Справа № 2а/1770/1305/2012
Суддя: Махаринець Д. Є.
Дата ухвалення: 2012-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/1305/2012

24 грудня 2012 року 11год. 20хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д. Є. за участю секретаря судового засідання Мельничук О.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватне підприємство "Компанія Автоленд"
до ОСОБА_3 об'єднана державна податкова інспекція Рівненської області Державної податкової служби
про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне підприємство "Компанія Автоленд" (надалі ПП "Компанія Автоленд")звернулося до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_3 об'єднана державна податкова інспекція Рівненської області Державної податкової служби (надалі ОСОБА_3 ОДПІ) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби адміністративний позов не визнав, подав письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, що відповідають наведеному в запереченнях.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог слід задовольнити повністю.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП Компанія Автоленд згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №037810 зареєстроване як юридична особа ОСОБА_3 районною державною адміністрацією Рівненської області 21.09.2006 р., ідентифікаційний код за .

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серії АБ №280105, видами діяльності ПП Компанія Автоленд за КВЕД є: 51.88.0 є оптова торгівля сільськогосподарською технікою, 50.20.0, технічне обслуговування та ремонт автомобілів, 60.24.0, діяльність автомобільного вантажного транспорту, 70.20.0, здавання в оренду власного нерухомого майна, 71.21.0, оренда інших наземних транспортних засобів та устаткування, 93.05.0, надання інших індивідуальних послуг.

ПП Компанія Автоленд зареєстроване як платник податку на додану вартість Державною податковою інспекцією у ОСОБА_3 районі 09.01.2003р. - свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01.11.2006р. №24589597 (бланк серії НБ 410683), індивідуальний податковий номер платника ПДВ 71.

ПП Компанія Автоленд взяте на облік як субєкт зовнішньоекономічної діяльності у Рівненській митниці 27.06.2008р. облікова картка субєкта зовнішньоекономічної діяльності, взятого на облік у відділі митного оформлення №1, від 18.05.2011р. №20400/01/2008/102430.

В період з 23 листопада 2011 року по 13 грудня 2011 року відповідачем - ОСОБА_3 ОДПІ на ПП «Компанії Автоленд» було проведено позапланову виїзну перевірку з питань дотримання - вимог податкового, валютного та іншого законодавства. За результатами перевірки 20 грудня 2011 року було складено акт перевірки №37/35-31690582 (а.с.8-51).

Відповідачем на підставі акту перевірки винесено податкові повідомлення - рішення від 22.03.2012 року № та № НОМЕР_1 (а.с.52-53), якими ПП "Компанії Автоленд" було донараховано податок на додану вартість на суму 165881 грн. та штрафні санкції на суму 41470 грн., також донараховано податок на прибуток на суму 327671 грн. та застосовано штрафні санкції на суму 76999 грн.

Як вбачається з акта перевірки та пояснень представників позивача в судовому засіданні, підставою для донарахування оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача податкових зобовязань ПП "Компанії Автоленд" став аналіз господарських операцій позивача з Morso Motor Kompagni A/S щодо поставки сільськогосподарської техніки, здійсненої у ході проведення перевірки Рівненської митниці, призначеної у звязку з отриманням від митних органів ОСОБА_4 документів, що отримані в результаті перевірки експортної операції товару.

В основу висновків акту ОСОБА_3 ОДПІ були покладені факти, наведені в акті перевірки Рівненської митниці №/0027/1/204000009/НОМЕР_2 від 03.10.2011 року. У вказаному акті митним органом зроблено висновки про порушення позивачем вимог статей 45, 81, 189, 259, 260, 264, 266, 267 Митного кодексу України в частині заниження бази оподаткування товарів на загальну суму 555266,37грн., внаслідок подання, як підстави для переміщення через митний кордон України та митного оформлення, документів, що містять недостовірні дані щодо ціни та умов поставки товарів, неподання до митного контролю та митного оформлення документів та недекларування частини імпортованого товару,

Відповідачем ОСОБА_3 ОДПІ в основу свого акту перевірки були покладені висновки Рівненської митниці стосовно визначення звичайної ціни ввезеного товару в розмірі 90000 євро, і виходячи саме з такої, визначеної митницею, ціни товару, тобто в більшому розмірі ніж визначено зовнішньоекономічним контрактом (40000 євро), ОСОБА_3 ОДПІ донараховані позивачу податкові зобовязання з податку на прибуток та ПДВ.

