Справа № 826/11590/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 липня 2015 року 09:05 № 826/11590/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Селена-Плюс»
до 1) Старшого державного виконавця Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Андрійко Є.Л. 2) Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві
про визнання незаконною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Селена-Плюс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до старшого державного виконавця Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Андрійко Є.Л. (далі - відповідач-1) та відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач-1), в якій просить суд:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Андрійко Є.Л. при винесенні постанови про арешт коштів позивача ВП № 45127861 від 03.03.2015;

- визнати неправомірною постанову про арешт коштів позивача ВП № 45127861 від 03.03.2015;

- скасувати постанову про арешт коштів позивача ВП № 45127861 від 03.03.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в оскаржуваній постанові вказано, що вона винесена на підставі рішення суду, однак жодного рішення суду про стягнення з ТОВ «Селена-Плюс» коштів на користь держави немає. З огляду на зазначене, позивач вважає, що відповідач-1 виніс оскаржувану постанову на підставі не існуючих документів, що є порушенням Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» та прав позивача. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач-1 у письмових запереченнях посилався на те, що ним допущена технічна описка та помилково внесено посилання на судове рішення. Вважає, що дана описка не змінила ходу виконання виконавчого документа, адже в тексті постанови чітко вказано про те, на підставі якого виконавчого документа відкрито виконавче провадження. Просив відмовити позивачу у задоволені позовних вимог.

В судове засідання 20.07.2015 представники відповідачів не прибули, про дату,час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Від відповідача-1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. Відповідач-2 про причини неявки в судове засідання та своєї позиції стосовно заявлених позовних вимог суду не повідомив.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві №285/13/1 від 15.07.2013 старшим державним виконавцем органу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Андрієнко Є.Л. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2014 №45127861 щодо примусового стягнення штрафу з товариства з обмеженою відповідальністю «Селена-Плюс» у сумі 1032300,00 грн. (один мільйон тридцять дві тисячі триста гривень 00 коп.).

У вказаній постанові боржнику надано строк для добровільної сплати суми боргу протягом семи днів з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2014 №45127861.

У зв'язку з тим, що позивач в наданий для добровільного виконання строк не виконав постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві №285/13/1 від 15.07.2013 відповідач-1 03.03.2015 виніс постанову про арешт коштів боржника ВП №45127861, яка направлена до банківських установ.

Листом від 28.05.2015 №1960 ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» повідомило державного виконавця про прийняття постанови про накладення арешту на кошти ТОВ «Селена-Плюс» від 03.03.2015 ВП №45127861 та накладення арешту на рахунок позивача №7980.

Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» листом від 05.06.2015 №20.1.0.0.0/7-20150605/1462 повідомило відповідача про накладення арешту на рахунки ТОВ «Селена-Плюс» у сумі 1 032 300,00 грн. на підставі постанов державного виконавця №45127841 та №45127861. Додатково зазначив, що рахунок/ки позивача №4785 та №2149 в банку не обслуговуються.

Не погоджуючись із постановою відповідача-1 від 03.03.2015 ВП №45127861 про накладення арешту на кошти ТОВ «Селена-Плюс», позивач оскаржив її до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Пунктом 6 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Зі змісту оскаржуваної постанови відповідача від 03.03.2015 ВП №45127861 слідує, що відповідач-1 наклав арешт на кошти у межах суми 1032300,00 грн., що містяться на рахунках ТОВ «Селена-Плюс»:

- код фінансової установи: 321842, назва фінансової установи: Київське ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», номер рахунку: 6156, 9993, 9982, 9915, 4785, 2149;

- код фінансової установи: 321659, назва фінансової установи: акціонерний банк «Аллонж», номер рахунку: 1, 1;

- код фінансової установи: 300937, назва фінансової установи: Ф «ЦРУ» АТ «Б «Фінанси та кредит», номер рахунку: 7980

Позивач, в обґрунтування протиправності вказаної постанови, посилався виключно на те, що у постанові від 03.03.2015 ВП №45127861 про арешт коштів боржника зазначено, що арешт на кошти накладено згідно рішення суду. Однак, позивач наполягав на тому, що ніякого рішення суду про стягнення з ТОВ «Селена-Плюс» коштів на користь держави не існує.

На думку представника позивача, відповідач-1 наклав арешт на його кошти на підставі неіснуючих документів, що є порушенням положень Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» та прав ТОВ «Селена-Плюс».

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови від 03.03.2015 ВП №45127861 про арешт коштів боржника, суд встановив, що у резолютивній частині даної постанови вказано, що арешт накладено на підставі рішення суду.

Відповідач-1, у письмових запереченнях зазначив, що посилання у вказаній постанові про те, що вона винесена на підставі рішення суду є технічною помилкою. Також відповідач посилався на те, що вказана помилка не вплинула на хід виконання виконавчого документу, адже в тексті постанови від 03.03.2015 ВП №45127861 про арешт коштів боржника чітко зазначено на підставі якого виконавчого документа вона винесена, а саме: постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві №285/13/1 від 15.07.2013.

Суд дійшов висновку, що допущення в даній постанові технічної помилки, а саме внесення до її тексту слів «на підставі рішення суду» не може бути самостійною підставою для її скасування.

Інших доводів стосовно протиправності оскаржуваної постанови позивач не навів.

Враховуючи вищевикладене, суд, на підставі зібраних у справі доказів, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку, що оскаржувана постанова 03.03.2015 ВП №45127861 про арешт коштів боржника винесена відповідачем з дотриманням положень законодавства України та підстави для визнання її протиправною і скасування відсутні.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача та відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 6, 7, 69-71, 94, 160-163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Селена-Плюс» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський