Справа № 810/2289/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2289/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі Таран А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за період з січня 2015 року по березень 2015 року у сумі 21200167, 67 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволені позову повністю. Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення по справі та порушення норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість відповідача з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій підтверджується доказами, наданими позивачем.

З вказаними висновками Київського окружного адміністративного суду колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» (ідентифікаційний код юридичної особи 14310862) зареєстроване 11.06.2001 року Виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області, внесене до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу 19.08.2004 року за № 1 000015, є страхувальником у розумінні положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та платником страхових внесків, який перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області.

УПФ України у м. Славутичі Київської області на підставі розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (список №1) та ч. 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено розмір витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у зв'язку з виплатою та доставкою пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з січня по березень 2015 року у сумі 21200167, 67 грн. Розрахунки вручено ДСП «Чорнобильської АЕС», що не заперечувалось відповідачем та на час розгляду справи докази щодо сплати відповідачем заборгованості - відсутні.

Відповідно до абз. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До введення пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються згідно норм Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

В свою чергу, статті 27, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентують розмір та порядок визначення пенсії за віком, а також мінімальний розмір пенсії за віком.

В абзаці четвертому підпункту 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» чітко встановлений обов'язок підприємств та організацій з коштів, призначених на оплату праці, вносити до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100 - відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком.

Крім того, згідно з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.

Відповідно до пункту 6.4 глави 6 Інструкцією «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція), органи пенсійного фонду щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій, визначають розмір сум до відшкодування на поточний рік. Підприємства відповідно до вимог п. 6.8 гл. 6 Інструкції щомісяця до 25-го числа повинні вносити до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації, - пп. 6.10. п. 6 Інструкції.

Обов'язок відшкодування відповідачем коштів пов'язаний виключно з фактом понесення певних витрат Пенсійним фондом України.

Доказів того, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, на підставі яких подано позов, оскаржувались або були скасовані відповідачем не надано.

Отже, пунктом 7.5 ст.7 Інструкції передбачено, що несвоєчасно перераховані суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій вважаються боргом.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що позиція апеляційної скарги, яка фактично продубльована з заперечень, поданих до суду першої інстанції, ґрунтується на ненаданні доказів підтвердження фактичної суми витрат (платіжні доручення, договори, укладені з банківськими установами, інші бухгалтерські документи). При цьому, фактично віднесено такі документи до первинних та таких, які підтверджують фактичне проведення позивачем витрат на доставку та розмір цих витрат.

З даного приводу, колегія суддів апеляційної інстанції акцентує увагу на наступному.

В спірних правовідносинах розрахунок - це єдиний законодавчо передбачений документ, який передається підприємствам для здійснення подальшого відшкодування витрат, а відшкодування таких витрат здійснюється виключно на підставі даних, що містяться в таких розрахунках, а не на підставі договорів позивача з банківськими установами, поштовими відділеннями, довідок, що підтверджують пільговий стаж та інших документів.

Розрахунки, що додані до матеріалів справи - це первинний документ, на підставі якого здійснюється відшкодування (пп. 6.4. та 6.8. п. 6 Інструкції № 21-1). Розрахунки здійснюються в автоматичному режимі на підставі відомостей відділів з призначення пенсій (пп. 6.5. п. 6 Інструкції № 21-1). Дані відомості включають не тільки перелік осіб, а й нараховані та виплачені їм суми пенсій. Таких відомостей, як окремого документу не існує, а використовуються вони, як зазначалось, в автоматичному режимі за допомогою програмного забезпечення, що розроблялось та обслуговується органами Міністерства праці та соціальної політики України, за результатами чого і створюються розрахунки.

Такої ж позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України при розгляді аналогічних справ (ухвалою ВАС України від 02.12.2010 року у справі №К-53048/09 встановлено, що надання будь-яких інших документів в підтвердження витрат на доставку пільгових пенсій, крім розрахунків, чинним законодавством не передбачено).

Отже, розрахунки, які додані до матеріалів справи - це первинний документ, на підставі якого здійснюється відшкодування (пп. 6.4. та 6.8. п. 6 Інструкції № 21-1).

Відповідач не оскаржив цих розрахунків ні в судовому, ні в іншому порядку, не здійснив дій щодо узгодження сум відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача, яка останнім не сплачена, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позивач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по нарахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Крім того, правильність обраної позиції при вирішенні даної справи підтверджується практикою вирішення аналогічних спорів Верховним Судом України, який неодноразово висловлював правову позицію у справах цієї категорії, зокрема у постановах від 5 червня 2012 року № 21-167а12 та 25 вересня 2012 року №№ 21-251а12, 21-293а12, 21-294а12, 16 квітня, 10 вересня, 8 жовтня 2013 року №№ 21-12а13, 21-215а13, 21-310а13 відповідно, 11 лютого 2014 року № 21-471а13.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 31 липня 2015 року)

.

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.