Суд не погоджується з висновками податкового органу, з наступних підстав.

У ході розгляду справи судом встановлено, що 27.05.2009 р. між Morso Motor Kompagni A/S (Vestera 2, 7900 Nykobing M, Denmark) (продавець) та ПП "Компанія Автоленд" (покупець) було підписано контракт №18/АВ на поставку сільськогосподарської техніки, що була у вжитку, а саме: комбайн John Deere, модель 9780CTS, 2002 року випуску, заводський №Z09780A073159 із зернозбиральною жниваркою John Deere, заводський №Z0625RX021333, 7,6м, яка транспортується на візку John Deere, заводський №W09LWMSW02RW75045. Загальна вартість товару складає 40000,00євро. Поставка товарів здійснюється на умовах DDU (Shosova str,95, vil Zdovbytsa, Zdolbuniv distr, Rivne reg, Ukraine) згідно правил "ІНКОТЕРМС 2000".

Morso Motor Kompagni A/S для позивача було виписано фактуру від 27.05.2009р. №88271 на загальну суму 40000,00грн.

Розрахунок за отриману сільськогосподарську техніку ПП "Компанія Автоленд" здійснено з продавцем повністю в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Morso Motor Kompagni A/S, в сумі 40000,00 євро.

Організацією перевезення товарів, навантаженням та відправкою займалися постачальники та представники компанії-перевізника без участі представників ПП "Компанія Автоленд" відповідно до умов контракту. Продавцями було виконано взяті на себе зобовязання в повному обсязі, техніка за їх рахунок була доставлена за місцезнаходженням ПП "Компанія Автоленд".

19.06.2009р. декларантом ПП Компанія Автоленд до відділу митного оформлення №1 Рівненської митниці була подана вантажна митна декларація типу IM 40 №204000001/9/003341 з метою митного оформлення товару загальною митною та фактурною вартістю 424136,84грн. (40000,00євро), а саме: товар 1 - комбайн зернозбиральний John Deere, модель 9780CTS, тип 9780 1шт., зеленого кольору, 2002 року випуску, бувший у вжитку, Nr шасі №Z09780A073159, Nr двигуна RG6081H202010, дизель, потужність 264KW, відпрацьовано 1265 мотогодин; з зернозбиральною жниваркою John Deere, модель 625R, тип 625R, шириною 7,6м, Nr шасі Z0625RX021333, 2002 року випуску, використовуються для збору зернових культур. В частково розібраному стані з метою транспортування (зняті 4 колеса 4 місця, зняті жниварка і транспортний візок 1 місце); товар 2 транспортний візок John Deere, тип MSWV, призначений для транспортування зернозбиральної жатки, 2002 року випуску, бувший у вжитку, Nr шасі №W09LWMSW02RW75045. Торгівельна марка John Deere. Фірма-виробник John Deere, DE.

Як вбачається із зазначеної ВМД, для здійснення митного оформлення товару ПП Компанія Автоленд митному органу було надано також наступні документи за відповідними кодами: 1602 - облікова картка суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності 20400/01/2008/102430 від 09.04.2009р., 1802 - повідомлення про намір увезення 204000007.9.001733.001 від 16.06.2009р., 2730 - накладна CMR б/н від 10.06.2009р., 3105 - рахунок-фактура (інвойс) 88271 від 27.05.2009р., 4100 - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів 18 А/В від 27.05.2009р., 5065 - дозвіл на право ввезення на територію України 05.03.02-03/36113 від 17.06.2009р., 5090 - довідка про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами (про відсутність за межами України валютних цінностей та майна) (ДПА України) 18 від 13.04.2009р., 5111 - сертифікат відповідності UА1.044.0037306-09 від 17.06.2009р., 9000 експортна декларація від 12.06.2009р.

