Справа № 2-а/1970/1529/11
Суддя: Мірінович У.А.
Дата ухвалення: 2011-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/1529/11

28 липня 2011 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Мірінович У.А. при секретарі Хоменко Л.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ( відділ державних реєстраторів Тернопільської міської ради) не зявилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду у місті Тернополі адміністративну справу

за позовом Тернопільського міськрайонного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття

до ОСОБА_2

про стягнення допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільський міськрайонний центр зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 9618, 24 грн. допомоги по безробіттю.

В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що в ході виконання Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року № 232/16248 (далі Порядок) в результаті перевірки інформації наданої державним реєстратором встановлено, що відповідач був зареєстрований у центрі зайнятості, отримала статус безробітного та одержувала допомогу по безробіттю і одночасно була зареєстрована як фізична особа - підприємець. Враховуючи, що право на отримання допомоги мають лише не зайняті (безробітні) особи, допомога отримана внаслідок обману або зловживання своїм правом підлягає до повернення. Таким чином, до повернення відповідачем підлягає сума допомоги по безробіттю виплачена відповідачу за період з 05.01.2009р. по 14.10.2009р. у сумі 8271,98 грн. та за період з 26.04.2010р. по 11.07.2010р. на суму 1346,26 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та стягнути з відповідача виплачену допомогу по безробіттю у сумі 9618, 24 грн. Також представник позивача зазначила, що вина відповідача полягає в тому, що в своїй заяві від 05.01.2009 р. про надання їй статусу безробітного відповідач зазначила що не є фізичною особою підприємцем, ввівши цим самим в оману позивача.

На питання суду щодо застосування в своїй діяльності позивачем норм «Порядку взаємодії субєктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», затвердженого Наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету статистики України від 7 грудня 2005 року N 121/560/406, Постановою правління Пенсійного фонду України від 7 грудня 2005 року N 23-3, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 грудня 2005 р. за N 1523/11803, що відповідні запити в порядку взаємодії субєктів інформаційного обміну зроблено після того як особа була знята з обліку центром зайнятості. Чому не було здійснено відповідні запити до державного реєстратора у період перебування відповідача на обліку, представник пояснень не надала.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення вимог позивача заперечували та просили у задоволені позову відмовити з мотивів викладених у письмових запереченнях. Додатково наголосила, що на момент перебування позивача на обліку як безробітної, вона не відносилась до категорії самозайнятих осіб, так як з 30 червня 2006 року набрало законної сили рішення господарського суду Тернопільської області від 20 червня 2006 року у справі №10/105-2265 яким було припинено підприємницьку діяльність фізичної особи ОСОБА_2. Дане рішення суду було передано державному реєстратору 03 липня 2006р. і відповідача ніхто не зобовязував, в тому числі і державний реєстратор вчиняти дії щодо припинення реєстрації, а тому через три роки з моменту прийняття зазначено рішення суду, коли відповідач звернулась у центр зайнятості, вважала, що її реєстрація як підприємця уже скасована, підприємницької діяльності вона не здійснювала, доходів від такої діяльності не отримувала, а відповідно не мала та не могла мати на меті подавати неправдиві відомості та внаслідок обману, або зловживання своїм правом отримати допомогу по безробіттю.

Судом залучено в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - відділ державних реєстраторів Тернопільської міської ради. Однак, представник третьої особи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом не прибув, про причини свого не прибуття суд не повідомив, письмових пояснень не надав.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив.

Страхування громадян на випадок безробіття є окремим видом загальнообовязкового державного соціального страхування і здійснюється на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»(далі - Закон) Фондом загальнообовязкового державного соціального страхування України в особі виконавчих дирекцій Фонду, функції яких згідно ст. 12 Закону України виконують органи державної служби зайнятості.

29.12.2008 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості згідно персональної картки №22900003 знаходилась в трудових відносинах за останні 12 місяців 51 тиждень з 16.04.1985р. по 26.12.2008р., на день реєстрації належала до категорії безробітних застрахованих осіб, які мають право на матеріальні виплати з урахуванням страхового стажу.(а.с. 5)

05.01.2009 року відповідач звернулась до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості в особі директора з заявою про надання статусу безробітного відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»(а.с. 6). З форми поданої заяви вбачається, що відповідач як субєкт підприємницької діяльності не зареєстрований.

