Справа № 346/2289/15-а, 2а-346/80/15
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Справа № 876/7337/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Богаченка С.І., Качмара В.Я..

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області про скасування рішення про перерахунок пенсії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області про скасування рішення про перерахунок пенсії.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області позов задоволено. Визнано неправомірним рішення Управління пенсійного фонду України в м. Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 Зобовязано Управління пенсійного фонду України в м. Коломия та Коломийському районі Івано-Франківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію із врахуванням трудового стажу в заготівельно-виробничому підприємстві «Вторресурси» Івано-Франківського обласного підприємства «Укрголоввторресурси» при Держпостачі з 14 квітня 1995 року по 01 жовтня 1997 року.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність його висновків обставинам справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на трудову пенсію мають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України. В звязку з цим, для уточнення періоду сплати страхових внесків до бюджету управління Коломийським заготівельно-виробничим підприємством «Вторресурси» за період з 14 квітня 1995 року по 01 жовтня 1997 року, відділом спеціальних пенсій було направлено запит до відділу надходження, прогнозування платежів та обліку застрахованих осіб управління. Згідно отриманої відповіді, Коломийське заготівельно-виробниче підприємство «Вторресурси» на обліку в управлінні Пенсійного фонду не перебувало і внески не сплачувало. Це і зумовило перерахунок страхового стажу та виключення з нього періоду роботи на даному підприємстві, а в подальшому стало причиною зменшення розміру пенсії.

Крім того, в доповненнях до апеляційної скарги, Управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області наголошує, що судом першої інстанції було неправомірно стягнуто з них судовий збір, хоча відповідно до п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», такий мав бути віднесений на рахунок держави.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність на обліку в Пенсійному фонді ЗВП «Вторресурси» та на несплату ним страхових внесків, не може бути підставою виключення із трудового стажу позивача проміжку часу, протягом якого він працював на цьому підприємстві. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Поряд з тим, правильно по суті вирішивши адміністративно-правовий спір, суд першої інстанції допустився помилки при вирішенні питання судових витрат.

Судом встановлено, що позивач працював у ЗВП «Вторресурси» Івано-Франківського обласного підприємства «Укрголовторресурси» при Держпостачі у період з 14 квітня 1995 року по 01 жовтня 1997 року, про що свідчать відповідні записи у його трудовій книжці.

Ч.1 п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно ст.62 вказаного Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Поняття страховий стаж, тобто, період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню і за який сплачено страхові внески, вперше введено із прийняттям Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 01 січня 2004 року.

Таким чином, законодавчої підстави для реєстрації роботодавця як платника страхових внесків в органах Пенсійного фонду в особі ЗВП «Вторресурси» на момент прийняття на роботу позивача - 14 квітня 1995 року, не було.

Крім того, колегія суддів наголошує, що порядок нарахування, сплати, а також реєстрації і знаходження на обліку, як платника страхових внесків є виключно правовими відносинами між Пенсійним фондом та роботодавцем, на які працівник впливу немає.

Позивачу призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку по списку № 2 згідно п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 22 жовтня 2014 року, відповідно до протоколу від 17 лютого 2015 року. Місячний розмір пенсії, при первинному призначенні обчислено за даними трудової книжки з врахуванням страхового стажу роботи 31 рік 2 місяці, становив 1094 (одна тисяча девяносто чотири) гривні 17 копійок. Вперше пенсія була виплачена в сумі 5914 (пять тисяч девятсот чотирнадцять) гривень 93 копійки, у березні 2015 року, за період з 22 жовтня 2014 року по 31 березня 2015 року. В квітні 2015 року позивач отримав пенсію у розмірі меншому ніж раніше, а причиною її зменшення стала відсутність на обліку у відповідача ЗВП «Вторресурси», у звязку з чим позивачу зменшено трудовий стаж.

Ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Також, частина 4 статті 24 цього Закону містить вказівку на те, що періоди трудової діяльності та інші періоди, які враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що трудовий стаж позивача має автоматично зараховуватись йому як страховий стаж. Посилання відповідача на відсутність на обліку в Пенсійному фонді ЗВП «Вторресурси» та на несплату ним страхових внесків, не може бути підставою виключення із трудового стажу позивача проміжку часу, протягом якого він працював на цьому підприємстві. Відтак в даній частині постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Щодо питання судових витрат, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було неправомірно стягнуто з відповідача судовий збір, хоча відповідно до п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», такий мав бути віднесений на рахунок держави. Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 73,08 гривень судового збору постанову суду першої інстанції слід скасувати та в цій частині прийняти нову постанову, якою стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 73 гривні 08 копійок судового збору.

Керуючись ст.ст. 195,198,202,205,207,254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2015 року у справі № 346/2289/15-а в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 73,08 гривень судового збору скасувати та в цій частині прийняти нову постанову, якою стягнути з Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 73 гривні 08 копійок судового збору.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді С.І.Богаченко

ОСОБА_2