На підставі вищезазначених документів працівниками митного органу було здійснено митне оформлення та випуск отриманої позивачем сільськогосподарської техніки у вільний обіг.

З матеріалів справи вбачається, що, з метою перевірки законності ввезення на митну територію України сільськогосподарської техніки та встановлення автентичності поданих до митного оформлення документів, відповідності даних, зазначених у документах, Рівненською митницею було направлено запит до митних органів ОСОБА_4. За результатами отриманих даних та копій документів Рівненською митницею вказується, що 27.05.2009р. між ПП Компанія Автоленд та Morso Motor Kompagni A/S було укладено угоду №18/АВ купівлі-продажу сільськогосподарської техніки, що була у вжитку, а саме: комбайн John Deere, модель 9780CTS,2002 року випуску, заводський №Z09780A073159; зернозбиральна жниварка John Deere, модель 625R, шириною 7,6м, заводський №Z0625RX021333, 2002 року випуску, яка транспортувалась на візку John Deere, заводський №W09LWMSW02RW75045 на загальну суму 90000,00євро на умовах DDU (Shosova str,95, vil Zdovbytsa, Zdolbuniv distr, Rivne reg, Ukraine) згідно правил ІНКОТЕРМС 2000. Компанія Morso Motor Kompagni A/S відмовилась від пропозиції отримати всю суму готівкою, а тому гроші були проплачені через банківський переказ від фірми ПП Компанія Автоленд - 40000,00євро (фактура від 27.05.2009р.№88271); через банківський переказ з Польщі 40000,00 євро (фактура від 12.06.2009р. №88943); сплачено готівкою 10000,00 євро (фактура від 27.05.2009р. №88942). Крім цього, компанія Morso Motor Kompagni A/S було продано ПП Компанія Автоленд ланцюг за ціною 106 євро (фактура №88275) сплачено через банківський перерахунок. За таких обставин митний орган приходить до висновку, що транспортування комбайна до України та оплата були здійснені ПП Компанія Автоленд, умови поставки DDU та рахунок-фактура №88721, зазначені у контракті, є невірними.

Суд бере до уваги, що на підставі вищевказаного акта перевірки від 03.10.2011р. №н/0027/1/204000009/НОМЕР_2 Рівненською митницею приймались податкові повідомлення-рішення від 13.10.2011р. №81 про визначення податкового зобовязання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України субєктами підприємницької діяльності, на загальну суму 246,51грн. (197,21грн. за основним платежем, 49,30грн. за штрафними санкціями) та від 13.10.2011р. №82 про визначення податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість з товарів, увезених на територію України субєктами підприємницької діяльності, на загальну суму 138865,90грн. (111092,72грн. за основним платежем, 27773,18грн. за штрафними санкціями).

Водночас вказані повідомлення-рішення Рівненської митниці були предметом судового оскарження в адміністративній справі № 2а/1770/4597/2011, яка розглядалась Рівненським окружним адміністративним судом за позовом ПП "Компанія Автоленд" до Рівненської митниці про скасування рішень.

По даній справі Рівненським окружним адміністративним судом прийнято постанову від 02 лютого 2012 року, якою позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення форми "Р" Рівненської митниці від 13.10.2011р. №81 про визначення податкового зобов'язання за платежем: мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності та від 13.10.2011р. №82 про визначення податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість з товарів, увезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності.

Враховуючи, що ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2012 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, апеляційну скаргу Рівненської митниці без задоволення, постанова Рівненського окружного адміністративного суду набрала законної сили.

