Справа № 826/6371/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 липня 2015 року № 826/6371/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Данилишина В.М., при секретарі Дмитрієвій В.В., за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. від 22.04.2015р.)

від відповідача1: Завгородня Л.А. (дов. від 18.11.2014р. №9-6965/1-14)

від відповідача2: Данілов С.В. (дов. від 03.06.2015р. №1-13/21-15)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 22.07.2015 року в 17год. 52хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС України.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_4 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Державної міграційної служби України (надалі також - відповідач1), Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві (надалі також - відповідач2), в якому просив:

- скасувати Наказ Державної міграційної служби України від 18.03.2015 № 147- К «Про звільнення ОСОБА_4»;

- скасувати Наказ Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві від 18.03.2015 № 187-К «Про звільнення ОСОБА_4»;

- поновити ОСОБА_4 на посаді першого заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві;

- стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі, визначеному на дату прийняття рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачами звільнено позивача з порушенням норм чинного законодавства, оскільки при проведенні атестації порушено процедуру проведення атестації; прийнято до уваги неправдиву інформацію; висновки за результатами атестації не відповідають реальному стану речей.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з мотивів необґрунтованості та безпідставності.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Як свідчать матеріали справи, Наказом ДМС України від 04.07.2012р. № 530-к «Про призначення ОСОБА_4» ОСОБА_4 з 04 липня 2012 року призначено на посаду першого заступника начальника Головного управління ДМС України в місті Києві (далі - ГУДМС України в м. Києві).

Рішенням атестаційної комісій з проведення атестації державних службовців ДМС України від 26.02.2015 року позивача визнано таким, що не відповідає займаній посаді.

В подальшому, наказом Державної міграційної служби в місті Києві «Про звільнення ОСОБА_4» № 147-к від 18.03.2015 року (далі - Наказ № 147-к) позивача звільнено з посади першого заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві у зв'язку з невідповідністю займаній посаді в порядку п.2 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

З огляду на викладене, Головним управлінням Державної міграційної служби в місті Києві видано наказ №187-К від 18.03.2015р. про оголошення наказу № 147-к, відповідно до якого позивача звільнено з посади першого заступника начальника ГУ ДМС України в м. Києві.

Позивач не погоджуючись із правомірністю наказів № 147-к від 18.03.2015 року, №187-К від 18.03.2015р. звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві, затвердженого наказом ДМС України від 18.07.2011р. №28, ГУДМС України в м. Києві є територіальним органом ДМС України та їй підпорядковується.

ГУДМС України в м. Києві у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства внутрішніх справ та ДМС України, дорученнями Голови ДМС України, а також цим Положенням.

Фактичні обставини справи свідчать, що з метою підвищення ефективності діяльності державних службовців, посилення відповідальності за виконання службових обов'язків та забезпечення регулярного контролю за проходженням державної служби і професійними досягненнями державних службовців наказом ДМС України від 30.12.2014р. № 933-к затверджено графік проведення атестації державних службовців ДМС України у лютому - березні 2015 р., яким визначено дату проведення атестації першого заступника начальника Головного управління ДМС України в м. Києві ОСОБА_4 - 5 лютого 2015р. (пункт 34 Списку керівників територіальних органів ДМС України та їх заступників, які підлягають атестації, складеного до пункту 9 Графіку проведення атестації державних службовців ДМС України) (копія наказу з додатками наявна у матеріалах справи).

Відповідно до пункту 6 Положення про проведення атестації державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 р. № 1922, (далі - Положення про проведення атестації) термін і графік проведення атестації затверджуються наказом керівника і доводяться до відома державних службовців, які атестуються, не пізніше ніж за місяць до проведення атестації.

13 січня 2015 р. на виконання наказу ДМС України від 30.12.2014 № 933-к ОСОБА_4 ознайомлено про місце та дату проведення атестації під особистий підпис, про що поінформовано ДМС України листом Головного управління ДМС України в м. Києві від 17.01.2015 № 1-15/173 (копія листа з додатком міститься у матеріалах справи).

