Справа № 821/1084/15-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/1084/15-а

Категорія: 8 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» до Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про скасування податкової консультації,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року ТОВ «Пересувна механізована колона №19» звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Токмацької ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання недійсною та скасування податкової консультації відповідача №234/10/08-33-17-01-15 від 06.03.2015р. про виконання Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів щодо податкової реформи».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що консультація ОДПІ щодо обов'язку ТОВ «Пересувна механізована колона №19» сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за наявності бази оподаткування, у 2015 році за 2015 рік, суперечить приписам п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України, ч.3 ст.27 Бюджетного кодексу України, а тому має бути скасована. Зокрема, вказаними нормами передбачено, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки; Закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету, і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Оскільки Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів щодо податкової реформи» набрав чинності з 01.01.2015р., тому, на думку позивача, даний податок має справлятися не раніше 2016 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 03.06.2015р. позов ТОВ «Пересувна механізована колона №19» залишено без задоволення.

Приймаючи вказане рішення суд дійшов висновку, що податкова консультація ОДПІ стосовно того, що позивач, як юридична особа, у 2015 році повинен сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є законною, а доводи товариства про невідповідність такої консультації вимогам ч.3 ст.27 Бюджетного кодексу України є безпідставними, так як даною статтею визначено обмеження стосовно термінів прийняття Законів України та їх окремих положень, які зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету, в той час як внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів щодо податкової реформи» зміни до Податкового кодексу України щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, навпаки направлені на збільшення надходжень до бюджету і не пов'язані із збільшенням витрат бюджету. Також, суд не погодився з посиланнями ТОВ «Пересувна механізована колона №19» на те, що податкова консультація суперечить вимогам п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України, зазначивши, що відповідач, при наданні податкової консультації, зобов'язаний виходити саме з термінів сплати податку, встановлених законодавчим органом у відповідному Законі.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ТОВ «Пересувна механізована колона №19» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при прийнятті постанови судом не враховано, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетному кодексу України та закону про Державний бюджет України. Правовідносини щодо нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, строки застосування місцевих податків та зборів, встановлених місцевими радами, регулюються саме Податковим кодексом України, а тому застосування до таких правовідносин приписів Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів щодо податкової реформи», зокрема, п.4 розділу ІІ Прикінцевих положень, є помилковим, оскільки Податковий кодекс має переважне право при застосуванні у вказаних правовідносинах.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 18 лютого 2015 року ТОВ «Пересувна механізована колона №19» звернулося до контролюючого органу із заявою про надання податкової консультації з питання сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який було запроваджено згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року за №71-VІІІ. Зокрема, позивачем ставилося питання, чи дійсно податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в частині податку на нерухоме майно нараховується та сплачується починаючи з 2016 року.

На зазначену заяву відповідачем надано податкову консультацію від 06 березня 2015 року за №734/10/08-33-17-01-15, якою контролюючий орган, з посиланням на відповідні статті Податкового кодексу України, які регулюють справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, роз'яснив, що позивач, як юридична особа, у 2015 році зобов'язаний обчислювати суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставками, встановленими рішенням сільської, селищної або міської ради, і до 20 лютого цього ж року подати декларацію.

Відповідно до п.п.14.1.172 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно ст.52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Пунктами 53.1 та 53.3 статті 53 Кодексу визначено, що не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована. Платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Таким чином, наведена норма Податкового кодексу України передбачає визнання судом податкової консультації недійсною лише в тому випадку, якщо податкова консультація суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Пересувна механізована колона №19» про визнання недійсною та скасування податкової консультації від 06 березня 2015 року за №734/10/08-33-17-01-15 суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана податкова консультація не суперечить закону і підстав для її скасування немає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком Херсонського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ внесено зміни до Податкового кодексу України щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, які набрали чинності з 01 січня 2015 року, зокрема, розширено базу оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, шляхом оподаткування нежитлової нерухомості.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» органам місцевого самоврядування рекомендовано: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Також встановлено, що у 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VІІІ з 01 січня 2015 року викладено в новій редакції статті 265 та 266 Податкового кодексу України, а саме п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 Кодексу об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 Кодексу визначено, що базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт.

В п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 Кодексу зазначено, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Пунктом 33 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу встановлено, що на 2015 рік ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, визначені п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 цього Кодексу, не можуть перевищувати 1 відсоток мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр для об'єктів нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п.266.6.1 п.266.6 ст.266 Кодексу базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно п.п.266.7.5 п.266.7 названої статті Кодексу платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст.46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально. Щодо новоствореного (нововведеного) об'єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об'єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності наданої відповідачем податкової консультації стосовно того, що юридичні особи, у 2015 році повинні сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Вказана консультація не суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору, які набрали чинності з 01 січня 2015 року.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про невідповідність спірної податкової консультації ч.3 ст.27 Бюджетного кодексу України, оскільки, як правильно зазначено судом першої інстанції, вказаною статтею визначено обмеження стосовно термінів прийняття Законів України та їх окремих положень, які зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету, в той час як внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» зміни до Податкового кодексу України щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, навпаки направлені на збільшення надходжень до бюджету і не пов'язані із збільшенням витрат бюджету.

Також, колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта стосовно того, що надана відповідачем податкова консультація від 06.03.2015р. суперечить вимогам п.п.4.1.9 п.4.1 ст.4, п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України, оскільки вказані вимоги щодо термінів введення змін до елементів податків та зборів, прийняття рішень про встановлення місцевих податків та зборів визначені саме для законодавчого органу та органів місцевого самоврядування, якими не є відповідач.

Податковим кодексом України встановлено обов'язок сплати юридичними особами податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у 2015 році. При цьому, обмежено граничний розмір ставки податку саме на 2015 рік. На даний час Закон №71-VІІІ в частині положень щодо внесення змін до Податкового кодексу України стосовно оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, не визнано нечинним чи неконституційним та не зупинено його дію.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно правомірності податкової консультації Токмацької ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області №234/10/08-33-17-01-15 від 06.03.2015р. щодо необхідності сплати позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у 2015 році, а тому позовні вимоги ТОВ «Пересувна механізована колона №19» задоволенню не підлягають.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пересувна механізована колона №19» залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.