Наказом від 05.01.2009 № НТ009105 Тернопільського міськрайонного центру зайнятості відповідачу з 05.01.2009р.: наданий статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю, розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю. Наказом від 18.09.2009 р. №НТ 090918 перераховано виплату. Наказом від 16.10.2009 р. № НТ091016 з 15.10.2009р. припинено виплату допомоги по безробіттю у звязку з працевлаштуванням за направленням ДСЗ.(а.с.14)

19.04.2010року відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості згідно персональної картки №41900003 знаходилась в трудових відносинах за останні 12 місяців 26 тижнів з 15.10.2009р. по 16.04.2010р., на день реєстрації належала до категорії безробітних застрахованих осіб, у яких закінчився термін виплати ДБ на момент чергової реєстрації.(а.с. 7)

26.04.2010 року відповідач звернулась до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості в особі директора з заявою про надання статусу безробітного відповідно до Законів України «Про зайнятість населення»та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.8). З форми поданої заяви вбачається, що відповідач як субєкт підприємницької діяльності не зареєстрований.

Наказом від 26.04.2010р. № НТ100426 Тернопільського міськрайонного центру зайнятості відповідачу з 26.04.2010р.: наданий статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю, розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю. Наказом від 11.08.2010р. № НТ100811 з 12.07.2010р. припинено виплату допомоги по безробіттю у звязку з із закінченням строку виплати відповідно до пп.. 12 п.1 ст.31 Закону України „Про загальнообовязкове соціальне страхування на випадок безробіття та 08.10.2010 року наказом НТ №101008 від 08.10.2010 року знята з обліку у звязку з працевлаштуванням за направленням ДСЗ (а.с.15)

13.01.2011 року позивачем отримано в порядку взаємодії субєктів інформаційного обміну дані про те, що відповідач 21.02.2002 року був зареєстрований як фізична особа підприємець та 13.01.2011 року державним реєстратором було внесено запис про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця (а.с.46)

23.02.2011 року на запит позивача, державним реєстратором виконавчого комітету Тернопільської міської ради надано довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців №848/02-2, згідно якого ОСОБА_4 21.02.2002р. зареєстрована як фізична особа підприємець виконавчим комітетом Тернопільської міської ради та 13.01.2011 року внесено судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, що не повязано зх її банкрутством. (а.с11)

10 березня 2010 року позивачем складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (надалі по тексту - Акт ).(а.с.12)

Як слідує з Акту, заступником начальника відділу надання соціальних послуг ОСОБА_5 та заступником начальника відділу - головним бухгалтером ОСОБА_6 проведено звірку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення ОСОБА_4.

Підставами для проведення звірки у Акті зазначено пп. 4.3. Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове соціальне страхування на випадок безробіття та п.1.5. Порядку взаємодії субєктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.12.2005р. за №1523/11803.

В Акті зазначено, що гр. ОСОБА_4 реєструвалась у центрі зайнятості двічі, перший раз 29.12.2008 року, і 05.01.2009 року їй було надано статус безробітного, та другий раз 19.04.2010 року і 26.04.2010 року їй було надано статус безробітного. Також відмічено, що при наданні статусу ОСОБА_4 приховав відомості про те, що з 21.08.2002р. зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності і цей факт встановлено при одержані Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 23.02.2011р. №848/02-2.

У Акті також вказано, що розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 знято з обліку в Тернопільському ЦЗ перший раз з 15.10.2009р. та другий раз з 08.10.2010р.

Відповідно до висновків Акту, підлягає поверненню виплата допомоги по безробіттю за період з 05.01.2009р. по 14.10.2009р. у сумі 8271,98 грн. та за період з 26.04.2010р. по 11.07.2010р. на суму 1346,26 грн.

Слід відмітити, що в Акті особи які приймали участь у розслідувані не вказані.

