Справа № 816/1405/15
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 р.Справа № 816/1405/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2015р. по справі № 816/1405/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИЛА:

30 квітня 2015 року позов, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13.05.2015 /том 3 а.с. 110/) до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області в якій просив суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 06.05.2015 №/1285;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.04.2015 №Ф-/510 та рішення №/1291 від 06.05.2015 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що висновки Кременчуцької ОДПІ в акті перевірки від 20.04.2015 №531/16-03-17-01-10/ щодо порушення ним вимог податкового законодавства, в результаті чого занижено податок на доходи з фізичних осіб за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 у розмірі 32907,88 грн та занижено єдиний соціальний внесок за період з 01.01.2011 по 31.12.2014 у розмірі 66441,28 грн, є безпідставними. Наполягав на тому, що повернення ТОВ "Салекс Абсолют" на користь позивача коштів за повернутий ним товар не являється доходом, так як не є виручкою від реалізації ТМЦ, а відтак висновок відповідача щодо порушення позивачем п.177.1, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України є хибним. Стосовно неправомірного включення до витрат операційної діяльності амортизаційних відрахувань в сумі 169784,64 грн позивач зазначав, що Податковий кодекс України не містить норм, які б забороняли фізичній особі-підприємцю включати до складу витрат суми амортизаційних відрахувань.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2015 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 06 травня 2015 року №/1285, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20 квітня 2015 року №Ф-/510 та рішення №/1291 від 06 травня 2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у період з 30.03.2015 по 10.04.2015 контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФО-П ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, законодавства про збір та облік обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт №531/16-03-17-01-10/ від 20.04.2015 (том 1 а.с. 24-49), в якому зафіксовано порушення ФО-П ОСОБА_1:

- п.177.2, п.177.4 ст.177, пп.138.10.4 п.138.10, п.138.4, п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138, пп.14.1.203, пп.14.1.231, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи з фізичних осіб за період з 01.01.20.2012 по 31.12.2014 у розмірі 32907,88 грн, в тому числі за 2012 рік в розмірі 32907,88 грн;

- п.2 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 ІІІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок за період з 01.01.2011 по 31.12.2014 у розмірі 66441,28 грн, в тому числі за 2012 рік в розмірі 66441,28грн.

На підставі вказаного акту Кременчуцькою ОДПІ сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.04.2015 №Ф-/510 на суму заборгованості зі сплати єдиного внеску 66441,28 грн (том 1 а.с. 50).

Крім того, прийнято рішення від 06.05.2015 №/1291 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 9966,19 грн (том 3 а.с. 111) та податкове повідомлення-рішення від 06.05.2015 №/1285, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на суму 41134,85 грн, в тому числі основний платіж - 32907,88 грн та штрафна (фінансова) санкція 8226,97 грн (том 3 а.с. 112).

Як слідує з матеріалів справи, 22.01.2013 ФО-П ОСОБА_1 до контролюючого органу подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік, у рядку 02 розділу ІІІ якої визначено суму загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності, в сумі 1445583,89 грн (том 1 а.с. 13-15).

Як зазначено перевіряючим у акті перевірки, перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності у період з 01.01.2012 по 31.12.2012, відображеного в розділі ІІІ податкової декларації та додатку 5 до декларації, встановлено заниження загального оподатковуваного доходу в розмірі 125111,66грн.

