Справа № 826/4597/15
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4597/15 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаря представника позивача представника відповідача третьої особиБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю., Петрика І.Й. Приходько К.М. Мурзи А.М. Бабія І.В. ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 травня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг» до Державної виконавчої служби України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі», Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк», арбітражний керуючий ОСОБА_7 про визнання незаконними дій та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2015 року ТОВ «Укрлізинг» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Державної виконавчої служби України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Технік Енерджі», Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк», арбітражний керуючий ОСОБА_7 в якому просило зобов'язати відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України звільнити з-під арешту та виключити з акту опису нерухоме майно, яким є: арочна споруда відділення № 1 площею 501,5 кв.м., склад металевий тракторної бригади площею 303,4 кв.м., газосклад площею 47,4 кв.м., будинок садоводів площею 220,9 кв.м., загальною площею 1073,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 1,2282 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 травня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ДВС України звільнити з-під арешту та виключити з акту опису нерухоме майно, яким є: арочна споруда відділення № 1 площею 501,5 кв.м., склад металевий тракторної бригади площею 303,4 кв.м., газосклад площею 47,4 кв.м., будинок садоводів площею 220,9 кв.м., загальною площею 1073,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 1,2282 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Третя особа - ПАТ «Український інноваційний банк», не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17 липня 2012 року між позивачем (за договором - покупець) та ТОВ «Технік Енерджі» (за договором - продавець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого продавець передає у власність покупця земельну ділянку площею 1,2282 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, а покупець приймає її, та сплачує за неї обумовлену сторонами грошову суму.

Тією ж датою між позивачем (за договором - покупець) та ТОВ «Технік Енерджі» (за договором - продавець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця нерухоме майно, яким є: арочна споруда відділення № 1 площею 501,5 кв.м., склад металевий тракторної бригади площею 303,4 кв.м., газосклад площею 47,4 кв.м., будинок садоводів площею 220,9 кв.м., загальною площею 1073,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а покупець зобов'язується прийняти нерухоме майно і сплатити за нього продавцю обумовлену грошову суму.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Власюка Д.В. від 16 червня 2014 року ВП № 42967919 під час примусового виконання наказу від 25 жовтня 2013 року № 910/15032/13, виданого Господарським судом міста Києва про стягнення з ТОВ «Технік Енерджі» на користь ПАТ «Український інноваційний банк» заборгованості за кредитом, процентами, по комісії та пені, було накладено арешт на майно боржника ТОВ «Технік Енерджі», в тому числі і на відчужені ним згідно договорів купівлі-продажу земельну ділянку площею 1,2282 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та арочну споруду відділення № 1 площею 501,5 кв.м., склад металевий тракторної бригади площею 303,4 кв.м., газосклад площею 47,4 кв.м., будинок садоводів площею 220,9 кв.м., загальною площею 1073,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи наявність не скасованого арешту щодо земельної ділянки та нерухомого майна, які були придбані позивачем, останній звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені договори купівлі-продажу були належним чином посвідчені в нотаріальному порядку і в подальшому не були визнані нечинними, а тому відсутні підстави вважати, що ТОВ «Технік Енерджі» залишилось власником відчужених земельної ділянки та нерухомого майна і, відповідно, відсутні підстави для накладення арешту на такі земельну ділянку та нерухоме майно.

З таким висновком суду колегія суддів частково не може погодитися, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 606).

Відповідно до статті 1 Закону № 606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (частина 1 статті 6 Закону № 606).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно зі статтею 32 Закону № 606, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до статті 57 цього Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Частиною 5 вказаної статті Закону № 606 визначено, що про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до статті 60 Закону № 606, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Виходячи зі змісту наведеної норми Закону, право на звернення до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту належить особі, яка вважає себе власником спірного майна.

Наведене свідчить про те, що, розглядаючи такий позов, суд повинен повно та всебічно встановити обставини, на які посилається позивач, щодо виникнення права власності на спірне майно, і ці обставини позивач повинен довести належними та допустимими доказами відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майно за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 Цивільного кодексу України).

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України).

Таким чином, набуття права власності відповідно до положень Цивільного кодексу України пов'язано з переданням майна, нотаріальним посвідченням договору, державною реєстрацією права на нерухоме майно.

Право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і тому у набувача за договором право власності на нерухомість виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно ст. 657 Цивільного кодексу України (в редакції до 01.01.2013), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Статтею 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України», до 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, зокрема, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Вивченням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що нерухоме майно, яким є: арочна споруда відділення № 1 площею 501,5 кв.м., склад металевий тракторної бригади площею 303,4 кв.м., газосклад площею 47,4 кв.м., будинок садоводів площею 220,9 кв.м., загальною площею 1073,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 1,2282 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 були придбані позивачем у ТОВ «Технік Енерджі» за договорами купівлі-продажу від 17 липня 2012 року.

Згідно із пунктами 1.4 та 1.6 Договорів, вартість нерухомого майна та земельної ділянки складає 402 700,00 грн. та 52 313,48 грн. відповідно.

На виконання умов Договорів, позивачем внесено в касу ТОВ «Технік Енерджі» відповідні суми коштів, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру від 17 липня 2012 року № 55 та № 56 (а.с.118).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка площею 1,2282 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована за ТОВ «Укрлізинг» 04.06.2013 року за номером НОМЕР_2 (а.с.32).

Таким чином, висновок суду про зобов'язання відповідача звільнити з-під арешту та виключити з акту опису земельну ділянку площею 1,2282 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, є правомірним, оскільки власником цієї земельної ділянки є ТОВ «Укрлізинг».

Однак, задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача звільнити з-під арешту та виключити з акту опису нерухоме майно, яким є: арочна споруда відділення № 1 площею 501,5 кв.м., склад металевий тракторної бригади площею 303,4 кв.м., газосклад площею 47,4 кв.м., будинок садоводів площею 220,9 кв.м., загальною площею 1073,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки позивачем ТОВ «Укрлізинг» не проведено державну реєстрацію права на нерухоме майно у встановленому чинним законодавством України порядку та жодних доказів щодо підтвердження зворотного не надано.

Висновок суду про те, що несвоєчасна реєстрація придбаного позивачем нерухомого майна не позбавляє його права власності на таке майно та не може бути підставою для накладення на це майно арешту за боргами попереднього власника ТОВ «Технік Енерджі», є помилковим, оскільки як зазначалося вище, право власності виникає з моменту його державної реєстрації.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції частково не відповідає нормам матеріального права, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим є підстави для її скасування в частині задоволення позову про зобов'язання Державної виконавчої служби України звільнити з-під арешту та виключити з акту опису нерухоме майно, яким є: арочна споруда відділення № 1 площею 501,5 кв.м., склад металевий тракторної бригади площею 303,4 кв.м., газосклад площею 47,4 кв.м., будинок садоводів площею 220,9 кв.м., загальною площею 1073,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 травня 2015 року - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 травня 2015 року - скасувати в частині задоволення позову про зобов'язання Державної виконавчої служби України звільнити з-під арешту та виключити з акту опису нерухоме майно, яким є: арочна споруда відділення № 1 площею 501,5 кв.м., склад металевий тракторної бригади площею 303,4 кв.м., газосклад площею 47,4 кв.м., будинок садоводів площею 220,9 кв.м., загальною площею 1073,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг» в цій частині відмовити.

В решті постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 травня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк В.Ю. Ключкович І.Й. Петрик

Повний текст постанови складено та підписано - 31.07.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.