В межах справи 2а/1770/4597/2011 судами першої та апеляційної інстанції досліджувались господарські операції позивача з Morso Motor Kompagni A/S щодо поставки сільськогосподарської техніки, судом надана висновками митного органу стосовно визначення вартості поставленого товару, правомірності встановлення звичайної ціни.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду встановлено, що господарська операція з придбання у Morso Motor Kompagni A/S сільськогосподарської техніки відображена позивачем у бухгалтерському обліку на субрахунку 632 Розрахунки з іноземними постачальниками рахунку 63 Розрахунки з постачальниками та підрядниками. Отримана ПП Компанія Автоленд вищезазначена сільськогосподарська техніка мала ряд суттєвих недоліків та дрібних пошкоджень внутрішніх агрегатів та комплектуючих, що підтверджується дефектною відомістю №13, а тому потребувала ремонту й заміни частин деталей, реставрації певних агрегатів. Згідно з актом на списання матеріальних цінностей по ремонту с/г техніки від 30.06.2009р. №55 на ремонт комбайна John Deere, модель 9780CTS, 2002 року випуску, заводський №Z09780A073159 були використані деталі та матеріали загальною вартістю19631,77 грн. Надалі придбаний у Morso Motor Kompagni A/S та відремонтований комбайн John Deere, модель 9780CTS, 2002 року випуску, заводський №Z09780A073159, було продано позивачем фермерському господарству Николь-В на підставі договору від 21.06.2010р №А-21/06/10-1 за 590000,00грн. (в тому числі ПДВ) , що підтверджується видатковою накладною від 21.06.2010р. №РН-0000031 та актом приймання-передачі товару за якістю та технічним станом від 21.06.2010р. Враховуючи офіційний курс гривні щодо євро, встановлений на день продажу Національним банком України, сума продажу становила 56353,63 євро.

В ухвалі Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2012 року зазначено, що судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач безпідставно не визнає право позивача, як імпортера на визначення митної вартості за основним методом, а саме за контрактною вартістю, без посилання на неможливість такого застосування. Крім того, відповідач порушив принцип митної оцінки, не враховуючи вартості та технічних характеристик і особливостей кожного з товарів окремо, з урахуванням тих обставин, що позивачем була ввезена на територію України вживана техніка, ступінь зношення якої не може бути однаковим.

Ціна 40000,00 євро, фактично сплачена позивачем іноземному постачальнику, є також і тією ціною, що підлягала сплаті згідно з умовами контракту від 27.05.2009р. №18/АВ. Доказів досягнення сторонами згоди щодо іншої ціни на сільськогосподарську техніку, крім тієї, що зазначена у підписаному ними контракті від 27.05.2009р. №18/АВ, судом не здобуто.

Згідно частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи що попередніми судовими справами які набрали законної сили, була підтверджена дійсна вартість зовнішньоекономічного контракту позивача з Morso Motor Kompagni A/S щодо поставки сільськогосподарської техніки в розмірі 40000 євро, застосування відповідачем - ОСОБА_3 ОДПІ для визначення бази оподаткування суми в 90000 євро - безпідставне і не ґрунтується на фактичних обставинах справи та нормах закону.

Висновки відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства про оподаткування, діючого на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 4 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР (далі закон №168/97-ВР) визначено бази оподаткування для різних видів товарів. Зокрема для товарів (робіт, послуг), які поставляються на митній території України встановлено, що база оподаткування визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг). У разі якщо звичайна ціна на товари (послуги) перевищує договірну ціну на такі товари (послуги) більше ніж на 20 відсотків, база оподаткування операції з поставки таких товарів (послуг) визначається за звичайними цінами (пункт 4.1. даної статті).

Згідно з пунктом 1.18. статті 1 Закону № 168/97-ВР звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами, визначеними пунктом 1.20. статті 1 Закону України від 28 грудня 1994 року за № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" (далі Закон № 334/94-ВР).

Відповідно до підпункту 1.20.1. пункту 1.20. статті 1 Закону № 334/94-ВР якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін. Справедлива ринкова ціна це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності однорідних) товарів (робіт, послуг). При цьому відповідно до підпункту 1.20.8. пункту 1.20. статті 1 Закону № 334/94-ВР обовязок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом.

Для товарів, які ввозяться на митну територію України базою оподаткування є договірна (контрактна) вартість таких товарів, але не менша митної вартості, зазначеної у ввізній митній декларації з урахуванням витрат на транспортування, навантаження, розвантаження, перевантаження та страхування до пункту перетину митного кордону України, сплати брокерських, агентських, комісійних та інших видів винагород, пов'язаних з імпортом таких товарів, плати за використання об'єктів інтелектуальної власності, що належать до таких товарів, акцизних зборів, ввізного мита, а також інших податків, зборів (обов'язкових платежів), за винятком податку на додану вартість, що включаються у ціну товарів (робіт, послуг) згідно з законами України з питань оподаткування. Визначена вартість перераховується в українські гривні за валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на кінець операційного дня, що передує дню, в якому товар (товарна партія) вперше підпадає під режим митного контролю відповідно до митного законодавства (пункт 4.3. даної статті).