Згідно даних платника податків загальний оподатковуваний дохід складає 1445583,89грн, а по даним перевірки - 1570695,55 грн. При перевірці правильності формування валових доходів за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 встановлено заниження валових доходів за 2012 рік в розмірі 125111,66 грн на порушення п.177.1, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, оскільки при складанні податкової звітності - декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік платником податків не враховано суми оплати за повернутий товар (маргарин молочний та повидло) на загальну суму (без ПДВ) в розмірі 125111,66 грн, який рахувався на обліку залишків товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2012 та придбаний відповідно до видаткових накладних від 30.04.2010, від 31.05.2010, від 31.03.2010, від 04.10.2010 (тобто термін зберігання даного товару не відповідає строкам/даті повернення та використання у господарської діяльності). Суми оплати підтверджуються первинними банківськими виписками за відповідний звітний період на загальну суму в розмірі 150133,99грн ( з ПДВ) від підприємства ТОВ "Салекс Абсолют". Даний товар, а саме, маргарин кількістю - 12790 кг та повидло яблучне кількістю - 6009 кг, обліковувався на складі залишків товарно-матеріальних цінностей станом на початок зазначеного періоду. Придбаний товар у 2010 році на суму 125111,66 грн повинен був бути реалізований протягом визначеного терміну у зв'язку з його обмеженим терміном придатності, відповідно до нормативів ГОСТ і ДСТУ, проте підприємцем не здійснювалася реалізація придбаних товарів або використання у виробництві на протязі 2011-2012 років. В ході перевірки платником податків не надано сертифікатів якості виробника, по яких проводилось придбання товару у ТОВ "Салекс Абсолют". З огляду на це, оплата за повернутий товар врахована перевіряючим як одержані доходи у грошовій формі (погашення існуючої заборгованості станом на 01.01.2012. Відтак, фактична сума одержаного доходу за 2012 рік без ПДВ складає 157069,55 грн, розбіжність із задекларованими сумами доходу від провадження господарської діяльності платника податків складає - 125111,66 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваних рішень суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, чим порушено законні інтереси платника податків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до п.177.1, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.05.2009 між ТОВ "Салекс Абсолют" (постачальник) та ФО-П ОСОБА_1 (покупець) укладено договір поставки №10, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати покупцеві у власність товар у зумовлені строки за ціною, в асортименті і кількості, які погоджені сторонами, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах договору (том 2 а.с. 64).

В рамках виконання умов договору поставки №10 від 20.05.2009 ФО-П ОСОБА_1 у березні, квітні та жовтні 2010 року було придбано у ТОВ "Салекс Абсолют" маргарин у кількості 36900 кг та повидло яблучне у кількості 15008 кг, про що свідчать наявні у матеріалах справи податкові, видаткові накладні, платіжні доручення, посвідчення якості, декларація виробника (том 2 а.с. 65-70, том 4 а.с. 16-20, 35-38).

Пунктами 6.6, 6.7 договору поставки №10 від 20.05.2009 передбачено, що покупець має право повернути постачальнику товари, що були поставлені останнім покупцю, а постачальник зобов'язаний забрати такі товари у наступних випадках: - якщо товар не користується попитом у споживачів та не реалізовується; - якщо термін придатності товарів сплинув. Повернення товарів здійснюється за рахунок та транспортом постачальника після отримання від покупця повідомлення про таке повернення товарів. Повідомлення може бути направлене по факсу, листом, в електронній формі.

З грудня 2011 року по вересень 2012 року у відповідності до пунктів 6.6, 6.7 договору поставки №10 від 20.05.2009 ФО-П ОСОБА_1 було здійснено повернення товару - маргарину та повидла яблучного на користь ТОВ "Салекс Абсолют" на загальну суму 130116,78 грн (без ПДВ), що підтверджується долученими до справи доповідною запискою, листами щодо погодження повернення ТМЦ, видатковими накладними (повернення), довіреностями на отримання ТМЦ від ФО-П ОСОБА_1, актами прийому-передачі товару, товарно-транспортними накладними, розрахунками коригування кількісних та вартісних показників до податкових накладних, складених ТОВ "Салекс Абсолют" на повернутий товар, звітами по руху ТМЦ (том 2 а.с. 71-109, том 3 а.с. 178-210, том 4 а.с. 39-44, 48-60).

