Справа № 816/267/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року м. Київ К/800/30184/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

позивача - Огризи Г.Р.

відповідача - Паська Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2013

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013

у справі № 816/267/13-а

за позовом Приватного підприємства «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» звернулось до суду з позовом про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби № /68 від 14.01.2013.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2013, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить відмовити в її задоволенні, оскільки оскаржувані судові рішення прийняті законно та обґрунтовано.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про заміну відповідача, у зв'язку із реорганізацією, із Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби на правонаступника - Кременчуцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Полтавській області.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеної планової виїзної перевірки ПП «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2009 по 30.09.2012, складено акт № 5778/22-209/32514158 від 27.12.2012, в якому зафіксовані порушення п. п. 209.2, 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у перевіряємому періоді на суму 1 977 423 грн. по загальній декларації, в тому числі: за червень 2011 року на суму 103 807 грн., за липень 2011 року на суму 74 350 грн., за серпень 2011 року на суму 500 789 грн., за вересень 2011 року на суму 295 523 грн., за листопад 2011 року на суму 28 753 грн., за грудень 2011 року на суму 33 245 грн., січень 2012 року на суму 136 845 грн., за травень 2012 року на суму 145 345 грн., за червень 2012 року на суму 33 317 грн., за липень 2012 року на суму 38 133 грн., за серпень 2012 року на суму 110 147 грн., за вересень 2012 року на суму 477 169 грн.

На підставі результатів проведеної перевірки 14.01.2013 податковим органом прийняте податкове повідомлення-рішення № /68 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 445 828 грн., в т.ч.: 1 977 423 грн. основного платежу та 468 405 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Фактичною підставою для донарахування грошового зобов'язання спірним податковим повідомленням-рішенням став висновок податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства на суму 1 054 282,67 грн., що виникло у зв'язку із тим, що позивач виробляв сільськогосподарську продукцію рослинництва на площах земельних ділянок сільськогосподарського призначення, по яким договори оренди не були зареєстровані у встановленому законом порядку, оскільки, на думку відповідача, право оренди вказаних земельних ділянок у підприємства не виникло, бо право користування землею виникає в орендаря після реєстрації договору оренди. Крім того, позивачем порушено податкове законодавство на суму 923 140,46 грн., що виникло у зв'язку із тим, що позивачем невірно розподілено між загальною та скороченою деклараціями суми податкових зобов'язань, що виникли по договору купівлі-продажу № 11-11 від 28.04.2011, укладеному з ТОВ «ВК «Біопрепарат».

Вищевказаним актом перевірки встановлено, що для здійснення господарської діяльності, зокрема, для виготовлення власної сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації підприємство використовує земельні ділянки, які орендує на території Омельницької сільської ради та Демидівської сільської ради. За результатами перевірки податковим органом не було встановлено порушень при реєстрації договорів оренди, укладених по земельних ділянках, що знаходяться на території Омельницької сільської ради. Проте, встановлено, що на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району у користуванні позивача знаходяться земельні ділянки, по яких договори оренди земельних ділянок загальною площею 336,65 га належним чином не зареєстровані.

Як встановлено матеріалами справи, ПП «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» знаходилось на обліку в податковому органі як платник сільськогосподарського податку у 2011 та 2012 роках.

Згідно свідоцтва про реєстрацію сільськогосподарського підприємства № 100318362 серії НБ № 095072 ПП «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» зареєстроване як суб'єкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість з 20.01.2011, індивідуальний податковий номер 35.

У користуванні ПП «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» для ведення господарської діяльності перебувають земельні ділянки, що знаходяться на території Демидівської сільської ради Кременчуцького району на підставі укладених договорів оренди землі з власниками земельних ділянок (паїв).

