Справа № 800/231/15
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року м. Київ справа № 800/231/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Ємельянової В.І.,

Кочана В.М.,

Рецебуринського Ю.Й.,

Швеця В.В.,

та секретаря Пінчук І.В., за участю представника Верховної Ради України та Голови Верховної Ради України Кот О.В., та позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_5 до Верховної Ради України, Голови Верховної Ради України Гройсмана Володимира Борисовича про визнання дій протиправними,

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до Вищого адміністративного суду України з позовом до Верховної Ради України, Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б., в якому просила визнати протиправними дії Голови Верховної Ради України VIII скликання під час 22 пленарного засідання 07 квітня 2015 року щодо поставлення на голосування питання про розгляд проекту Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про електроенергетику» щодо особливостей регулювання відносин у сфері енергетики на території проведення антитерористичної операції» (реєстраційний номер 2375); визнати протиправними дії Верховної Ради України VIII скликання під час 22 пленарного засідання 07 квітня 2015 року щодо голосування і прийняття за основу та в цілому проекту Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про електроенергетику» щодо особливостей регулювання відносин у сфері енергетики на території проведення антитерористичної операції» (реєстраційний номер 2375).

Свої позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтувала тим, що 07 квітня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про електроенергетику» щодо особливостей регулювання відносин у сфері енергетики на території проведення антитерористичної операції» №284-VIII з порушенням процедури, встановленої Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України. Зокрема, позивач вказує, що при прийнятті цього Закону Верховна Рада України допустила порушення статей 90, 94, 107 та 114 Регламенту Верховної Ради України, оскільки Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про електроенергетику» щодо особливостей регулювання відносин у сфері енергетики на території проведення антитерористичної операції» №284-VIII є ідентичним проекту Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про електроенергетику» щодо особливостей регулювання відносин у сфері енергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» (реєстраційний №2182), який під час розгляду Верховною Радою України 20 лютого 2015 року не набрав достатньої кількості голосів, тобто є відхиленим.

Проте, як наголошує ОСОБА_5, всупереч статті 107 Регламенту Верховної Ради України парламент розглянув та прийняв на поточній сесії VIII скликання проект Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про електроенергетику» щодо особливостей регулювання відносин у сфері енергетики на території проведення антитерористичної операції» (реєстраційний №2375), який повторює за суттю, текстом та назвою відхилений законопроект №2182. А тому, як стверджує позивач, дії Верховної Ради України під час голосування за законопроект №2375 та дії Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б., які виражаються у внесенні на розгляд одного і того самого законопроекту, який відрізняється тільки за реєстраційним номером, є протиправними.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовну заяву та просила її задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів Кот О.В. 17 липня 2015 року подала до суду клопотання за №30/6-338(182119) та №30/6-339(182135), в яких просила позовну заяву ОСОБА_5 до Верховної Ради України та Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б. про визнання дій протиправними в частині вимог до Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б. передати за предметною підсудністю в порядку, встановленому процесуальним законодавством, на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва та закрити провадження в адміністративній справі №800/231/15 за позовною заявою ОСОБА_5 до Верховної Ради України та Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б. про визнання дій протиправними в частині вимог до Верховної Ради України, у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Вислухавши доводи осіб, які прибули в судове засідання, щодо заявлених клопотань, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення зазначених клопотань представника відповідачів з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України Вищому адміністративному суду України як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України регулює стаття 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з частиною першою якої її правила поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) актів Вищої ради юстиції; 3) дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції; 4) рішень, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, ОСОБА_5 оскаржує дії Верховної Ради України під час голосування і прийняття проекту Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про електроенергетику» щодо особливостей регулювання відносин у сфері енергетики на території проведення антитерористичної операції» (реєстраційний №2375) та дії Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б., які виражаються у внесенні на розгляд одного і того самого законопроекту, який відрізняється тільки за реєстраційним номером.

Відповідно до принципу поділу державної влади в Україні (стаття 6 Конституції України) органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Згідно статті 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є Парламент - Верховна Рада України, до повноважень якої належить прийняття законів відповідно до пункту п'ятого статті 85 Конституції України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року №17-рп/2002 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статей 75, 82, 84, 91, 104 Конституції України (щодо повноважності Верховної Ради України) зазначено, що Верховна Рада України визначена в статті 75 Конституції України парламентом - єдиним органом законодавчої влади в Україні. Як орган державної влади Верховна Рада України є колегіальним органом, який складають чотириста п'ятдесят народних депутатів України. Повноваження Верховної Ради України реалізуються спільною діяльністю народних депутатів України на засіданнях Верховної Ради України під час її сесій. Визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони. Верховна Рада України здійснює законодавчу владу самостійно, без участі інших органів.

Законодавчий процес описується Законом України «Про Регламент Верховної Ради України» від 10 лютого 2010 року №1861-VІ, як чітко врегульована Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України діяльність, яка полягає у створенні законів. Ця діяльність поділяється на кілька послідовних стадій:

1) підготування законопроекту (законодавчої пропозиції) та внесення його до Верховної Ради України - законодавча ініціатива;

2) попередній розгляд законопроекту в комітетах Верховної Ради України;

3) обговорення законопроекту на пленарних засіданнях Верховної Ради України з його наступним прийняттям або відхиленням (повністю чи частково);

4) підписання (санкціонування) та оприлюднення закону.

В свою чергу, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Завданням адміністративного судочинства, як визначено в статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, захисту підлягає фактично порушене право особи у публічно-правових правовідносинах з відповідачами і саме при здійсненні ними чітко визначених чинним законодавством владних управлінських функцій.

Проте, як свідчить аналіз вищезазначених норм, Верховна Рада України при розгляді та прийнятті законів не виконує владних управлінських функцій, а реалізовує свої повноваження щодо законодавчої діяльності, що дає підстави дійти висновку про те, що юрисдикція адміністративних судів, зокрема, Вищого адміністративного суду як суду першої інстанції, не поширюється на спори про визнання протиправними дій при прийнятті законів.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2015 року (справа №21-577а14).

Пунктом 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Водночас частиною четвертою статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що Вищому адміністративному суду України як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, а не Голови Верховної Ради України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо відкрито провадження у справі, яка предметно підсудна іншому суду.

Виходячи з предмету даного позову і з урахуванням положень статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, справа в частині позовних вимог до Голови Верховної Ради України підсудна окружному адміністративному суду за місцем знаходження відповідача.

Враховуючи наведені положення процесуального права, колегія суддів вважає, що справу в частині позовних вимог ОСОБА_5 до Голови Верховної Ради України Гройсмана В.Б. про визнання дій протиправними необхідно передати на розгляд Окружного адміністративного суду м. Києва.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 3, 17, 18, 22, 157, 165, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Клопотання представника Верховної Ради України та Голови Верховної Ради України Гройсмана Володимира Борисовича - Кот Оксани Василівни задовольнити.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_5 до Верховної Ради України про визнання дій протиправними.

Справу в частині позовних вимог ОСОБА_5 до Голови Верховної Ради України Гройсмана Володимира Борисовича про визнання дій протиправними передати на розгляд Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий М.М. Заїка

Судді В.І. Ємельянова

В.М. Кочан

Ю.Й. Рецебуринський

В.В. Швець