Справа № 758/178/15-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 758/178/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Неганова Н.В. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м.Києва на постанову Подільського районного суду м.Києва від 18 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м.Києва третя особа - Приватне акціонерне товариство "Київметробуд" автобаза про визнання відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника протиправною, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м.Києва (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати відмову відповідача у призначенні їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника протиправною, зобов'язати відповідача призначити їй пенсію у зв'язку з втратою годувальника з ІНФОРМАЦІЯ_2 року відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Подільського районного суду м.Києва від 18 травня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м.Києва у призначені ОСОБА_2 пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва призначити ОСОБА_2 пенсію у зв'язку з втратою годувальника з 13.02.2014 року відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з прийнятою постановою, представник управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м.Києва подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення. В своїй апеляційній скарзі апелянта посилається на ту обставину, що довідка про заробітну плату померлого батька позивача за роботу в зоні відчуження, видана ПАТ «Київметробуд» автобаза, не підтверджена первинними документами.

Відповідно до ч.1 ст.197 КАС України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач перебуває на обліку в УПФУ у Подільському районі м. Києва та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_2 є донькою померлого ОСОБА_3, який був ліквідатором 1 категорії та смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою та з 13.02.2014 року ОСОБА_2 призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в загальному розмірі 949 гривень.

05.05.2014 року позивачка звернулася до УПФУ в Подільському районі м. Києва з заявою про призначення їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

26.09.2014 року позивачка звернулась до УПФУ в Подільському районі м. Києва з заявою щодо призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом за №224/УІ-14211 від 06.10.2014 року УПФУ в Подільському районі м. Києва відмовило ОСОБА_2 у задоволенні її заяви з посиланням на те, що за результатами зустрічної перевірки достовірності довідки про заробітну плату ОСОБА_3, виданої ПАТ «Київметробуд» автобаза за №01 від 14.04.2014 року, зазначена довідка не підтверджена первинними документами (а.с.17-18 - копія листа).

Не погоджуючись з зазначеною відмовою пенсійного органу позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачці у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції чинній на час звернення позивача з заявою) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються , зокрема, Діти, які навчаються за денною формою навчання у вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Так, з матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Києві. Її батьком є ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 08.09.1992 року відділом ЗАГС Подільського району м. Києва (а.с.22 - копія свідоцтва про народження).

ОСОБА_2 змінила прізвище після одруження на «ОСОБА_2» (а.с.7 - копія паспорта).

Відповідно до довідки Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця за №1673 від 18.12.2014 року ОСОБА_2 є студентом 6 курсу 16 групи медичного факультету №2 Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, денна форма навчання (а.с.6 - довідка).

Батько позивачки ОСОБА_3 працював у зоні відчуження - м. Чорнобиль з 8 по 9 травня 1986 року та з 11 по 12 травня 1986 року (а.с.16 - довідка ПАТ «Київметробуд» автобаза за №05-ВК від 16.01.2011 року), визнаний учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1 серії НОМЕР_2 (а.с.14 - копія посвідчення), та отримував пенсію по інвалідності 2 групи в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.15 - копія посвідчення №122513, а.с.17 - лист УПФУ).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 13.02.2014 року відділом ДРАЦС Подільського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.13 - копія свідоцтва про смерть). Захворювання, яке призвело до смерті, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, це підтверджується експертним висновком центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України №4640 від 09.04.2014 року (а.с.12) та іншими документами.

Тобто, матеріалами справи підтверджено, що позивачка є дочкою померлого ОСОБА_3, навчається за денною формою навчання у вищому навчальному закладі. В матеріалах справи міститься посвідчення померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1 серії А, смерть якого пов'язана із Чорнобильською катастрофою.

Також, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва та отримував пенсію по інвалідності у розмірі фактичних збитків, як ліквідатор аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалід другої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС.

Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва по справі №2-а-3306/09 управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва було зобов'язано перерахувати державну пенсію з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком у відповідності до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про що було видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження (а.с. 102-103).

Тобто, право померлого батька позивача на державну та додаткову пенсії відповідно до ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено також судом. Вказана пенсія померлому нараховувалась і виплачувалась до дня його смерті (а.с.81-104 - копія пенсійної справи ОСОБА_3).

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що померлий ОСОБА_3 до дня смерті отримував пенсію відповідно до ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», помер внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, яка, відповідно до положень ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатним членом сім'ї померлого годувальника, має право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії по інвалідності померлого годувальника відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Що стосується дати призначення пенсії, то судом першої інстанції вірно встановлено, що її слід призначити з 13.02.2014 року зважаючи на наступне.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.45 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вперше звернулась до відповідача з заявою про призначення їй пенсії 05.05.2014 року (а.с.17), тобто в межах 12 місяців з дня смерті годувальника, а отже, суд першої інстанції вірно зазначає, що дата призначення пенсії має бути 13.02.2014 року.

Отже, суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам справи та вірно застосував законодавство, що регулює ці правовідносини, та позовні вимоги законні обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

При цьому апеляційні скарги не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі носять формальний характер, не спростовують висновку суду першої інстанції про протиправність дій позивача. Натомість оскаржувана Постанова суду ухвалена у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишаєьься без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Подільському районі м.Києва - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м.Києва від 18 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС України). Касаційна скарга на судові рішення подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.