Згідно Інструкції про заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби України № 307 від 09 липня 1997 року правила заповнення граф ВМД, викладені у Інструкції застосовуються: а) при декларуванні товарів у митні режими:експорту; реекспорту; переробки за межами митної території України; тимчасового вивезення; митного складу; спеціальної митної зони;магазину безмитної торгівл;б) при декларуванні:запасів, призначених для споживання; не переробленої сировини, залишків і відходів переробки, що вивозяться за межі митної території України після перебування товарів у митному режимі переробки на митній території України;товарів, проданих у магазині безмитної торгівлі протягом календарного місяця;товарів, що вивозяться за межі митної території України після перебування в митному режимі тимчасового ввезення;товарів, що вивозяться при ордерних поставках

Таким чином, митна вартість імпортованих товарів, визначається митним органом і її призначення виключно зводиться до визначення сум податків та зборів, що сплачуються на митниці. Вищезазначена норма права застосовується при здійсненні процедури розмитнення товарів, що ввезені на митну територію України. ОСОБА_5 підприємством "Компанія Автоленд" було застосовано її під час розмитнення ввезеної продукції.

За наведених обставин приписи пункту 1.20. статті 1 Закону № 334/94-ВР жодним чином не встановлюють та не ототожнюють поняття "звичайна ціна" та "митна вартість", як це робить відповідач при прийнятті оспорених рішень.

При наступному продажі імпортованого товару на митній території України податкове зобовязання з податку на додану вартість визначається платником податків на підставі п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про податок на додану вартість" від З квітня 1997 року № 168/97-ВР. При цьому слід враховувати, що згідно пункту 1.32. статті 1 Закону № 334/94-ВР господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. З досліджених судом доказів встановлено, що у перевірені періоди діяльність позивача не суперечила принципам господарської діяльності, а була направлена на отримання прибутку. Зокрема на аркуші 17 акту перевірки відповідача вказано, що за період 2009 1 півріччя 2011 р. позивачем задекларовано податок на прибуток в сумі 248753 грн.

Ціни на подальшу реалізацію імпортованого товару в межах України встановлювались на підставі угод з контрагентами і їх розмір встановлювався з врахуванням фактурної вартості, та сплати обовязкових платежів при розмитненні. Такий порядок формування ціни реалізованої на митній території імпортованої продукції та як наслідок визначення бази оподаткування податком на додану вартість не суперечить чинному законодавству про оподаткування і в даному випадку слід вважати, що ціна продажу товару і становить звичайну ціну. Відповідач, всупереч вимогам частини 2 статті 71 КАС України та підпункту 1.20.8. статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не довів, що ціна договору, укладеного позивачем з контрагентами не відповідає рівню звичайної ціни.

Крім того, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позапланова виїзна перевірка позивача проведена ОСОБА_3 ОДПІ з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2009 року по 31.07.2011 року здійснена на виконання постанови слідчого відділу УСБУ в Рівненській області в межах кримінальної справи № 298.

В судовому засіданні досліджено матеріали кримінальної справи № 298 в якій міститься постанова про порушення кримінальної справи від 13.10.2011 року за ч.1 ст. 201 КК України за фактом контрабандного переміщення службовими особами ПП "Компанія Автоленд" через митний кордон товарів - сільськогосподарської техніки. В подальшому, за наслідками розслідування 20 січня 2012 року слідчим винесено постанову про закриття даної кримінальної справи, відповідно до якої кримінальну справу відносно службових осіб ПП "Компанія Атоленд" за ознаками контрабандного переміщення товару у великому розмірі та іноземної валюти через митний кордон, тобто злочину, передбаченого ч.1 ст. 201 КК України провадженням закрито на підставі ст. 6 п. 2 КПК України за відсутністю в діянні складу злочину. Закриття кримінальної справи обумовлено тим, що 17 січня 2012 року набрав чинності закон "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення в сфері господарської діяльності" від 15.11.2011 р. яким стаття 201 КК України викладена в новій редакції яка не передбачає відповідальності за контрабанду товарів.

