Справа № 2а-180/10/0407
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2010-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2010 року Справа 2-а-180/10-0407

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, прапорщика міліції ОСОБА_2, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, третя особа у справі: УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області,

У С Т А Н О В И В:

30.08.2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому прохає визнати неправомірними дії інспектора ДПС ВДАІ по обслуговуванню Верхньодніпровського району та м. Вільногірська прапорщика міліції ОСОБА_2, які полягали в незаконному притягненні позивача до адміністративної відповідальності, порушенні правил та порядку складання процесуальних документів, та процедури притягнення до відповідальності; визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АЕ № 381725 від 19.08.2010 року, винесену інспектором ДПС ВДАІ по обслуговуванню Верхньодніпровського району та м. Вільногірська прапорщиком міліції ОСОБА_2, про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 19 серпня 2010 року, близько 16.50 годин, він рухався на автомобілі «ІЖ 2717», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Степовій в с. Новомиколаївка Верхньодніпровського району. Швидкість його руху не перевищувала встановлений на зазначеній ділянці дороги та контролювалась встановленим в автомобілі приладом заводського виробництва. Під час руху по зазначеній вулиці, він був зупинений відповідачем, який вибіг з протилежної сторони від напрямку його руху із-за дерева за яким й було сховане службове авто, та запропонував позивачу надати поліс обовязкового страхування та посвідчення водія на його імя. Після того як зазначені документи у позивача були перевірені та встановлена їх відповідність та законність, відповідач заявив йому, що він перевищив швидкість руху, яку встановлено на зазначеній ділянці дороги на 23 км та рухався зі швидкістю 83 км/год. на запитання позивача, чим це підтверджується, відповідач заявив, що приладом вимірювання швидкості «Беркут» і що він з третьої спроби вимірювання все ж встановив зазначене перевищення швидкості. Після цього відповідач запропонував йому слідувати за ним для складання протоколу й пішов у напрямку свого авто. На прохання позивача, показати час, за яким було визначено перевищення швидкості, відповідач відповів, що він відповідає встановленому перевищенню, але підтвердити відмовився. Після заяви позивача, що він не згоден з діями інспектора , оскільки перевищити швидкість він не мав наміру, ані можливості, оскільки дорога пошкоджена вибоїнами, а він віз крихкий товар та попереду нього рухались автомобілі в тому ж напрямку, про що позивач заявив відповідачу, та оскаржуватиме його дії в судовому порядку, а відповідач заявив роби що хочеш, з них вищестояще начальство потребує протоколи про правопорушення та що апеляції позивача марні, а за те, що він такий грамотний, він зараз ще знайде за що позивача оштрафувати, наприклад перевірити справність ручних гальмів й направився до автомобіля позивача. Він його наздогнав та заперечив в правомірності його дій. Після того відповідач все ж оглянув з усіх сторін автомобіль та не виявивши несправностей, пішов складати протокол про адміністративне правопорушення, який і було ним складено та в якому позивач зробив особисті пояснення про те, що швидкість він не перевищував, рухався зі швидкістю, встановленою ПДР та в потоці транспорту. Після складання протоколу, тут же на місці, відповідачем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, його було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в сумі 260 гривень.

Позивач вважає, що постанову винесено незаконно, вона не відповідає вимогам чинного законодавства, при її винесенні було порушено встановлений законодавством порядок притягнення до адміністративної відповідальності, в звязку з чим, постанова підлягає скасуванню. Так, як зазначено в постанові, правопорушення було зафіксовано за допомогою вимірювального пристрою «Беркут» № 0501087, при цьому відомостей про проходження приладом державної повірки та його справність в постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено. Так само ніде не зазначено, що позивач був ознайомлений з показаннями зазначеного приладу, або в присутності свідків від ознайомлення з цими показами відмовився, що ставить під сумнів відповідність дійсності викладених відповідачем у постанові фактів, в тому числі факт вимірювання швидкості руху автомобіля, яким керував позивач, за допомогою приладу «Беркут». Більш того, відповідачем позивачу не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, що також є порушенням порядку притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, фіксування дорожнього руху на автодорозі відповідачем здійснювалось із суттєвим порушенням правил проведення такого фіксування: без визначення тимчасового посту ДАІ на місці, що ставить під сумнів той факт, що відповідач виконував свої обовязки в робочий час, мав на це відповідний наказ керівника підрозділу ДАІ та маршрутний лист із зазначенням маршруту, на якому він мав право здійснювати перелічені вище дії, а також те, що дійсно використовувався прилад «Беркут» із зазначеним в постанові номером, а не будь-який інший, що він в працездатному стані, пройшов своєчасну повірку, та використовувався відповідачем, який мав для цього відповідний допуск. Крім того, в постанові не зазначене конкретне місце скоєння правопорушення по вул. Степовій в с. Новомиколаївка, якщо таке мало місце взагалі, не складено відповідної схеми, не зазначено дорожньої розмітки, якщо така була на дорозі, не зазначені свідки та очевидці події, що сталася. Таким чином, є очевидним, що викладені в постанові про адміністративне правопорушення обставини не відповідають дійсним, які мали місце 19.08.2010 року, а позивача притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, необґрунтовано та незаконно із значними порушеннями вимог діючого законодавства.

В судовому засіданні позивач позов та його обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі. Додатково пояснив, що прилад не міг зафіксувати швидкість саме його автомобіля тому, що він рухався в потоці автомобілів, спереду рухалися інші автомобілі. На приладі, який йому предявили, коли стали складати протокол, не було зазначено час, коли вимірювалася швидкість, номер автомобіля. Інспектор ДАІ свідків до справи не залучав. Позивач свої заперечення зазначив в протоколі. Прав правопорушника, передбачених ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП йому ніяких не розяснювалося.

Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, представників не направили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали, причин неявки не повідомили, але самі були повідомлені про час, дату та місце судового засідання належним чином.

Як витікає з копії постанови серії АЕ № 381725 від 19.08.2010 року (а.с.5): 19.08.2010 року, ІДПС ВДАІ по обслуговуванню Верхньодніпровського району та м. Вільногірська прапорщик міліції ОСОБА_2, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що 19.08.2010 р., о 16.50 год., водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2 в сел. Н-Миколаївка по вул. Степовій, рухався зі швидкістю 83 км/год., в зоні дії дорожнього знаку 5.45, чим перевищив швидкість руху на 23 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Беркут» № 0501087. Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, керуючись положеннями ст.14-1, частин 5,6 ст. 258 та ст. 283 КУпАП постановив: притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260 грн.

Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 158925 від 19.08.2010 року, оригінал якого було оглянуто в судовому засіданні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, наданої ВДАІ по обслуговуванню Верхньодніпровського району та м. Вільногірська: 19.08.2010 року, о 16.50 год., водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, в сел. Н-Миколаївка по вул. Степова, рухався зі швидкістю 83 км/год., в зоні дії дорожнього знаку 5.45, чим перевищив швидкість руху на 23 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Беркут» № 0501087, чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП. Повідомлено про час та місце розгляду справи: 19.08.2010 року о 17 год. 15 хв., сел. Н-Миколаївка, вул. Степова. Стоїть підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи. Зазначено пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення: «Рухався на власному автомобілі в межах швидкості встановленої ПДД, яку не перевищував, з діями інспектора ДАІ не згоден». До протоколу додано постанову, є підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та підпис посадової особи, яка склала протокол.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АЕС 306309, виданого Дніпродзержинським ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 є власником автомобіля ИЖ 2717, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли внаслідок дій субєкта владних повноважень, що стосуються інтересів конкретної фізичної особи, а саме з факту винесення субєктом владних повноважень постанови про притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що 19.08.2010 року о 16.55 год. інспектором ДПС ВДАІ по обслуговуванню Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, прапорщиком міліції ОСОБА_2, який є субєктом владних повноважень, було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1, та 19.08.2010 року о 17.15 год. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про скоєння останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 260 грн., за те, що він 19.08.2010 року, о 16.50 год., керуючи автомобілем НОМЕР_2 в сел. Н-Миколаївка по вул. Степовій, рухався зі швидкістю 83 км/год., в зоні дії дорожнього знаку 5.45, чим перевищив швидкість руху на 23 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Беркут» № 0501087. Копія протоколу та постанови були вручені позивачеві одразу після їх складення. Після зупинки автомобіля, яким керував позивач, останньому не було предявлено негайно показання приладу «Беркут» з зазначенням часу, коли проводилося вимірювання швидкості, в протоколі не зазначено в якому режимі було здійснено вимірювання швидкості, тобто в стаціонарному чи у русі, позивачеві не був предявлений документ про повірку приладу, яким вимірювалася швидкість руху. На заперечення позивача, що він не перевищував швидкість руху, інших доказів до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено, свідків події не зазначено. Позивачеві не було розяснено його прав та обовязків, відповідно, до ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП. В постанові та протоколі не зазначене точне місце події, тільки назва вулиці, в постанові не зазначено пункт ПДД України, вимоги якого були порушені і який був зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, тобто, не викладена в повному обсязі обєктивна сторона складу правопорушення.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України; - з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; - обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); - безсторонньо, (неупереджено); - добросовісно; - розсудливо; - з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; - пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); - з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; - своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

Відповідно до статті 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановленої швидкості руху водіями транспортних засобів більше ніж на 20 км/год., за що установлено адміністративне стягнення в виді штрафу у розмірі від 15 до 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року зі змінами та доповненнями, в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Згідно Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» за № 185 від 22 лютого 2001 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 березня 2001 року за № 272/5463 (далі Наказ), а саме: п. 2.3. - усі реквізити протоколу заповнюються розбірливим почерком українською мовою; п.2.6.- зазначено, що при складанні протоколу, при викладенні обставин правопорушення вказується число, місяць, рік, час його скоєння, суть правопорушення, які саме протиправні дії вчинила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. У випадках, передбачених КУпАП, до протоколу вносяться прізвища, ім'я та по батькові двох свідків правопорушення, адреси їх місця проживання, а також ставляться підписи свідків.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дає письмове пояснення по суті скоєного правопорушення, яке записується в протокол, і ставить свій підпис, а також може робити заяви і клопотати по суті складання протоколу та розгляду справи (у разі відмови від пояснення або підписання протоколу про це робиться запис посадової особи, яка склала протокол, що підтверджується підписами свідків).