Цього ж дня, що і Акт, а саме 10.03.2010 року, позивачем прийнято рішення у формі Наказу №НТ 110310 від 10.03.2011р. щодо повернення коштів у встановленому порядку відповідно до п.6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000, № 307 ОСОБА_7 з 05.01.2009р. по 14.10.2009р. у сумі 8271,98 грн. та за період з 26.04.2010р. по 11.07.2010р. на суму 1346,26 грн. (а.с. 14-15)

18.03.2011 року відповідачем за вих. №03-1152 оформлено лист на імя позивача з пропозицією добровільно повернути кошти у сумі 8271,98 грн. з 05.01.2009р. по 14.10.2009р. та за період з 26.04.2010р. по 11.07.2010р. на суму 1346,26 грн., а у випадку незгоди сплатити вказані суми коштів прибути до 01.04.2011р. для зясування всіх обставин. (а.с.9)

11.04.2011 року відповідачем за вих. №08/1876 оформлено претензію на імя позивача з пропозицією добровільно повернути кошти у сумі 8271,98 грн. з 05.01.2009р. по 14.10.2009р. та за період з 26.04.2010р. по 11.07.2010р. на суму 1346,26 грн., а у випадку незгоди сплатити вказані суми коштів прибути до 01.04.2011р. для зясування всіх обставин, а у випадку незгоди сплатити вказані суми коштів прибути до 26.04.2011р. для зясування всіх обставин. (а.с.16)

Після отримання претензії, відповідач прибув до відповідача де був ознайомлений з Актом та надав письмові пояснення, однак як слідує з пояснень сторін Наказ №НТ 110310 від 10.03.2011р. щодо повернення коштів відповідачеві вручено не було, чим позбавлено позивача права на оскарження даного рішення у встановленому порядку.

Статтею 3 Закону України від 02.03.2000, № 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон № 1533-ІІІ) визначено, що законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України "Про зайнятість населення" та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. З питань, що регулюються цим Законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, посадові особи цих органів діють виключно на підставах, у межах та у спосіб, передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу, що визначено ч. 1 ст. 22 Закону № 1533-ІІІ.

Умови припинення, відкладення виплат матеріального забезпечення на випадок безробіття та скорочення їх тривалості визначені ст. 31 Закону № 1533-ІІІ, відповідно до якої, зокрема, виплата допомоги припиняється у разі: працевлаштування безробітного; призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до ч. 5 зазначеної статті тривалість виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації скорочується на строк до 90 календарних днів у разі: приховування відомостей про працевлаштування на тимчасову роботу (у тому числі за межами України) або здійснення іншої діяльності за винагороду в період одержання допомоги по безробіттю; порушення умов і строку реєстрації та перереєстрації як безробітного, а також недотримання рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню.

Статтею 36 Закону України від 02.03.2000, № 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначені права та обовязки застрахованих осіб, зокрема, застраховані особи, яким виплачується забезпечення та надаються соціальні послуги за цим Законом, мають право на судовий захист своїх прав; застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг; у разі здійснення особою, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов'язана повідомити про це державну службу зайнятості.

Частиною 3 зазначеної статті визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Статтею 18 Закону УРСР, від 01.03.1991, № 803-XII "Про зайнятість населення" (далі Закон № 803-ХІІ) встановлено, що для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 9 Закону № 803-ХІІ громадяни, які звернулися до державної служби зайнятості як особи, що шукають роботу, мають право на безплатну професійну орієнтацію, консультацію, підготовку, перепідготовку, одержання відповідної інформації з метою вибору виду діяльності, професії, місця роботи, режиму праці.

Право громадян на соціальний захист у сфері зайнятості визначено статтею 11 Закону «Про зайнятість населення» відповідно до норм якої громадяни мають право на соціальний захист у сфері зайнятості згідно із законодавством України про зайнятість. Також, відповідно до норм зазначеної статті особи, визнані у встановленому порядку безробітними, мають право на одержання допомоги по безробіттю.

Статтею 4 Закону України № 803-ХІІ визначені державні гарантії права на вибір професії та виду діяльності. Відповідно до п. «ж» ч. 1 статті 4 держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до стажу роботи, а також до безперервного трудового стажу.

Відповідальність за порушення законодавства про зайнятість населення визначена статтею 35 Закону № 803-ХІІ згідно норм якої службові особи, винні у порушенні законодавства України про зайнятість населення, притягуються у встановленому порядку до відповідальності.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307, зареєстровано у Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136, затверджений «Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності». Відповідно до пункту 6.1. розділу 6 Порядку допомога по безробіттю призначається та виплачується з 8 дня після реєстрації особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Пунктом 6.3. Порядку визначено, що рішення про призначення допомоги по безробіттю, її розмір і строки виплати, відкладення, скорочення та припинення виплати оформлюється наказом центру зайнятості, номер і дата якого заноситься до картки персонального обліку безробітного. З цим наказом безробітний повинен бути ознайомлений під особистий підпис у картці обліку прийнятих рішень керівництва центру зайнятості.

Відповідно до пункту 6.17 Порядку днем припинення виплати допомоги по безробіттю вважається останній день виплати.

Згідно п. 6.18. Порядку у разі зняття безробітного з обліку усі записи, внесені центром зайнятості до трудової книжки за час перебування його на обліку, засвідчуються особистим підписом посадової особи центру зайнятості та печаткою центру зайнятості.

Згідно пункту 9.1. розділу 9 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» відповідальність за порушення умов та порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, несе керівник центру зайнятості за місцем перебування безробітного на обліку.

З матеріалів справи та пояснень сторін справи судом встановлено, що між позивачем, як субєктом владних повноважень та відповідачем як фізичною особою у проміжку часу з 05.01.2009р. по 14.10.2009р. та з 26.04.2010р. по 11.07.2010р. існували правовідносини, які регулюються законодавством про загальнообовязкове державне соціальне страхування, про зайнятість населення та Цивільним кодексом України.

Зокрема, відповідач скористався свої правом на звернення до позивача з заявою від 05.01.2009р. та 26.04.10р. про отримання статусу безробітного. Позивач, в свою чергу, 05.01.2009р. та 26.04.10р. прийняв рішення про надання відповідачу статусу безробітного з виплатою відповідної допомоги по безробіттю.

Твердження позивача в обґрунтування позовних вимог щодо отримання соціальної допомоги відповідачем шляхом обману, не повідомивши про свою реєстрацію як фізичної особи-підприємця, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багато-сторонніми (договори).

Заява про надання статусу безробітного є умовним одностороннім правочином, якому притаманне правомірне вольове вчинення відповідачем юридичної дії, звернення до позивача, спрямованої на свідоме створення конкретного цивільного результату для себе, зокрема, отримання статусу безробітного, допомоги по безробіттю та працевлаштування. Правочин є направленим на виникнення прав та обовязків, виникнення прав та обовязків у заявника перебувають в залежності від настання обставин правового характеру, а саме, чи прийме орган центру зайнятості рішення про надання такого статусу заявнику чи відмовить в наданні. У звязку з поданням заяви відповідачем у позивача у відповідності до законодавства про зайнятість населення виник обовязок розглянути заяву відповідача та прийняти відповідне рішення. Від волевиявлення позивача залежало виникнення прав та обовязків у відповідача.

Як слідує з матеріалів справи, рішення позивача, оформлене у вигляді наказів від 05.01.2009р. № НТ090105 та від 26.04.2010р. №НТ 100426 про надання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю є також, одностороннім правочином в результаті вчинення якого виникли права та обовязки як у відповідача так і у позивача у відповідності до норм законодавства.

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 ЦК може бути визнаний судом недійсним. Вбачається, що саме позивач як сторона, яка діяла під впливом обману, повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом.

10.03.2010 року директором Тернопільського міськрайонного центру зайнятості виданий наказ №НТ 110310 яким ОСОБА_2 наказано повернути кошти, виплачені як допомога по безробіттю з 05.01.2009р. по 14.10.2009р. у сумі 8271,98 грн. та за період з 26.04.2010р. по 11.07.2010р. на суму 1346,26 грн. (а.с. 14-15)

Суд прийшов до висновку про безпідставність видачі керівником Тернопільського міськрайонного центру зайнятості наказу від 10.03.2010р. №НТ 110310 № 137 та виставлення відповідачу претензії у звязку з відсутністю будь-яких правовідносин між позивачем та відповідачем з моменту працевлаштування останньої та зняття з обліку як безробітної з 08.10.2010р. наказом позивача від 08.10.2010 р. № НТ101008 (а.с.11) та з 16.10.2009р. наказом позивача від 16.10.2009р. №НТ 091016 і , як наслідок, відсутність будь-яких зобовязань між позивачем та відповідачем.

Постановою Кабінету Міністрів УРСР, від 24.06.1991, № 47 «Про затвердження положень щодо застосування Закону УРСР «Про зайнятість населення», затверджено Положення про державну службу зайнятості. Відповідно до ч. 14 Положення Державний центр зайнятості Мінпраці, центр зайнятості Автономної Республіки Крим, обласні, Київський та Севастопольський міські, районні, міськрайонні, міські і районні у містах центри зайнятості є юридичними особами і мають печатку із зображенням Державного ОСОБА_7 України.

