оподатковуються за ставкою 20 відсотків, нульовою ставкою та звільнені від оподаткування, а тому відсутні підстави стверджувати про перевищення обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у ст.181 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями).

Крім того, за 12 календарних місяців 2010р. позивач, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, сукупно отримав виручку в сумі 473400,00грн.. Тобто, перевищення граничного розміру виручки, встановленого ст.1УказуПрезидентаУкраїни від 03.07.1998р. №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», позивачем допущено не було, узвязку з чим твердження податкового органу про перевищення позивачем встановленого граничного обсягу оподатковуваних операцій після переходу на загальну систему оподаткування, з досягненням якого повязується обовязок зареєструватись платником податку на додану вартість, є безпідставними.

Тобто, лише з моменту перевищення граничного розміру виручки, визначеного ст.1УказуПрезидентаУкраїни від 03.07.1998р. №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», особою, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, допущено перевищення операції з поставки товарів (послуг) сукупно протягом останніх дванадцяти календарних місяців 300000,00 грн. (без урахування податку на додану вартість), у такої особи виникає обовязок зареєструватися платником та сплатити податок на додану вартість, починаючи з операції, за якою відбулось перевищення загальної суми від здійснення операцій з поставки товарів (послуг). Платник єдиного податку не є платником податку на додану вартість, а тому суми поставки товарів (робіт, послуг), здійснені під час перебування субєкта підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування не підлягають оподаткуванню податком на додану вартість.

Суд зазначає, що обрахування встановленого Податковим кодексом України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) граничного обсягу оподатковуваних операцій, з досягненням якого повязується обовязок зареєструватись платником податку на додану вартість та з його сплати, здійснюється після переходу на загальну систему оподаткування.

Аналогічна позиція висвітлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 15.07.2015р. у справі №2а-2651/09/1970 (реєстраційний номер в ЄДР судових рішень 47037625), від 08.07.2015р. у справі №2а/1770/3025/2011 (реєстраційний номер в ЄДР судових рішень 46740960)та постанові Вищого адміністративного суду України від 04.03.2015р. у справі №2а-9137/09/2670 (реєстраційний номер в ЄДР судових рішень 43602233).

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 12.12.2014р. №00222/1700, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510,00 грн. за не подання відомостей (довідки форми 1-ДФ) про нараховані та виплачені фізичним особам суми доходів і суми утриманих з них податків, то суд зазначає наступне.

Згідно п.1.1. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010р. №1020, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2011р. за №46/18784 (далі Порядок), цей Порядок визначає порядок заповнення і подання органам державної податкової служби України (далі органи ДПС) Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, та сум утриманого з них податку (далі податковий розрахунок) відповідно до вимог ст.51 глави 2, пп.70.16.1 п.70.16 ст.70 глави 6 розділу II, пп.«б» п.176.2 ст.176 розділу IV Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.2.1.-2.3. Порядку, податковий розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий податковий розрахунок за календарний рік не подається.

Податковий розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи не виплачує доходи платникам податку податковий агент протягом звітного періоду.

Податковий розрахунок подається до органу ДПС за місцезнаходженням податкового агента юридичної особи або її відокремлених підрозділів чи до органу ДПС за податковою адресою фізичної особи податкового агента.

Згідно п.176.2 б) ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобовязані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Згідно п.119.2 ст.119Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобовязань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Судом встановлено, що позивач не виконав обовязку щодо подання довідки форми 1-ДФ протягом 2011-2013рр., відповідно, не включив нараховані та виплачені суми приватним підприємцям за товари та послуги з ознакою доходу «157», що є порушенням вищезазначених норм законодавства, тому відповідачем правомірно застосовано штрафну санкцію в розмірі 510,00 грн..

Згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005р. №2747-IV (із змінами та доповненнями), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно по до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України від06.07.2005р. №2747-IV (із змінами та доповненнями), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судові витрати присуджуються на користь позивача відповідно до ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області форми "Р" від 12.12.2014 №00223/1700, в частині збільшення суми грошового зобовязання за платежем "податок з доходів фізичних осіб- субєктів підприємницької діяльності" у розмірі 171 179грн. 93 коп.( в тому числі за основним платежем 136 943грн. 95 коп., за штрафними(фінансовими) санкціями - 34 235грн. 98 коп.

- податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області форми "Р" від 12.12.2014 №00226/1712-1700,

- податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області форми "Р" від 12.12.2014 №00224/1700.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_2 особа - підприємець ОСОБА_3 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 390,79 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.