Справа № 2-а/1970/1213/11
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2011-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Справа № 2-а/1970/1213/11

27 травня 2011 р.м.Тернопіль

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої Подлісної І.М

секретаря Подорожної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Тотус» до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Тотус» (наділі позивач) звернулося до адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції про визнання недійсним податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 25 березня 2011 року, посилаючись на те, що проведена відповідачем позапланова невиїзна документальна перевірка проведена з порушенням вимог чинного законодавства які регулюють проведення таких перевірок, а тому саме податкове повідомлення рішення є незаконним.

Представник позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Тотус» в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, визнати недійсним податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 25 березня 2011 року, як таке, що прийняте внаслідок проведення перевірки, яка проведена з порушенням норм чинного законодавства, яке регулює порядок проведення таких перевірок.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_1 обєднаною державною податковою інспекцією було неправомірно проведено позапланову невиїзну документальну перевірку товариства та складено акт перевірки № 876/7/16-01/30362983 від 14.03.2011 року, а тому прийняте у подальшому податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 25 березня 2011 року є також неправомірним. Таким чином позивач просить визнати вищевказане податкове повідомлення рішення недійсним з моменту його прийняття.

Представник відповідача ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечив із мотивів викладених у заперечені на адміністративним позов та вказав, що вказане податкове повідомлення рішення є законним, а вимоги позивача безпідставні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає що даний позов не підлягає до задоволення, виходячи наступних міркувань.

У відповідності до пп. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Органи державної податкової інспекції мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п. 75.11 ст. 75 Податкового кодексу України).

У відповідності до пп. 75.1.2. п. 75.1. вищевказаної статті, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському обліку і повязані з нарахуванням і сплатою податків і зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також а установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби.

У відповідності до пунктів 79.1., 79.2., 79.3. ст. 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 п. 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обовязкова.

Працівниками ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції на підставі наказу № 646 від 24.02.2011 року та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки, в період з 04.03.2011 року по 12.03.2011 року було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку, щодо своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкового зобовязання по податку на додану вартість (за період з 02.02.2010 року по 16.12.2010 року) та по податку на прибуток приватних підприємств ( з 30.11.2009 року по 19.11.2010 року), за результатами якої складено акт перевірки № 876/7/16-01/30362983 від 14.03.2011 року та встановлено порушення ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Тотус» пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2 181-ІІІ від 21.12.2000 року із змінами та доповненнями, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Таким чином на підставі ст. 126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755, за затримку на 34 календарних дні сплатити суми грошового зобовязання в розмірі 128 660, 05 грн. зазначеному товариству надіслано податкове повідомлення рішення від 25.03.2011 року за № НОМЕР_1, яким зобовязано сплатити штраф у розмірі 20%, а саме 25 732, 01 грн. по податку на додану вартість та по податку на прибуток приватних підприємств.

Згідно із пп. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у пп.41.1.2 цього підпункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Грошове зобовязання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафу (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Податкове зобовязання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Обовязок платника податків сплатити узгоджену суму податкового зобовязання та терміни її сплати визначено в п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року із змінами та доповненнями (чинного на момент вчинення правопорушення).

У відповідності до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний самостійно визначити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 126.1. ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо плотик податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобовязання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляду штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати грошового зобовязання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У відповідності до вищевказаного, суд приходить до висновку, що працівниками ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки були чітко дотриманні норми пп. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20, п.75.1. ст. 75, ст. 79 Податкового кодексу України, таким чином податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 25 березня 2011 року про застосування згідно ст. 126 Податкового кодексу України штрафу вважається прийнятим правомірно та у межах компетенції податкового органу.

Таким чином застосування податковим органом штрафних санкцій та їх розмір є обґрунтованими, а оспорюване податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 25 березня 2011 р. прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що вимоги позивача є не обґрунтованими, не відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином запереченні відповідачем, а тому не підлягають до задоволення.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст. 94 КАС України з відповідача не стягуються.

керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 72, 86, 160-163 КАС України. Законом України «Про державну податкову службу в Україні» №509-ХІІ від 04.12.1990 р., Податковим кодексом України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Тотус» до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції про визнання недійним податкового повідомлення рішення № від 25 березня 2011 р. відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.