Оскільки позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності у період з 24.12.2014 по 09.01.2015, наказом ДМС України від 22.01.2015 № 35-к унесено зміни до пункту 9 Графіку проведення атестації державних службовців ДМС України, та визначено дату проведення атестації першого заступника начальника Головного управління ДМС України в м. Києві ОСОБА_4 - 26 лютого 2015 р. (копії наказу з додатком та листка непрацездатності серії АГЛ№ 058046 долучені до матеріалів судової справи).

В подальшому, 23 січня 2015 р. на виконання наказу ДМС України від 22.01.2015 № 35-к ОСОБА_4 ознайомлено із зміненою датою проведення атестації під особистий підпис, про що поінформовано ДМС України листом Головного управління ДМС України в м. Києві від 26.01.2015 № 1-15/399 (копія листа з додатком наявна у матеріалах справи).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку проте, що ОСОБА_4 був повідомлений про місце та дату проведення атестації більше ніж за місяць до її проведення у строк, встановлений пунктом 6 Положення про проведення атестації, що повністю узгоджується з приписами чинного законодавства.

Перевіряючи доводи позивач про порушення відповідачем процедури проведення атестації, суд виходив із наступного.

Відповідно до пункту 9 Положення про проведення атестації на кожного працівника, який підлягає атестації, складається службова характеристика, що підписується його безпосереднім керівником, затверджується керівником вищого рівня і подається до комісії не пізніше ніж за тиждень до проведення атестації. Державний службовець ознайомлюється із службовою характеристикою до атестації під час співбесіди з безпосереднім керівником.

Як свідчать матеріали справи, службову характеристику на ОСОБА_4 підписано його безпосереднім керівником - начальником Головного управління ДМС України в м. Києві ОСОБА_5, затверджено керівником вищого рівня - Головою ДМС України ОСОБА_6 та подано до ДМС України листом Головного управління ДМС України в м. Києві від 06.02.2015 № 1-15/77.

Доводи позивача про не ознайомлення з службовою характеристикою спростовані, наступним.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 06.02.2015 ОСОБА_4 був ознайомлений зі службовою характеристикою, проте проставити дату та особистий підпис про ознайомлення з нею категорично відмовився, про що складено відповідний акт від 06.02.2015 № 6 за підписом начальника Головного управління ДМС України в м. Києві ОСОБА_5, заступника начальника Головного управління ДМС в м. Києві ОСОБА_7, начальника відділу кадрового забезпечення та антикорупційного моніторингу Головного управління ДМС в м. Києві ОСОБА_8 (копії листа та доданих до нього службової характеристики і акту наявні у матеріалах справи).

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити проте, ч.1 ст. 69 КАС України встановлено, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З метою встановлення фактичних обставин, судом в межах розгляду даної справи було допитано заступника начальника Головного управління ДМС в м. Києві ОСОБА_7 у якості свідка, який підтвердив факт відмови позивача щодо проставляння дати та особистого підпису про ознайомлення зі службовою характеристикою.

Натомість, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів про не ознайомлення зі службовою характеристикою, а відтак зважаючи на вищезазначене, такі доводи є спростованими.

Таким чином, службова характеристика на ОСОБА_4 складена та подана на розгляд атестаційної комісії з дотриманням пункту 9 Положення про проведення атестації.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що копія службової характеристики, яка надана до суду ОСОБА_4, не є належним доказом у справі, оскільки не була затверджена Головою ДМС України та атестаційною комісією не розглядалась.

При цьому, встановлено, що 26.02.2015 під час проведення атестації були присутні ОСОБА_4 та його безпосередній керівник - начальник Головного управління ДМС України в м. Києві ОСОБА_5, яка ознайомила комісію зі службовою характеристикою позивача (копія витягу із протоколу засідання комісії з проведення атестації державних службовців ДМС України від 26.02.2015 № 7 наявна у матеріалах справи).