Обґрунтовуючи необхідність повернення залежалого маргарину та повидла (по якому закінчився термін придатності до споживання) представники позивача вказали на те, що у зв'язку із нестабільною фінансовою ситуацією в країні, зменшенням продажів та попиту на продукцію, ФО-П ОСОБА_1 був змушений поступово закінчувати свою торгівельну діяльність, здавати приміщення свого магазину, в якому він раніше провадив торгівельну діяльність, в оренду іншим суб'єктам господарювання, проводити анулювання зареєстрованих за його магазином реєстраторів розрахункових операцій, а врешті взагалі продати магазин фізичній особі ОСОБА_2 підтвердження вказаних обставин, представник позивача долучив до матеріалів справи довідки про скасування реєстрації реєстратора розрахункових операцій, договір оренди №3 від 13.05.2011 /з урахуванням додаткових угод та актів приймання-передачі до нього/, договір купівлі-продажу магазину від 01.11.2012, витяг з Державного реєстру правочинів (том 4 а.с. 21-34).

Згідно з пунктом 6.8 договору поставки №10 від 20.05.2009 при поверненні товару, оплаченого покупцем, постачальник зобов'язаний протягом шістдесяти днів, з дати повернення товарів, повернути покупцю вартість оплачених ним товарів шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок покупця.

Як свідчать наявні у матеріалах справи платіжні доручення та банківські виписки (том 3 а.с. 143-176), на виконання пункту 6.8 договору протягом 2012 року ТОВ "Салекс Абсолют" на розрахунковий рахунок ФО-П ОСОБА_1 були повернуті кошти за повернутий товар у загальній сумі 130116,78 грн (без ПДВ), з яких 5005,13 грн повернуто у 2011 році, 125111,65 грн - у 2012 році. Саме надходження на рахунок позивача у 2012 році суми коштів у розмірі 125111,65 грн було безпідставно розцінено перевіряючим як отримання ФО-П ОСОБА_1 доходу від здійснення ним господарської діяльності.

Допитана в ході судового розгляду справи суду першої інстанції в якості свідка директор ТОВ "Салекс Абсолют" ОСОБА_3 підтвердила факт повернення ФО-П ОСОБА_1 на користь ТОВ "Салекс Абсолют" товарно-матеріальних цінностей всього на суму 130116,78 грн (без ПДВ), у зв'язку з чим товариством було перераховано вказану суму за повернутий товар на користь позивача, та, як наслідок, проведено коригування своїх податкових зобов'язань. При цьому, свідок ОСОБА_3 зазначала про те, що у період з 13.05.2013 по 05.06.2013 Кременчуцькою ОДПІ проводилася планова виїзна документальна перевірка ТОВ "Салекс Абсолют" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2011 по 31.12.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт №4502/22.2-11/36345921 від 12.06.2013 (том 3 а.с. 311-247). Саме у вказаному акті зафіксовано здійснення ТОВ "Салекс Абсолют" коригування суми податкового зобов'язання за період з 01.07.2011 по 31.12.2012 по контрагенту ФО-П ОСОБА_1

Слід зазначити, що виручка - це сукупний об'єм грошових коштів, отриманих (виручених) компанією або підприємцем, що підлягають до отримання за визначений період діяльності від продажу предмета комерційної діяльності - товарів, робіт, послуг.

Отже, повернення ТОВ "Салекс Абсолют" на користь ФО-П ОСОБА_1 коштів за повернутий товар (маргарин та повидло) не може бути доходом останнього, так як не являється виручкою від здійснення останнім торгівельної господарської діяльності, а відтак висновки акту перевірки щодо допущення ФО-П ОСОБА_1 порушення п.177.1, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України не відповідають дійсним обставинам справи, встановленим в ході судового розгляду справи, та є безпідставними.

Також в акті перевірки вказано на те, що у період проведення перевірки ФО-П ОСОБА_1 мав на обліку основні фонди, на які нараховувалася амортизація із застосуванням прямолінійного методу, відповідно до пп.145.1.5 п.145.1 ст.145 Податкового кодексу України, балансова вартість яких складає: 1983009,19 грн - залишкова вартість станом на 01.01.2012, 527450,97 грн - залишкова вартість станом на 31.12.2014.

При перевірці правильності формування валових витрат за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 встановлено завищення задекларованих платником податку показників р.6 "Інші витрати" додатку 5 до розділу ІІІ податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік в розмірі 79784,64 грн, на порушення п.177.2, п.177.4 ст.177, п.138.10.4 п.138.10 ст.138, пп.138.1.1 п.138.1 ст.138, пп.14.1.203, пп.14.1.231, п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.