В межах даної кримінальної справи постановою слідчого УСБУ призначено та в подальшому згідно наказу ДПА в Рівненській області від 22.11.2011 року "про призначення позапланової перевірки" прийнятого відповідно до п. 78.1.11 п.78.1 ст. 78 , п. 2.2. ст 82 Податкового кодексу України. інспекторами відповідача проведено позапланову перевірку.

За результатами перевірки був складений акт від 20.12.2011 року. № №37/35-31690582. Зазначений акт був долучений в оригіналі до матеріалів кримінальної справи № 298.

На підставі вказаного акту позивачу були донараховані податкові зобов'язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість і винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 22.03.2012 року № та № НОМЕР_1.

З огляду на вищевикладене, суд звертає увагу на те, що, пункт. 86.9 ст. 86 ПК України визначає, що, у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки не приймається до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду. Матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність.

Окрім того, вказане правило зазначене і в нормі п.58.4 ст.58 Податкового кодексу України, за якою, у разі коли судом за результатами розгляду кримінальної справи про злочини, предметом якої є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена рішенням суду, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом. Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена рішенням суду, забороняється до набрання законної сили рішенням суду у справі або винесення постанови про закриття такої кримінальної справи за нереабілітуючими підставами. Це правило не застосовується лише тоді, коли податкове повідомлення-рішення надіслане (вручене) до порушення кримінальної справи.

Таким чином, із аналізу норм ПК України вбачається, що при визначенні сум грошового зобов'язання або штрафу контролюючим органом на підставі акту перевірки обов'язково виноситься податкове повідомлення-рішення, але із цього загального правила є імперативне виключення, визначене п. 86.9 ст. 86 ПК України, саме: що органи податкової служби не мають права виносити податкові повідомлення-рішення до набрання законної сили вироком суду в кримінальній справі чи винесення постанови про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими обставинами, у випадку якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального законодавства.

Водночас, постанова слідчого про закриття кримінальної справи відносно службових осіб позивача на підставі ст. 6п.2 КПК України за відсутності в діянні складу злочину не являється постановою про закриття за нереабілітуючими обставинами, тобто підстави для застосування п.58.4 ст.58 та п. 86.9 ст. 86 Податкового кодексу - відсутні.

Нереабілітуючі підстави це підстави, що за наявності складу злочину тягнуть за собою звільнення особи від кримінальної відповідаль ності та покарання, звільняють від відповідальності та покарання особу, визнану винною у вчиненні злочину. Особа звільняється від кримінальної відповідальності з огляду на акт амністії, що усуває покарання за вчинений нею злочин, або у зв'язку з помилуванням даної особи, а також у разі смерті особи, яка вчинила злочин. Оскільки винною особу у вчиненні злочину може визнати тільки суд, то і закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підста вами можливе лише за рішенням суду.

З аналізу норм Кримінального та Кримінально - процесуального закону вбачається, що "нереабілітуючі підстави" це підстави, що за наявності складу злочину тягнуть за собою звільнення особи від кримінальної відповідаль ності та покарання, звільняють від відповідальності та покарання особу, визнану винною у вчиненні злочину. Особа звільняється від кримінальної відповідальності з огляду на акт амністії, що усуває покарання за вчинений нею злочин, або у зв'язку з помилуванням даної особи, а також у разі смерті особи, яка вчинила злочин. Оскільки винною особу у вчиненні злочину може визнати тільки суд, то і закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підста вами можливе лише за рішенням суду.

Суд зауважує, що кримінальна справа закрита в зв'язку з відсутністю складу злочину (п.2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року), що є реабілітуючою підставою. Крім того, закриття кримінальних справ за нереабілітуючими обставинами можливе виключно судом, за наявності згоди особи на закриття справи з відповідної підстави, а кримінальна справа № 298 закрита постановою слідчого.