Також, в судовому порядку встановлено, що між позивачем (продавець) та ТОВ «Виробнича компанія «Біопрепарат» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 11-11 від 28.04.2011, за умовами якого позивач (продавець) зобов'язується передати у власність ТОВ «Виробнича компанія «Біопрепарат» (покупець) сільськогосподарську продукцію вироблену покупцем, в асортименті та кількості погодженій сторонами, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та виплатити за нього обумовлену вартість на підставі накладної на поставку товару; кількість, асортимент, ціна одиниці товару, загальна вартість товару та строк поставки товару визначається в специфікації (додаток) до цього Договору, яка є невід'ємною частиною цього Договору; оплата за поставлений товар проводиться покупцем безготівковим шляхом на умовах 100% передплати, на підставі виставленого продавцем рахунку; датою отримання товару вважається дата підписання товарної накладної покупцем; поставка товару здійснюється на умовах FCA-склад продавця, при цьому зобов'язання продавця з поставки товару вважаються виконаними з моменту завантаження товару на транспорт покупця на складі продавця; продавець зобов'язується поставити покупцю сільськогосподарську продукцію тільки власного виробництва.

На виконання умов договору купівлі-продажу від 28.04.2011 № 11-11 складено специфікації до договору та виписано податкові накладні.

Податкові накладні виписані ПП «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка», у зв'язку з надходженням на рахунок позивача коштів від ТОВ «Виробнича компанія «Біопрепарат» у період з червня 2011 року по вересень 2012 року в загальній сумі 7 765 663 грн. на підставі платіжних доручень.

Факт реальності здійснення господарської операції судами встановлено з підтвердженням матеріалів справи, а саме: угодами про зарахування коштів від 28.12.2011 та від 01.10.2012, укладених між ПП «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» та ТОВ «Виробнича компанія «Біопрепарат», відповідно до змісту яких перераховані покупцем ПП «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» у 2011 та 2012 роках кошти по платіжним дорученням згідно наведеного в угодах переліку будуть враховані як передплата за сою власного виробництва продавця по договору купівлі-продажу № 11-11 від 28.04.2011.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що здійснений відповідачем розрахунок конкретної вартості сільськогосподарської продукції, що вирощена позивачем на земельних ділянках, договори оренди по яким не були зареєстровані у встановленому законом порядку, має приблизний характер, оскільки які саме рослинні культури були засіяні на спірних площах перевіряючому відомо не було, розрахунок здійснено математично-статистичним шляхом, будь-які методики визначення податкового зобов'язання не застосовувалися. Назви культур, що зазначені у таблиці на сторінці 6 акту та вказана площа під кожною із зазначених культур вирахувана приблизно перевіряючим у процентному співвідношенні, виходячи із загальних показників, вказаних у статистичній звітності позивача. Ціна реалізованої продукції вирахувана також математично-статистичним шляхом та зазначена як середня. Із зазначеної вище таблиці вбачається, що незареєстрована площа у 2011 році вказана перевіряючим у розмірі 336,65 га, однак, за 2012 рік зазначена перевіряючим у таблиці незареєстрована площа становить 320,31 га; інформація по орендованим земельним ділянкам разом з переліком списку договорів оренди паїв, по якому здійснювався обрахунок площ незареєстрованих договорів оренди землі, були надані Демидівською сільською радою Кременчуцького району, що підтверджується листом виконавчого комітету Демидівської сільської ради № 21 від 18.01.2013, тоді як акт перевірки складено 27.12.2012, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято 14.01.2013; у податковій декларації (скороченій) відображаються лише операції, пов'язані із реалізацією сільськогосподарської продукції, інші операції - у податковій декларації за якою здійснюються розрахунки з бюджетом; податкові зобов'язання виникли у позивача у зв'язку з отриманням передплати у період із червня 2011 року по вересень 2012 роках за товар згідно договору купівлі-продажу № 11-11 від 28.04.2011, підлягали відображенню позивачем у податковій декларації (скороченій) по першій події: даті зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податку як оплата товарів, що підлягають постачанню.

Відповідно до п. 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Згідно з п. 307.2 ст. 307 цього Кодексу податки і збори, не зазначені у пункті 307.1 цієї статті, сплачуються платником податку в порядку і розмірах, установлених цим Кодексом, а єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

Згідно з ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Дефекти оформлення відповідного договору не можуть впливати на правильність врахування доходів від реалізації продукції рослинництва при розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва.

Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей (п. 209.2 ст. 209 ПК України).

