Справа № 2а-1513/2346/12
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Київ К/800/42620/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Амєліна С.Є.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Кілійському районі Одеської області

на постанову Кілійського районного суду Одеської області від 20 березня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного Фонду України в Кілійському районі Одеської області (далі - УПФУ в Кілійському районі Одеської області), третя особа - Державне підприємство «Одеська залізниця» Одеської дирекції залізничних перевезень (далі - ДП «Одеська залізниця» Одеської ДЗП), про визнання протиправними та скасування рішень та зобов'язання поновити виплату пенсії,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування рішень і зобов'язання поновити виплату пенсії. В обґрунтування вимог зазначав, що з 1981 по 1997 рік працював на залізничному транспорті за професіями, що дають право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ). Вказує, що з 12 листопада 2010 року УПФУ в Кілійському районі Одеської області призначило йому таку пенсію, однак з 29 лютого 2012 року призупинило її виплату через відсутність у позивача необхідного спеціального стажу. Посилаючись на те, що 02 березня 2012 року відповідачем прийнято рішення № 24 «Про припинення виплати пенсії», а 16 березня 2012 року - рішення №44 «Про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонеру», просив суд визнати протиправними та скасувати вказані рішення, зобов'язати УПФУ в Кілійському районі Одеської області поновити виплату пенсії, виплатити заборгованість починаючи з 01 березня 2012 року та повернути 400,00 грн безпідставно утриманої суми пенсії.

Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 20 березня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення УПФУ в Кілійському районі Одеської області від 02 березня 2012 року № 24 «Про припинення виплати пенсії», згідно з яким ОСОБА_4 припинено виплату пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до пункту «а» частини 1 статті 55 Закону № 1788-ХІІ та рішення від 16 березня 2012 року «Про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонерам внаслідок зловживань з його сторони» (протокол № 44), згідно з яким ОСОБА_4 зобов'язаний повернути виплачену за період з 12 листопада 2010 року по 29 лютого 2012 року пенсію у розмірі 15744,05 гривень. Зобов'язано УПФУ в Кілійському районі Одеської області поновити ОСОБА_4 виплату пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 55 Закону № 1788-ХІІ, провівши нарахування та виплату належної йому суми пенсії, починаючи з часу припинення виплати відповідної пенсії - 01 березня 2012 року. Зобов'язано УПФУ в Кілійському районі Одеської області повернути ОСОБА_4 безпідставно утримані суми пенсії за березень та травень місяць 2012 року у розмірі 400,00 гривень.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2013 року прийнято відмову ОСОБА_4 в частині позовних вимог щодо зобов'язання УПФУ в Кілійському районі Одеської області виплатити позивачу безпідставно утриману з нього пенсію у розмірі 400,00 грн у березні та травні 2012 року, визнано нечинною постанову суду першої інстанції в цій частині позовних вимог та закрито провадження у цій частині позову. Постанову Кілійського районного суду Одеської області від 20 лютого 2013 року в частині визнання протиправними та скасування рішень УПФУ в Кілійському районі Одеської області від 02 березня 2012 року № 24 «Про припинення виплати пенсії», яким ОСОБА_4 припинено виплату пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до пункту «а» частини 1 статті 55 Закону № 1788-ХІІ та від 16 березня 2012 року «Про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонерам внаслідок зловживань з його сторони» (протокол № 44), згідно з яким ОСОБА_4 зобов'язаний повернути виплачену за період з 12 листопада 2010 року по 29 лютого 2012 року пенсію у розмірі 15744,05 гривень і зобов'язання УПФУ в Кілійському районі Одеської області поновити ОСОБА_4 виплату пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 55 Закону № 1788-ХІІ, провівши нарахування та виплату належної йому суми пенсії, починаючи з часу припинення виплати відповідної пенсії - 01 березня 2012 року залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове - про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, положень Закону № 1788-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення», якою затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років (далі - Список, затверджений постановою КМУ від 12 жовтня 1992 року № 583). Зазначає, що згідно із записами трудової книжки, у період з 1992 року по 1997 рік позивач працював головним кондуктором і не надав документів, які підтверджують, що він виконував роботу головного кондуктора вантажних поїздів.

