Справа № 2а-590/10/0870
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2010-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2010 року 16 год. 11 хв. Справа № 2а-590/10/0870

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лазаренко М.С.

при секретарі Гончаренко Н.А.

за участю представників

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянув в відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Прокурора м. Енергодара

до: Відділ державної виконавчої служби Енергодарської міського управління юстиції

про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Енергодара звернувся з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції про визнання протиправними дії при винесенні постанови від 18.12.2009р. ВП 14889743 про повернення виконавчого листа №1-218 від 14.03.2009р. стягувачеві та скасування постанови від 18.12.2009 ВП №14889743 про повернення виконавчого листа №1-218 від 14.03.2009р. стягувачеві, посилаючись на те, що перевіркою проведеною прокуратурою м. Енергодара встановлено, що при виконанні виконавчого листа №1-218 від 14.03.2009р., виданого на підставі вироку Енергодарського міського суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави штрафу у розмірі 510 грн., державним виконавцем ВДВС Енергодарського МУЮ питання про заміну несплаченої засудженим суми штрафу покаранням у виді громадських робіт не вирішувалося, подання такого до суду не направлялося. Таким чином, державним виконавцем не вжито заходів щодо повного і неупередженого примусового виконання рішення, як це передбачено законом.

У судовому засіданні 11 лютого 2010 року представником позивача подано заяву про уточнення адміністративного позову, відповідно до якої просить визнати протиправною та скасувати постанову від 18.11.2009 ВП №14889743 про повернення виконавчого листа №1-218 від 14.03.2009р. стягувачеві.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що до повноважень органів державної виконавчої служби не віднесено направлення до суду заяв про заміну засудженим штрафу на нове покарання у вигляді громадських робіт.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставин справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 07.07.2005р. у справі №1-218/2005 ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні злочину, вчиненого ч.1 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. в дохід держави. Даний вирок набрав законної сили 23.07.2005р.

22.09.2009р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №1-218, виданого 14.03.2009р. Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави штрафу у розмірі 510 грн.

29.09.2009р. державним виконавцем ВДВС Енергодарського МУЮ за участю понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 встановлено, що за адресою, вказаною у виконавчому документів, майно боржника, на яке може бути звернено стягнення, відсутнє, про що складено ОСОБА_2 державного виконавця.

18.12.2009р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення та здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилося безрезультатними.

28.12.2009р. Прокуратурою м. Енергодара винесено Протест на постанову від 18.12.2009р. про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якого відповідно до ст.. 21 Закону України «Про прокуратуру» вимагає постанову від 18.12.2009р. державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ ОСОБА_6 про повернення виконавчого документа щодо стягнення штрафу з засудженої ОСОБА_3 до Енергодарського міського суду скасувати.

18.11.2010р. за вих. №111 відповідачем надано відповідь на винесений протест, відповідно до якої повідомлено, що отримати інформацію від банківських установ щодо наявності коштів на рахунках боржника не є за можливе, а державна виконавча служба не є органом, на який чинним законодавством покладено обовязок вносити до суду подання для вирішення питання про заміну штрафу покаранням у вигляді громадських робіт.

Статтею 11 Кримінально - виконавчого кодексу України (далі КВК України) встановлено, що органами виконання покарань є: Державний департамент України з питань виконання покарань, його територіальні органи управління, кримінально-виконавча інспекція.

У межах, визначених цим Кодексом, виконання кримінальних покарань також здійснює, Державна виконавча служба.

Відповідно до ст.12 КВК України Державна виконавча служба виконує покарання у виді штрафу і конфіскації майна у випадках та в порядку, передбачених цим Кодексом та законами України.

Порядок виконання покарання у виді штрафу визначений ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Так, згідно ст.26 КВК України у разі неможливості сплатити повний розмір штрафу суд може замінити несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських або виправних робіт відповідно до закону.

Відповідно до ст. 28 КВК України після стягнення штрафу виконавчий лист із відміткою про виконання вироку повертається суду, який постановив вирок.

Відповідно до вимог ст.410 Кримінально-процесуального кодексу України питання про заміну штрафу покаранням у вигляді громадських робіт відповідно до ч.4 ст.53 Кримінального кодексу України вирішується суддею районного (міського) суду за поданням органу, що відає відбуванням покарання.

Відповідно до вимог ч.5 ст.53 КК України у разі неможливості сплати штрафу суд може замінити несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку: десять годин громадських робіт за один встановлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Таким чином, Державна виконавча служба виконує покарання у виді штрафу до повного та фактичного його стягнення в порядку, передбаченому Кримінально-виконавчим кодексом України та Законами України.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606- XIV виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606- XIV передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606- XIV примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Згідно ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606- XIV примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню, зокрема, такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606- XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Відповідно до п.8 ч.3 ст.5 цього Закону державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до органу, який видав виконавчий документ, за роз'ясненням рішення з заявою про видачу дубліката виконавчого документа, порушувати клопотання про встановлення чи зміни порядку і способу виконання, відстрочку та розстрочку виконання рішення.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606- XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно п.п. 4.11.1 п.4.11 ст.4 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Міністерством юстиції України 15.12.1999р. №74/5, виконавчий документ, який прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається якщо в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п.п. 5.1.1 п.5.1 ст.5 Інструкції про проведення виконавчих дій звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Згідно вимог ч.2 ст.. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом п. 4 ст. 121 Конституції України визначено, що на прокуратуру покладено обов'язок нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаною з особистою свободою громадян.

Виявленні порушення стали підставою для внесення прокурором м.Енергодара Запорізької області до відділу Державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області протесту..

Згідно з ч.4 ст.21 Закону України «Про прокуратуру» у разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень...

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що державним виконавцем ВДВС Енергодарського МУЮ не вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо розшуку належного боржнику майна тане вжито дій щодо фактичного і повного виконання судового рішення, у звязку з чим постанова від 18.12.2009 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 160, 163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Прокурора м. Енергодара до Відділ державної виконавчої служби Енергодарської міського управління юстиції про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції від 18.12.2009 ВП №14889743 про повернення виконавчого листа №1-218 від 14.03.2009р. стягувачеві.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги, якщо вони не були подані у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова , якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а у разі складання постанови в повному обсязі - з дня складання в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко

Постанову виготовлено у повному обсязі 16 лютого 2010 року