Відповідно до п. 209.7 ст. 209 ПК України сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Як встановлено в судовому порядку, спірна сільськогосподарська продукція є продукцією власного виробництва позивача.

Позивач сплачує земельний податок щодо усіх земельних ділянок, які ним використовуються, незалежно від того, зареєстровані договори оренди землі, чи ні.

Таким чином, сільськогосподарська продукція, про яку йдеться в акті перевірки, у складі майна позивача є продукцією його власного виробництва. З огляду на дозвіл власників земельних ділянок на їх обробку позивачем власними основними фондами позивач набуває у власність врожай після його збирання відповідно до правил частини другої статті 189 і статей 331, 333 Цивільного кодексу України.

Податкове законодавство не вимагає державної реєстрації договору оренди земельної ділянки (паю) як обов'язкової ознаки для кваліфікації відповідної ділянки як такої, що знаходиться у користуванні сільськогосподарського товаровиробника.

Таким чином, продукція, вирощена на земельній ділянці, орендованій платником фіксованого сільськогосподарського податку в юридичної та/або фізичної особи, є сільськогосподарською продукцією в розумінні глави 2 розділу ХІV Податкового кодексу України, незалежно від того, чи зареєстровані належним чином договори оренди такої ділянки.

Щодо висновків контролюючого органу про невірне розподілення позивачем між загальною та скороченою деклараціями суми податкових зобов'язань, що виникли по договору купівлі-продажу № 11-11 від 28.04.2011, укладеному з ТОВ «ВК «Біопрепарат», слід зазначити наступне.

Відповідно до пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно з пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 зазначеного Кодексу продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (п. 187.1 ст. 187 ПК України).

Враховуючи, що позивач є суб'єктом спеціального режиму оподаткування, оскільки є виробником сільськогосподарської продукції, тому він правомірно відніс до податкових зобов'язань скороченої податкової декларації суми за договором № 11-11 від 28.04.2011 за правилом першої події.

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не реалізовано сільськогосподарську продукцію власного виробництва ТОВ «Виробнича компанія «Біопрепарат» у обсягах, за які отримано передплати, оскільки згідно умов договору купівлі-продажу від 28.04.2011 № 11-11 та специфікацій, які є його невід'ємною частиною, поставка товару у повному обсязі на момент проведення перевірки відповідачем не відбувалась, так як за умовами договору позивач був зобов'язаний передати товар ТОВ «Виробнича компанія «Біопрепарат» у строк, визначений у специфікаціях, а на момент проведення перевірки відповідачем та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, строк дії договору купівлі-продажу № 11-11 від 28.04.2011 не закінчився та не минули строки, визначені у специфікаціях до договору, до закінчення яких позивач зобов'язувався здійснити поставку сільськогосподарської продукції власного виробництва ТОВ «Виробнича компанія «Біопрепарат».

На виконання умов договору купівлі-продажу від 28.04.2011 № 11-11, у період з 30.11.2012 по 01.02.2013 продавець (ПП «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка») передав у власність покупця (ТОВ «Виробнича компанія «Біопрепарат») сою та соєвий концентрат, що підтверджено видатковими накладними. На підставі листа ТОВ «Виробнича компанія «Біопрепарат» від 02.01.2013 позивачем було повернуто на рахунок ТОВ «Виробнича компанія «Біопрепарат» у січні 2013 року кошти на загальну суму 3 570 000 грн., що підтверджено платіжними дорученнями.

Згідно акту звірки взаєморозрахунків ТОВ «Виробнича компанія «Біопрепарат» та ПП «Агрофірма ім. Т.Г. Шевченка» по договору купівлі-продажу № 11-11 від 28.04.2011 (за період з 01.10.2012 по 28.02.2013), заборгованість позивача перед ТОВ «Виробнича компанія «Біопрепарат» станом на 21.02.2013 становить 2 815,85 грн.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає правомірним висновок судів попередніх інстанцій щодо дотримання позивачем вищевказаних вимог законодавства при віднесенні сум податку на додану вартість за правилом першої події згідно операцій по договору № 11-11 від 28.04.2011 до скороченої декларації з податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі відповідача - Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби її правонаступником - Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Полтавській області.

Касаційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013 та постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний