Справа № 814/2104/15
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

22.07.2015 р. № 814/2104/15

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, вул. Новозаводська, 10/46, м. Миколаїв, 54056

доДПІ у Ленінському р-ні м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській обл., вул. Гмирьова, 1/1, м. Миколаїв, 54028

третя особаУПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва, пр. Жовтневий, 55-е, м. Миколаїв, 54018
провизнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі Відповідач).

Ухвалою від 07.07.2015 р. суд залучив до участі у справі в якості третьої особи управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (далі ПФУ).

З урахуванням змінених позовних вимог позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо визнання недійсним договору про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного соціального страхування (далі ОСОБА_2); зобовязати відповідача відкликати з ПФУ лист від 06.04.2015 р.; зобовязати відповідача відновити в Державному реєстрі відомості про сплату ОСОБА_1 єдиного внеску в розмірі 2924,39 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в звязку з відсутністю необхідного страхового стажу для призначення пенсії уклала з відповідачем ОСОБА_2, на виконання якого сплатила єдиний внесок у розмірі 2924,39 грн. за період з 01.01.2009 р. до 31.10.2014 р. За даними ПФУ позивач у 2009 р. перебувала на обліку в центрі зайнятості. Позивач уклала новий договір з відповідачем і сплатила 835,54 грн. за період з 01.11.2008 р. до 31.12.2008 р. Після звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення зайво сплачених коштів, ДПІ надіслала відповідь про визнання ОСОБА_3 від 17.11.2014 р. недійсним, про що повідомила ПФУ. Останній, у свою чергу, з квітня 2015 р. припинив виплату позивачу пенсії за віком. Позивач вважає, що відповідач не має повноважень на визнання ОСОБА_3, зобовязання за яким виконані, недійсним.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що з листа ПФУ дізнався про те, що позивач за січень-жовтень 2014 р. була застрахованою особою, оскільки перебувала в трудових відносинах із відділом освіти Брянківської міської ради Луганської області. Право на укладення договорів про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного соціального страхування мають лише особи, які не підлягали такому страхуванню. Визнання ОСОБА_3 від 17.11.2014 р. недійсним відбулося виключно на підставі листа ПФУ про перебування позивача в трудових відносинах із відділом освіти.

Сторони і третя особа подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідив матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить частковому задоволенню, виходячи з наступного:

06.12.2014 р. позивачу виповнилося 55 років. На вказану дату її страховий стаж складав 29 років 5 місяців 19 днів. У звязку з недостатністю страхового стажу, необхідного для оформлення пенсії за віком, позивач 17.11.2014 р. уклала з відповідачем ОСОБА_2, за яким зобовязалася сплатити 2924,39 грн. єдиного внеску за 7 місяців за період з 01.01.2009 р. до 31.10.2014 р.

Після здачі звітності про суми добровільних внесків працівники ПФУ повідомили позивача, що протягом певного періоду 2009 р. вона отримувала допомогу по безробіттю та являлася застрахованою особою, що виключає участь у добровільному страхуванні.

Оскільки строк дії ОСОБА_3 закінчився 27.11.2014 р., відповідач відмовив позивачу у внесенні до нього змін стосовно періоду добровільної сплати внесків.

12.12.2014 р. позивачем укладено новий ОСОБА_2, за яким вона зобовязалася сплатити 835,54 грн. єдиного внеску за 2 місяці за період з 01.11.2008 р. до 31.12.2008 р.

Внаслідок виконання умов ОСОБА_3 страховий стаж позивача склав 30 років 27 днів і їй призначено пенсію за віком.

З метою повернення зайво сплачених внесків у сумі 835,54 грн. позивач звернулася до відповідача з відповідною заявою.

03.04.2015 р. відповідач направив позивачу листа, в якому повідомив, що при обміні інформацією з ПФУ виявилося, що позивач у січні-жовтні 2014 р. перебувала в трудових відносинах із відділом освіти Брянківської міської ради Луганської області та була застрахованою особою. На підставі листа ПФУ відповідач дійшов висновку, що позивач не відповідала вимогам до осіб, які мають право брати добровільну участь у системі загальнообовязкового державного соціального страхування, а ОСОБА_2 від 17.11.2014 р. вважається недійсним. Про недійсність ОСОБА_3 відповідач повідомив ПФУ.

17.04.2015 р. ПФУ прийнято рішення про припинення виплати пенсії позивачу.

Таким чином, дії відповідача по визнанню ОСОБА_3 від 17.11.2014 р. недійсним призвели до припинення виплати пенсії позивачу.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного.

Пунктом 7-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" передбачено, що до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мали жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи.

Частиною 5 ст. 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" (в редакції на момент підписання ОСОБА_3) встановлено, що договором про добровільну участь може бути передбачена одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообовязковому державному соціальному страхуванню (у тому числі за період з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2010 року).

Одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути здійснена за окремим договором, укладеним у порядку, передбаченому частинами першою, третьою та четвертою цієї статті.

З викладеного вбачається, що позивач правомірно уклала з відповідачем ОСОБА_3. Відповідач не мав повноважень на визнання ОСОБА_3 від 17.11.2014 р. недійсним. Позовні вимоги в цій частині відповідач визнав у письмовій заяві від 22.07.2015 р.

В частині вимог щодо зобовязання відповідача відкликати з ПФУ лист від 06.04.2015 р. і зобовязання відновити в Державному реєстрі відомості про сплату ОСОБА_1 єдиного внеску в розмірі 2924,39 грн. належить відмовити, оскільки відповідач їх виконав самостійно.

На підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суд вважає, що для захисту прав позивача необхідно зобовязати ПФУ відновити виплату пенсії позивачу на підставі ОСОБА_3 від 17.11.2014 р., починаючи з 01.04.2015 р.

На підставі ст. 71 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач визнав протиправність своїх дій.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості (частина 1 статті 11 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач надала суду квитанцію про сплату судового збору в сумі 73,08 грн. Таким чином, відшкодуванню з Державного бюджету України підлягають судові витрати в сумі 24,36 грн.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області щодо визнання недійсним договору від 17.11.2014 р. № 073 про добровільну участь ОСОБА_1 у системі загальнообовязкового державного соціального страхування.

3. Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва відновити виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі договору про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного соціального страхування від 17.11.2014 р., починаючи з 01.04.2015 р.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Повернути ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у сумі 24,36 грн. з Державного бюджету України.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Н. В. Лісовська