ОСОБА_4 у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, судами правильно встановлені факти, досліджені докази та наведені обґрунтовані висновки. Вказує, що факт його роботи кондуктора вантажних поїздів підтверджено уточнюючою довідкою та показами свідків. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Судами встановлено, що з 1981 по 1997 року позивач працював на станції Дзинілор Одеської області Одеської залізничної дороги, зокрема з 23 березня 1981 року по 05 березня 1986 року - помічником складача поїздів; з 03 травня 1989 року по 31 липня 1992 року - складачем поїздів; з 01 серпня 1992 року по 15 жовтня 1997 року - головним кондуктором станції Дзинілор V розряду.

З 12 листопада 2010 року УПФУ в Кілійському районі Одеської області призначило ОСОБА_4 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 55 Закону № 1788-ХІІ, згідно з поданою заявою. Проте, 02 березня 2012 року відповідач прийняв рішення № 24 про припинення виплати позивачу пенсії з тих підстав, що стаж його роботи за професією головного кондуктора з 1992 по 1997 року не зараховується до спеціального стажу, оскільки ця професія не передбачена у Списку, затвердженому постановою КМУ від 12 жовтня 1992 року № 583.

16 березня УПФУ в Кілійському районі Одеської області прийняло рішення про утримання сум пенсій, надміру виплачених пенсіонерам внаслідок зловживань з його сторони (протокол №44), згідно з яким ОСОБА_4 зобов'язаний повернути відповідачу виплачену йому за період з 12 листопада 2010 року по 29 лютого 2012 року пенсію у розмірі 15 744 грн.

На виконання цього рішення у березні-травні 2012 року позивачем сплачено на рахунок УПФУ в Кілійському районі Одеської області 400,00 грн заборгованості.

Перелік окремих категорій працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років визначений статтею 55 Закону № 1788-XII.

Відповідно до пункту «а» частини 1 цієї норми, право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Згідно із Списком, затвердженим постановою КМУ від 12 жовтня 1992 року № 583 правом на пенсію за вислугу років мають кондуктори вантажних поїздів.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як встановлено судами, згідно із записами трудової книжки у період з 01 серпня 1992 року по 15 лютого 1997 року ОСОБА_4 працював на посаді головного кондуктора 5-го розряду станції Дзинілор Одеської залізної дороги. Ця ж посада зазначена у наказі від 31 серпня 1992 року №552/НОК-1 щодо переводу позивача.

Водночас, у довідці ДП «Одеська залізниця» Одеської ДЗП від 12 вересня 2012 року №ДНК-1-22/275 зазначено, що назва професії позивача в наказі та трудовій книжці записані згідно діючого на той період штатного розкладу станції Дзинілор.

При цьому, посада «кондуктора» /головного кондуктора/ в штатних розкладах Одеської залізниці є аналогічною посаді «кондуктора /головного кондуктора-вантажних поїздів», оскільки посади «кондуктора /головного кондуктора/ пасажирських поїздів» - не передбачено.

Крім того, факт виконання позивачем роботи головного кондуктора вантажних поїздів підтверджено архівними довідками Одеської залізниці від 01 жовтня 2010 року №447-М/9 (а.с. 21) та від 08 серпня 2011 року (а.с. 89), довідкою про підтвердження наявного трудового стажу від 11 жовтня 2010 року №368/ДНК (а.с. 22), листом Одеської дирекції залізничних перевезень від 05 квітня 2012 року №339/ДН-1 та показами свідків, опитаними під час розгляду справи.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність рішення УПФУ в Кілійському районі Одеської області про припинення виплати призначеної ОСОБА_4 пенсії за вислугу років та правильно задовольнив позов.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, якщо суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Кілійському районі Одеської області залишити без задоволення, а ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2013 року та постанову Кілійського районного суду Одеської області від 20 березня 2013 року у не скасованій частині - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
С.Є. Амєлін
Ю.К. Черпак