Зокрема, ОСОБА_5 зазначила, що наказом ДМС України від 11.08.2014 № 588-к ОСОБА_4 було попереджено про неповну службову відповідність за неналежне виконання службових обов'язків із забезпечення реалізації державної політики у сфері громадянства, що призвело до незаконної легалізації на території України громадян ОСОБА_9 Арабської Республіки та осіб без громадянства - палестинських біженців, неналежну організацію діяльності з питань імміграційної роботи, тимчасового проживання та тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, оформлення посвідок на "постійне та тимчасове проживання, продовження строку перебування на території України та відсутність контролю за вказаними напрямками діяльності (копія наказу наявна у матеріалах справи).

Натомість позивач зазначив, що рішення про звільнення прийняте на підставі неповної інформації про професійні і особисті якості позивача, його кваліфікаційний рівень, що підтверджується зокрема фактом перебування на керівних посадах, пов'язаних із здійсненням міграційної політики, в органах державної влади; проходженням курсів підвищення кваліфікації в Інституті підвищення кваліфікації керівних кадрів Національної академії державного управління при Президентові України та в Інституті післядипломної освіти «Міграційні процесії в Україні»; фатом нараховування позивачеві щомісячних премій, більшість з яких у розмірі 100 відсотків з моменту призначення його посаду Першого заступника ГУ ДМС України в м. Києві.

Суд критично ставиться до таких доводів позивача, зважаючи на наступне.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 преміювання працівників здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат, починаючи з 2007 р., у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

Преміювання керівників територіальних органів ДМС України та їх заступників здійснюється відповідно до Примірного положення про систему преміювання працівників головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом ДМС України від 04.05.2012 № 52 (копія наказу з додатком додається).

Відповідно до розділу 3 вказаного Примірного положення премія нараховується у розмірі розрахункової суми (гарантованого розміру), залежно від особистого внеску кожного працівника в загальні результати роботи підрозділу. Розмір премії начальнику та заступникам начальника Головних управлінь, Управлінь ДМС України визначається начальниками Головних управлінь, Управлінь ДМС України за погодженням з Головою ДМС України. Підставами для позбавлення премії або депреміювання (у відсотках) - надання премії менше гарантованого (мінімального) розміру є: невиконання або неналежне виконання заходів, передбачених планами роботи Головних управлінь, Управлінь ДМС України та планами роботи відповідних структурних підрозділів; порушення виконавської дисципліни (невиконання, неналежне, несвоєчасне виконання доручень ДМС, керівництва Головних управлінь, Управлінь ДМС України; порушення трудової дисципліни; невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків; застосування дисциплінарних стягнень (догана); інші (пункти 3.1, 3.3, 3.5).

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що ДМС України погоджено нарахування премії позивачу лише у розмірі 10 відсотків за березень, листопад, грудень 2013 р., січень, травень, липень - грудень 2014 р., січень 2015 р.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що вищевказані доводи не можуть бути беззаперечними доказами належності виконання позивачем своїх службових обов'язків, також зважаючи на те, що в межах судового розгляду справи №826/14059/14 за позовом ОСОБА_4 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2014 № 588-к «Про застосування заходу дисциплінарного впливу підтверджено факти неналежного виконання позивачем службових обов'язків із забезпечення реалізації державної політики у сфері громадянства.

Так, за наслідком судового оскарження наказу ДМС України від 11.08.2014 № 588-к, Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2014 у справі №826/14059/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі (копії судових рішень наявні у матеріалах справи).

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, з висновку атестації, безпосередній керівник позивача зазначала про непоодинокі недотримання ОСОБА_4 трудової дисципліни, що виявлялось у самовільному залишені ним робочого місця без інформування керівництва, безпідставному перебуванні на робочому місці у період тимчасової непрацездатності, загальна тривалість якої у II півріччі 2014 р. склала 4 місяці 1 день. Також зазначено, що ОСОБА_4 не спроможній забезпечити якісне та своєчасне виконання своїх посадових обов'язків через відсутність на робочому місці внаслідок частого перебування у стані тимчасової непрацездатності, що, в свою чергу, збільшує навантаження на керівництво Головного управління ДМС України в м. Києві, призводить до послаблення контролю за діями підпорядкованих працівників (копії табелів обліку робочого часу за січень - грудень 2014 р. наявні у матеріалах справи).

