Справа № 2а-1870/7949/11
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2011-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2011 р. Справа № 2a-1870/7949/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко В.М.,< Текст >

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом відкритого акціонерного товариства "Федеральна пасажирська компанія" до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, відкрите акціонерне товариство Федеральна пасажирська компанія (далі по тексту позивач, ВАТ Федеральна пасажирська компанія), звернувся до суду з адміністративним позовом до Сумського прикордонного загону Державної прикордонної служби України в особі першого заступника начальника Сумського прикордонного загону - начальника штабу полковника ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач) про скасування постанови № 72 від 13.09.2011 р. про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про накладення на ВАТ Федеральна пасажирська компанія штрафу в сумі 8500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ВАТ Федеральна пасажирська компанія не має статусу перевізника в розумінні Закону України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень, відповідно, не може нести відповідальність за правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень. Крім того, позивач наполягав на тому, що відповідно до статті 38 Угоди про міжнародне пасажирське сполучення, стороною якого виступає Україна, перевізник не має права контролювати дотримання пасажирами паспортних правил, встановлених при проїзді залізничним транспортом в міжнародному сполученні.

Відповідач проти позов не визнав, вважає постанову № 72 від 13.09.2011 р. про накладення штрафу в розмірі 8500,00 грн прийнятою у повній відповідності з чинним законодавством України та обставинам справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи й оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 30.08.2011 року о 09 год. 50 хв. під час здійснення прикордонного контролю потягу № 34 сполученням ОСОБА_1 - Москва у вагоні № 15 було виявлено особу без громадянства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у якого під час проходження паспортного контролю були відсутні документи на право здійснення перетину державного кордону України та в'їзду до держави прямування, а саме на паспортний контроль було представлено тимчасову посвідку на постійне проживання в Україні серії МК № 0127747 вид. 28.09.2006 року.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Правил в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 р. № 1074, в'їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства, які постійно проживають в Україні, може здійснюватися за паспортним документом з відміткою про наявність дозволу на постійне проживання та посвідки на постійне проживання.

Додатком № 1, № 2 до Угоди між Урядом України і Урядом ОСОБА_3 Федерації про безвізові поїздки громадян України і ОСОБА_3 Федерації від 16.01.1997 року визначено перелік документів для вїзду, виїзду і пересування територією ОСОБА_3 Федерації громадян України та перелік документів для вїзду, виїзду і пересування територією України громадян ОСОБА_3 Федерації.

Враховуючи відсутність у особи без громадянства ОСОБА_2 документів, необхідних для вїзду до держави прямування, 30.08.2011 р. начальником 4 відділення інспекторів прикордонної служби ВПС Конотоп капітаном ОСОБА_4 складено протокол № 530607 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних перевезень, та прийняте рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства (а.с. 30-31, 38). Крім того, через те, що у особи без громадянства ОСОБА_2 не було дійсних документів на право перетину державного кордону, на нього було складено протокол серії СхРУ № 000851 від 30.08.2011 р. про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за результатами розгляду якого постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_2 було притягнено до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком 1 (одна) доба (а.с. 39,40).

На підставі протоколу № 530607 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних перевезень, 13.09.2011 р. першим заступником начальника Сумського прикордонного загону начальником штабу ОСОБА_1 винесена постанова № 72 про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою на ВАТ Федеральна пасажирська компанія накладено штраф у розмірі 8500,00 грн (а.с. 12-13).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень від 10 січня 2002 року N 2920-III підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Разом з тим, спірні правовідносини також врегульовані Угодою про міжнародне пасажирське сполучення від 01.11.1951 року, стороною якого є Україна.

Відповідно до вимог статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 2 статті 19 Закону України Про міжнародні договори України від 29 червня 2004 року N 1906-IV передбачено, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 38 Угоди про міжнародне пасажирське сполучення від 01.11.1951 року передбачено, що пасажир, відправник і отримувач багажу або товаробагажу зобовязані дотримуватися паспортно-адміністративних (у тому числі візових), митних та інших правил, встановлених при проїзді залізничним транспортом в міжнародному сполученні, як відносно себе, так і відносно своєї ручної поклажі, багажу та товаробагажу. Перевізник не вправі контролювати дотримання вказаних правил, за винятком встановлених міжнародними угодами в галузі залізничного транспорту, та не несе відповідальності за невиконання цих правил пасажиром, відправником та отримувачем багажу або товаробагажу.

Таким чином, положення Закону України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень в частині покладення на перевізника обовязку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту та, відповідно, відповідальності за невиконання такого обовязку, суперечить положенням Угоди про міжнародне пасажирське сполучення.

Крім того, договір перевезення з ОСОБА_2 був укладений Державною адміністрацією залізничного транспорту (Укрзалізниця), що підтверджується копією проїзного документу (а.с.41).

При цьому, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 Угоди про міжнародне пасажирське сполучення, передбачено, що договірний перевізник юридична особа, що уклала з пасажиром (відправником) договір перевезення, відповідно до якого зобовязується доставити пасажира, довірений відправником багаж та товаробагаж із пункту відправлення в пункт призначення, а також видати багаж та товаробагаж в пункті призначення, або передати пасажира, багаж та товаробагаж наступному перевізнику.

Таким чином, у даному випадку договірним перевізником виступає Укрзалізниця.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України Про залізничний транспорт від 4 липня 1996 року N 273/96-ВР господарська діяльність щодо надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів залізничним транспортом провадиться на підставі ліцензії, яка видається в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 25 ч. 3 ст. 9 Закону України Про ліцензування певних видів господарської діяльності від 1 червня 2000 року N 1775-III ліцензуванню підлягає, зокрема, такий вид господарської діяльності як надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу річковим, морським, автомобільним, залізничним транспортом.

Разом з тим у позивача відсутня ліцензія на перевезення пасажирів залізничним транспортом на території України.

При цьому транспортування рухомого складу, що належить ВАТ Федеральна пасажирська компанія, територією України здійснює Укрзалізниця на підставі Договору про правила про розрахунки в міжнародному пасажирському та вантажному залізничному сполученні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ВАТ Федеральна пасажирська компанія не має статусу перевізника на території України, відтак не може виступати належним субєктом відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1 Закону України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про невідповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України постанови № 72 від 13.09.2011 р. про правопорушення, повязане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про накладення на ВАТ Федеральна пасажирська компанія штрафу в сумі 8500,00 грн, у звязку з чим вона підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов відкритого акціонерного товариства "Федеральна пасажирська компанія" до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову Сумського прикордонного загону № 72 від 13 вересня 2011 року про накладення штрафу в розмірі 8500 грн на відкрите акціонерне товариство "Федеральна пасажирська компанія". < Сума стягнення (цифрами) > < Текст >

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Л.М. Опімах

З оригіналом згідно

Суддя Л.М. Опімах

Повний текст постанови складено 09 грудня 2011 року.