Справа № 804/2223/15
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2015 рокусправа № 804/2223/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

позивача : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 р.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Бугай Вадима Віталійовича та Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області в особі реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 р. у справі № 804/2223/15 у задоволенні адміністративного позову - відмовлено. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що рішенням суду, на яке посилається позивач, не визнано право власності на квартиру, а лише встановлено факт укладення договору купівлі-продажу, що не дає підстав для здійснення реєстраційних дій.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач (ОСОБА_1) звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову суду про задоволення адміністративного позову. Посилається на те, що є рішення суду, згідно якого встановлено факт укладення договору купівлі-продажу квартири, вважає, що це є самостійною підставою для державної реєстрації права власності.

Відповідачем (Криворізьким міським управлінням юстиції у Дніпропетровській області в особі реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції) подано заперечення на апеляційну скаргу, згідно яких просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що вказане позивачем рішення суду про встановлення факту укладення договору купівлі-продажу квартири не містить відомостей про виникнення, перехід або припинення права власності, тому державний реєстратор не мав правових підстав за вказаним рішення здійснити реєстраційні дії щодо вказаної квартири. Просить розглядати справу за відсутності уповноваженого представника.

Відповідачем (Державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Бугай Вадимом Віталійовичем) подано заперечення на апеляційну скаргу, згідно яких відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін. В запереченні зазначає, що встановивши відсутність відомостей у Реєстрі прав власності на нерухоме майно він, як державний реєстратор не мав ні правових підстав, ні жодної необхідності робити запит, відповідно до вимог п.8-1 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки з наданих Позивачем документів не вбачалося, що права оформленні в установленому порядку до 01.01.2013 року. Просить розглядати справу за його відсутності у зв'язку з неможливістю прибуття.

Позивач у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову суду про задоволення його адміністративного позову. Надав пояснення аналогічні, викладеним в апеляційній скарзі.

Представники відповідача: Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Бугай Вадима Віталійовича та Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області в особі реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції не з'явилися про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що спірні правовідносини виникли з приводу правомірності Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №18353210 від 25.12.14. За змістом вказаного Рішення державний реєстратор прав на нерухоме майно Бугай В.В., розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, подану позивачем 25.12.14 за реєстраційним номером 9618361 для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована АДРЕСА_1, та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, та встановивши, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: заявник надав Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.02 по справі 2-841 2002, яке не містить відомостей про визнання права власності, відмовив у державній реєстрації права власності на вказану квартиру за позивачем (а.с.9).

Як вбачається з картки прийому заяви №18340248, разом із заявою від 25.12.14 за реєстраційним номером 9618361 про реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 61,8 кв. м., позивачем подані: квитанція, документи від 25.12.14, видані заявником, та рішення суду, видане 21.05.02 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.30).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.02 по справі 2-841 2002 встановлено факт укладення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири в будинку АДРЕСА_1 та засвідченого 20.07.98 приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Терещенко М.С. (а.с.10-11).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору правильно враховані норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закону №1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1952 обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право власності на нерухоме майно.

За приписами п.2 ст.9 Закону №1952 державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Положеннями ч.1 ст.24 Закону №1952 визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Приписами п. 94 Порядку №868 також визначено, що під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння адміністративного збору та/або перенесення відомостей із зазначених реєстрів до Державного реєстру прав; державний реєстратор у разі відсутності відомостей у Державному реєстрі прав та Реєстрі прав власності на нерухоме майно використовує реєстраційні дані, які містяться на паперовому носії інформації (реєстрові книги та реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), - у разі їх наявності в органі державної реєстрації прав.

Зміст наведених законодавчих положень вказує на те, що державною реєстрацією є офіційне визнання і підтвердження державою зокрема фактів переходу прав на нерухоме майно, шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підставою для переходу права власності може бути, зокрема судове рішення, яке набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, або інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Проте, вказані документи не можуть носити безумовний характер для здійснення державної реєстрації права власності, оскільки, після подання документів для здійснення такої реєстрації державний реєстратор перевіряє їх на відповідність закону та відповідність відомостям про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек, Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та поданих документах.

Слід зазначити, що відповідно до п.20 Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.11 №1141, з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно такі відомості щодо об'єкта нерухомого майна: - тип об'єкта нерухомого майна (житловий будинок, будівля, споруда, квартира, житлове приміщення, нежитлове приміщення тощо); - призначення об'єкта нерухомого майна (житловий або нежитловий); - площа об'єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); - відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєння літера, загальна та (за наявності) житлова площа об'єкта нерухомого майна, який є складовою частиною складної речі та призначений для обслуговування іншої (головної) речі, пов'язаний з нею спільним призначенням та є її приналежністю); - адреса об'єкта нерухомого майна; - підстава для внесення запису про нерухоме майно: - назва рішення; - дата формування рішення; - індексний номер рішення; - прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; - найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21.05.02, наданого позивачем задля здійснення державної реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 61,8 кв. м., не визнається право власності позивача на таку квартиру, а встановлюється факт укладення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири в будинку АДРЕСА_1 та засвідченого 20.07.98 приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Терещенко М.С., що дозволяє вважати таке рішення іншим документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, в розумінні 16) п.37 Порядку №868). Тобто вказане рішення не містить відомостей технічної інвентаризації зазначеного об'єкта нерухомого майна, зокрема даних щодо загальної та житлової площі), а доказів надання позивачем відповідачу технічного паспорту на квартиру разом із заявою (копія якого надана позивачем до позову - а.с.13-14) до суду не надано, змістом картки прийому заяви №18340248 твердження позивача щодо надання такого паспорту відповідачу спростовуються.

Також колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач з 2002 року по 2013 рік мав змогу у відповідності до норм законодавства зареєструвати вказаний об'єкт нерухомості в БТІ. Натомість, позивач звернувся до реєстраційної служби лише 25.12.2014 року.

Перевіркою відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек, Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та поданих документах, відповідачем встановлений факт відсутності відповідних відомостей, в тому числі у Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо проведення КП ДОР "Криворізьке БТІ" до 1 січня 2013р. реєстрації права власності позивача на означену вище квартиру (а.с.61). Доказів надання позивачем відповідачу Довідки від 12.12.14 №137197, виданої КП ДОР "Криворізьке БТІ" про те, що станом на 31.12.12 квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1, зареєстрована на праві приватної власності в КП ДОР "Криворізьке БТІ" в реєстровій книзі 150П-268-268 на ім'я позивача, останнім також до суду не надано. Карткою прийому заяви №18340248 такий факт не підтверджується.

Отже, посилання позивача на порушення відповідачем п.8-1 ч.2 ст.9 Закону № 1952, є безпідставними. Адже за змістом означеної норми державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно, під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, що не було встановлено та виявлено відповідачем з наданих позивачем документів та перевірених відповідачем відомостей.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції підтримує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку,

що суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та процесуального права, повно та всебічно дослідив матеріали та обставини справи, правильно встановив характер спірних правовідносин і для їх вирішення правильно застосував норми матеріального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 статті 198, статтями 200, 205, 206 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Бугай Вадима Віталійовича та Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області в особі реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко

Суддя: Л.П. Туркіна