Згідно ч. 7 Положення районні, міськрайонні, міські та районні в місті центри зайнятості несуть, зокрема, відповідальність за: обґрунтованість призначення і виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги по безробіттю, надання одноразової матеріальної допомоги безробітному та членам сім'ї, які перебувають на його утриманні, матеріальної допомоги громадянам, які проходять підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості, надання безпроцентної позики безробітним для зайняття підприємницькою діяльністю; об'єктивність при наданні послуг щодо консультування та працевлаштування громадян, які звернулися до місцевої служби зайнятості.

Наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету статистики України від 7 грудня 2005 року N 121/560/406, Постановою правління Пенсійного фонду України від 7 грудня 2005 року N 23-3, Постановою правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття від 7 грудня 2005 року N 368, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 грудня 2005 р. за N 1523/11803, затверджений «Порядок взаємодії суб'єктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».

Відповідно до п. 1.1. Порядку цей Порядок розроблено відповідно до положень Законів України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", "Про державну статистику", "Про державну податкову службу в Україні", "Про систему оподаткування", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та регулює процедуру та умови обміну відомостями (повідомленнями) про здійснення дій з державної реєстрації та взяття на облік (зняття з обліку) юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Порядок надання відомостей про вчинення реєстраційних дій щодо юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців визначений частиною 2 Порядку.

Згідно п. 2.3 при здійсненні обміну на регіональному рівні: Держпідприємництво України, державний реєстратор протягом дня, але не пізніше 10 год. 00 хв. наступного робочого дня, передає з бази даних Єдиного державного реєстру суб'єктам інформаційного обміну регіонального рівня повідомлення та відомості з реєстраційних карток про вчинення реєстраційних дій та підтвердження відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця, що надходять до цієї бази від державних реєстраторів. Відомості з Єдиного державного реєстру, отримані Державним центром зайнятості та Пенсійним фондом України на регіональному рівні, повинні бути самостійно передані ним до своїх територіальних органів. Відповідно до п. 2.4. Порядку при кожній передачі відомостей з Єдиного державного реєстру інформаційні файли повинні містити повну актуальну інформацію щодо суб'єкта, незалежно від того, яку частину інформації про нього було змінено.

Згідно вимог п.4 п.3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року № 232/16248 (надалі Порядку), перевірка проводиться центром зайнятості у разі коли під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення по ОСОБА_2 за період з 05.01.2009р. по 14.10.2009р. та за період з 26.04.2010р. по 11.07.2010р. та прийнято рішення про повернення отриманих коштів Тернопільським ЦЗ 10.03.2011 року, в той час як згідно наказів позивача відповідач вже був знятий з обліку.

Проаналізувавши норми законодавства, а саме, Закону України від 02.03.2000, № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Закон УРСР від 01.03.1991, № 803-XII «Про зайнятість населення», інші спеціальні підзаконні акти, що регламентують правовідносини у сфері працевлаштування населення, суд прийшов до висновку, що діючим законодавством про зайнятість населення не передбачено право центру зайнятості здійснювати розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним та стягнення допомоги по безробіттю з особи, яка не перебуває у відповідних правовідносинах і не має статусу безробітного на момент проведення такого розслідування та звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005, № 2747-IV визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач не предявляв вимоги про визнання недійсною заяви відповідача, а також, не надав суду доказів недійсності чи скасування наказів позивача про надання відповідачу статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю у звязку з чим, всі юридичні наслідки створені на підставі заяви про надання статусу безробітного та наказів позивача від 05.01.2009р. №НТ 090105 та від 26.04.2010 №НТ 100426 є дійсними.

Відповідно до наведеного, суд прийшов до висновку, що вимоги Тернопільського міськрайонного центру зайнятості щодо стягнення з ОСОБА_2 коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття, отриманих ним як допомога по безробіттю в сумі 9618 грн. 24 коп. задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 10, 94, 160 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позовних вимог Тернопільського міськрайонного центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_2 (Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. Київська, 3/114) про стягнення 9618,24 грн. допомоги по безробіттю, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 01 серпня 2011 року.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.