Проаналізувавши положення податкового законодавства та відповідні їм спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що оскільки перевірка ПП "Компанія Автоленд" була призначена та проведена відповідно до кримінально-процесуального законодавства, то з огляду на положення п. 86.9 ст. 86 ПК України відповідач не мав права складати податкові повідомлення-рішення без до набрання законної сили відповідним рішенням суду ( вироком або постановою).

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" надано розяснення судам. Зокрема пункт 1 Постанови вказує, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування. Звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК, здійснює виключно суд у порядку, встановленому статтями 6, 7, 7-1, 7-2, 8-10, 11-1 КПК, під час попереднього та судового розгляду справи, апеляційного, касаційного і виключного провадження відповідно до статей 248, 282, 376, 400-1 та п. 2 ч. 1 ст. 400-4 КПК. Крім того звернуто увагу судів на необхідність розмежовувати передбачені КК випадки звільнення від кримінальної відповідальності і випадки, коли відповідно до цього Кодексу вона взагалі неможлива.

Відповідні роз'яснення надавались Державною податковою службою України листом від 31.07.2012 року № 20727/7/10-0217/2986 складеним за результатами проведення 30.05.2012 р. у Вищому адміністративному суді України круглого столу з питань однакового застосування норм Податкового кодексу України. Пункт 2 вказаного листа стосовно права органів ДПС приймати податкові повідомлення-рішення за результатами проведених перевірок, призначених відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, зокрема наголошує, що у органів ДПС відсутні, до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду, законодавчі підстави для винесення податкових повідомлень-рішень за результатами таких перевірок. У разі ж прийняття податкового повідомлення-рішення за результатами проведених перевірок, призначених на підставі постанови органу дізнання, слідчого, прокурора до винесення відповідного рішення суду в межах КПК України, останнє згідно з позицією ВАСУ буде скасовано.

Відповідна позиція відображена в судовій практиці Вищого Адміністративного Суду України, зокрема, ухвалою від 28" серпня 2012 року в справі №К/9991/96613/11 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Овруцький молочноконсервний комбінат" до Овруцької міжрайонної державної податкової інспекції про визнання нечинними наказу та податкових повідомлень-рішень, касаційну скаргу Овруцької міжрайонної державної податкової інспекції залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року - без змін. В ухвалі суду касаційної інстанції зокрема вказується, що відповідно до пункту 86.9 статті 86 ПК України, у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки не приймається до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду. Матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність. Таким чином, оскільки перевірку позивача призначено відповідно до кримінально-процесуального закону, то в силу положення пункту 86.9 статті 86 ПК України акт перевірки, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є доказом в кримінальній справі та на його підставі заборонено виносити податкові повідомлення-рішення до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Зважаючи на вище викладене, відповідач, правомірності своїх рішень перед судом не довів, жодного належного і допустимого доказу на підтвердження висновків, на підставі яких прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення, суду не надав.

Оскільки у даній справі оспорюються прийняті відповідачем - суб'єктом владних повноважень, за результатами проведеної перевірки податкові повідомлення-рішення, суд відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно та своєчасно.

Матеріали справи свідчать, що спірні податкові повідомлення-рішення не відповідають вказаним критеріям правомірності.

Враховуючи сукупність наведених обставин, поруч із правовою специфікою податкових повідомлень-рішень, як актів органів державної податкової служби України, яка полягає у тому, що владний припис таких правових актів індивідуальної дії міститься безпосередньо в самому податковому повідомленні-рішенні, а мотиви його винесення, тобто обставини, яким керувався суб'єкт владних повноважень, - у відповідному акті перевірки, на підставі якого і приймався такий правовий акт індивідуальної дії, суд прийшов до висновку, що оскаржені податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати суд присуджує на користь позивача відповідно до статті 94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватне підприємство "Компанія Автоленд" задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби від 22.03.2012 року № НОМЕР_3 та № НОМЕР_1 про донарахування податку на додану вартість, податку на прибуток та застосування штрафних санкцій.

Присудити на користь позивача ОСОБА_5 підприємства "Компанія Автоленд" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2146 грн

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Махаринець Д. Є.