За перевіряємий період платник податків веде податковий облік основних засобів та нараховує амортизаційні відрахування на їх відновлення по кваліфікації груп основних засобів та інших необоротних активів: гр.4 - машини та обладнання, гр.5 - транспортні засоби та гр.6- інструменти, прилади, інвентар (меблі) відповідно до щомісячних відомостей обліку основних засобів по рахунку 10. Суму нарахованих амортизаційних відрахувань частково в розмірі 169784,64 грн за 2012 рік відносить до складу валових витрат, р.10 "Понесені інші витрати, пов'язані з одержанням доходу, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг" Книги обліку доходів і витрат за №59/1675 /заведена - 26.06.2011/. Згідно банківських виписок за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 встановлено, що отриманий валовий дохід платник податків складає від погашення дебіторської заборгованості від надання в оренду власного нерухомого майна (призначення платежу узагальнене - оплата за послуги оренди згідно договорів) від підприємства ТОВ "Салекс Абсолют" на підставі договорів оренди від надання в строкове платне користування транспортних засобів від 14.05.2010 та 10.05.2012, нежитлових приміщень (виробниче приміщення, приміщення під офіс) від 01.03.2011 за №2 та обладнання від 01.03.2011 за №1, від 01.03.2012 за №1 за адресою: м. Кременчук, вул. 40-років Жовтня, 13А.

Задекларована загальна сума одержаного доходу від надання в оренду й експлуатацію власного нерухомого майна за 2012 рік (р. 3 додатку 5 до розділу III Декларації про майновий стан і доходи) - 678851,76 грн, в тому числі відображено дохід від надання в строкове платне користування обладнання згідно специфікації №1,2,3 (п.1 договору "Загальні положення"). Вартість майна, що орендується 2500000,00 грн (пп.1.2 р.1 "Загальні положення даного договору).

Проведеною перевіркою досліджено факт отримання доходу відповідно до договору оренди від 01.03.2011 за №1, згідно якого розмір орендної плати складає щомісячно 12000,00 грн, в тому числі ПДВ (п.4 Договору "Орендна плата та розрахунки за договором"), тобто до складу одержаного валового доходу (р.3 додатку 5 до розділу ІІІ Декларації про майновий стан і доходи) віднесено суми оплати за послуги за період з серпня 2011 року по квітень 2012 року. Розмір отриманих доходів від здійснення діяльності, що підтверджує понесені витрати, без ПДВ становить 90000,00 грн, а понесені інші витрати, пов'язані з одержанням доходу, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг, без ПДВ (р.10 Книги доходів та витрат) становить 169784,64 грн. Включення до складу витрат сум витрат (сум амортизаційних відрахувань), які призводять до отримання збиткового фінансового результату є неправомірним, так як зазначена діяльність не спрямована на отримання прибутку, внаслідок чого не відповідає визначенню терміну "господарська діяльність".

Щодо посилань відповідача, що витрати, пов'язані з одержанням ФО-П ОСОБА_1 доходу за 2012 рік не вірно враховані суб'єктом господарювання згідно документів, пред'явлених для перевірки, розбіжність склала - 79784,64 грн (169784,64 грн - 90000,00 грн), слід зазначити наступне.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.231 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

У відповідності до п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.8 ст.138 вказаного Кодексу визначено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

прямих матеріальних витрат;

прямих витрат на оплату праці;

амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Як вбачається з матеріалів справи, у 2012 році ФО-П ОСОБА_1 отримано дохід від надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна в сумі 678851,76 грн та від здійснення неспеціалізованої оптової торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами в сумі 766732,13 грн /розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік, том 1 а.с. 20/.

При отриманні доходу за 2012 рік позивачем нараховано амортизаційних відрахувань на загальну суму - 169784,64 грн (доходи підтверджуються банківськими виписками, амортизація підтверджується відомостями нарахування амортизації за відповідні місяці /том 2 а.с. 185-254, том 3 а.с. 1-21, 40-91).