Суд також приймає до уваги той факт, що рішенням Колегії ДМС України, оголошеного наказом ДМС України від 21.11.2014 №324, звернуто увагу безпосереднього керівника на продовження допущення систематичних порушень актів законодавства про імміграцію, біженців і шукачів захисту, неналежний рівень роботи з цього питання ОСОБА_4, у зв'язку з чим колегією ДМС України рекомендовано Голові ДМС України розглянути питання щодо відповідності займаній посаді ОСОБА_4 після закінченням терміну тимчасової непрацездатності останнього (копія наказу з доданим до нього рішенням Колегії ДМС України містяться у матеріалах справи).

З огляду на викладене, на засіданні атестаційної комісії ОСОБА_5 зробила висновок, що ОСОБА_4 не відповідає займаній посаді, хоча його щорічна оцінка за результатами роботи у 2013 році «добра».

Поряд з цим, під час проведення атестації ОСОБА_4 заступником Голови ДМС України ОСОБА_10 зазначено про негативні результати роботи Сектору інформаційних технологій Головного управління ДМС України в м. Києві, роботу якого згідно із розподілом функціональних обов'язків спрямовує та контролює ОСОБА_4 Відповідаючи на поставлені питання, ОСОБА_4 вказав, що спрямовує та контролює діяльність цього сектору з 2012р., однак об'єктивних причин негативних результатів роботи цього підрозділу не вказав.

Фактичні обставини справи, наявні у матеріалах справи докази, свідчать, що дії атестаційної комісії під час проведення атестації є правомірними, оскільки вона діяла у межах своїх повноважень, за наявності всіх необхідних для атестації документів та відповідно до вимог Порядку проведення атестації.

Відповідно до Порядку проведення атестації за результатами атестації керівник видає відповідний наказ (розпорядження). Рішення про переведення державного службовця за його згодою на іншу посаду або про звільнення з посади приймається керівником у двохмісячний термін з дня атестації. Прийняття такого рішення після закінчення зазначеного терміну не допускається. Час хвороби державного службовця, а також перебування його у відпустці до цього терміну не включається. Державний службовець, визнаний за результатами атестації таким, що не відповідає займаній посаді, звільняється з роботи відповідно до пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Наказом ДМС України від 18.03.2015№ 146-к ОСОБА_4 визнано таким, що не відповідає займаній посаді (пункт 31 Додатку № 2 до наказу); Управлінню кадрового забезпечення та антикорупційного моніторингу доручено підготувати відповідний проект наказу (пункт 5 наказу) (копія наказу з додатком додається).

Наказом ДМС України від 18.03.2015 № 147-к звільнено ОСОБА_4 18 березня 2015 р. з посади першого заступника начальника Головного управління ДМС України в м. Києві у зв'язку з невідповідністю займаній посаді відповідно до пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить проте, що оскаржуваний наказ ДМС України від 18.03.2015 № 147-к видано у межах компетенції ДМС України у порядку та строки, встановлені законодавством.

Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивач також посилається на порушення ДМС України частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України, за змістом якої звільнення з підстави, зазначеної у пункті 2 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

В межах судового розгляду справи встановлено, що вакантні посади, призначення на які здійснює Голова ДМС України відповідно до пунктів 12 - 14 пункту 10 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360, в Головному управлінні ДМС України в м. Києві були відсутні, що підтверджується службовою запискою Управління кадрового забезпечення та антикорупційного моніторингу ДМС України від 11.06.2015 № 10.1/814-15.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивача неможливо було перевести на іншу роботу через відсутність в Головному управлінні ДМС України в м. Києві вакантних посад, на які призначає Голова ДМС України відповідно до компетенції, посилання позивача на порушення ДМС України частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України є безпідставними.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.І. Келеберда

В.М. Данилишин