Посадова особа, яка розглядає протокол, виносить рішення про задоволення чи відхилення заяви або клопотання, про що робиться відповідний запис у протоколі.

Згідно пункту 2.7. Наказу до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення правопорушників, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи виявлення, знищення тощо).

Згідно пункту 2.11. Наказу у постанові, у розділі "ВСТАНОВИВ" вказується число, місяць, рік, час скоєння адміністративного правопорушення, прізвище та ініціали особи, яка його вчинила, викладаються обставини і суть скоєного правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи.

Відповідно до встановлених обставин справи та зазначених норм права, оцінюючи в сукупності зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, керуючись законом, суд приходить до висновку, що субєкт владних повноважень: інспектор ДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, прапорщик міліції ОСОБА_2, при складанні протоколу та постанови про адміністративне правопорушення у відношенні позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного штрафу у розмірі 260 грн. в порушення вимог п.3,п.5,п.6,п.9, п.10 ч.3 ст.2 КАС України, діяв необґрунтовано, упереджено, свої обовязки та права здійснив формально: без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення; не добросовісно і не розсудливо, без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, оскільки не надав йому в установленому порядку можливість ознайомитися з часом вимірювання швидкості руху автомобіля приладом, яким вимірювалася швидкість; несвоєчасно, тобто протягом строку, в період якого позивач був позбавлений реальної можливості реалізувати своє право на захист, передбачене ст.268 КУпАП, оскільки в протоколі та постанові зазначено, що подія та всі дії з притягнення до відповідальності виконувалися в короткий проміжок часу з 16.50 год. до 17.15 год.; без належного розяснення позивачу його прав та обовязків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в протоколі відсутні текстуально викладені права особи, передбачені ст. 63 Конституції України, та права і обовязки правопорушника, передбачені ст. 268 КУпАП, що викликає сумнів у тому, що ці права та обовязки, насправді, були доведені позивачеві, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості реалізувати свої права, зокрема, користуватися послугами захисника та іншого фахівця у галузі права при розгляді справи про адміністративне правопорушення; в порушення ст.252 КУпАП - без всебічного, повного і обєктивного дослідженні обставин справи в їх сукупності: не зазначено, в якому режимі працював прилад при вимірюванні швидкості руху, чи предявлялися показання приладу позивачу негайно після його зупинки, чи пройшов прилад державну повірку; оскільки позивач письмово заявив про свою незгоду з правопорушенням, інших доказів до справи не було прилучено в установленому законом порядку, тобто було проігноровано інші джерела доказів, які підтвердили б чи спростували наявність складу правопорушення в діях позивача, заперечення якого не спростовані; без викладення в повному обсязі обєктивної сторони складу правопорушення, оскільки не конкретизовано місце події, не зазначено в постанові пункт ПДР України, який було порушено і який був зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення; без зясування того, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись законом, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, а саме про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за недоведеності його вини та факту вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За приписами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем не надано суду заперечень на позов та жодних доказів для підтвердження цих заперечень, які б свідчили, про наявність вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а протокол про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 158925 від 19.08.2010 року на підставі наведеного вище, суд визнає недопустимим джерелом доказів, суд приходить до висновку, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності безпідставно тому, що постанова серії АЕ № 381725 від 19.08.2010 року не ґрунтується на обєктивно встановлених обставинах події та вимогах Закону.

Згідно вимог ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки факт порушення позивачем ПДР України відповідач не довів, протокол про адміністративне правопорушення та постанова про адміністративне правопорушення, які були складені у відношенні позивача відповідачем - субєктом владних повноважень, - необґрунтовані і незаконні, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за недоведеності його вини та події правопорушення, що, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення .

Відповідно до вимог ст. 288 ч.5 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, даних про інші документально підтверджені витрати позивач не надав, тому, згідно ч.1 ст.94 КАС України, судові витрати у даній справі в розмірі 03 гривні 40 копійок слід покласти за рахунок Держави України.

На підставі викладеного та «Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року N 111, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2009 р. за N 576/16592; ст.ст. 252 ,268, 283, 247 п.1 КУпАП, керуючись ст.ст. 2-15,86,87,94,99-102,158-163,167, 171-2,255,256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області прапорщика міліції ОСОБА_2, які полягають в незаконному притягненні 19.08.2010 року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії АЕ № 381725 від 19.08.2010 року, винесену інспектором ДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області прапорщиком міліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 260.00 грн., закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення.

Судові витрати у справі в виді судового збору в сумі 03 гривні 40 копійок покласти за рахунок Держави України.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Копію постанови, не пізніше трьох днів після складення її в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу та третій особі.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.