Перевіряючим у акті перевірки підтверджується факт ведення ФО-П ОСОБА_1 податкового обліку основних засобів та нарахування амортизації, при цьому не зазначається, що амортизація підприємцем нараховувалася з порушенням вимог податкового законодавства.

Слід зазначити, що Податковий кодекс України не містить норм, які б забороняли фізичній особі - підприємцю включати до складу витрат операційної діяльності витрати, які призводять до отримання збиткового фінансового результату.

Тобто, навіть якщо дохід позивача від здачі в оренду обладнання за договором оренди від 01.03.2011 №1 за 2012 рік складає 90000,00 грн, а амортизаційні відрахування, пов'язані з отриманням вказаного доходу складають 169784,64 грн, що на 79784,64 грн більше, ніж отриманий дохід, Податковий кодекс України не містить жодних заборон щодо віднесення такої суми амортизаційних відрахувань до складу витрат операційної діяльності.

Також відповідач, у акті перевірки помилково дійшов висновку про те, що амортизаційні відрахування в сумі 169784,64 грн пов'язані з одержанням доходу від здійснення господарської діяльності (надання в оренду обладнання) лише за договором від 01.03.2011 №1.

Як вбачається з розшифровок податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік, що наявні в матеріалах справи (том 4 а.с. 92-100), амортизаційні відрахування в сумі 169784,64 грн пов'язані також з одержанням ФО-П ОСОБА_1 доходів від здійснення господарської діяльності зі здачі в оренду транспорту, приміщення, обладнання, автомобіля "Хюндай", погрузчика за договорами від 01.03.2011 №2, від 14.05.2010, від 01.03.2011 №1, від 10.02.2012 та реалізації продуктів харчування (том 1 а.с. 53-101).

Обґрунтованих пояснень з приводу того, чому перевіряючий у акті перевірки зазначає, що загальна сума амортизаційних відрахувань 169784,64 грн пов'язана лише з отриманням доходу за договором оренди обладнання від 01.03.2011 №1 відповідачем в ході судового розгляду справи надано не було.

Натомість, у відповідності до таблиці 4, долученої позивачем до матеріалів справи (том 4 а.с. 97-100), сума амортизаційних відрахувань по договору оренди обладнання від 01.03.2011 №1 складає лише 90000,00 грн. Решта суми амортизаційних відрахувань в розмірі 16570,29 грн нарахована в зв'язку з отриманням доходу від надання в оренду транспорту, приміщення, обладнання, автомобіля "Хюндай", погрузчика.

Амортизаційні відрахування в розмірі 63214,35 грн нараховані в зв'язку з отриманням доходу від реалізації продуктів харчування. Разом амортизаційні відрахування, пов'язані з отриманням доходу у 2012 році від здачі в оренду майна і реалізації продуктів харчування становлять 169784,64 грн (63214,35 грн + 106570,29 грн) /таблиця 1 том 4 а.с. 92/.

Крім того, слід зазначити, що у поданій за результатами 2012 року ФО-П ОСОБА_1 податковій декларації про майновий стан і доходи останнім відображено суми доходів згідно видів діяльності, суми витрат, пов'язаних з такими доходами (в тому числі амортизаційні відрахування у розмірі 169784,64 грн), а також задекларовано чистий оподатковуваний дохід у сумі 32535,61 грн. А відтак, доводи контролюючого органу з приводу того, що амортизаційні відрахування в сумі 169784,64 грн, які віднесено до складу інших витрат, призвели до збиткового фінансового результату ФО-П ОСОБА_1 є безпідставними.

Отже, позивач правомірно включив до складу витрат операційної діяльності у 2012 році суму амортизаційних відрахувань у розмірі 169784,64 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 06 травня 2015 року №/1285, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20 квітня 2015 року №Ф-/510 та рішення №/1291 від 06 травня 2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску Кременчуцька ОДПІ діяла всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття вказаних рішень, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення, чим порушено законні інтереси платника податків.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2015 року по справі № 816/1405/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2015р. по справі № 816/1405/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 31.07.2015 р.