Справа № 2а-4280/10/1670
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2010-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2010 року м. ПолтаваСправа № 2а-4280/10/1670
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

при секретарі Чудак В.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві, третя особа: Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області про визнання дій протиправними та стягнення сплаченої суми податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И В:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 09 вересня 2010 року звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві, третя особа: Управління Державного казначейства у м. Полтаві про визнання дій протиправними та стягнення сплаченої суми податку на додану вартість.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач просить визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Полтаві;

- стягнути з Державного бюджету України через Управління Державного казначейства у м. Полтаві сплачену суму податку на додану вартість в сумі 17 326,81 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача: р/р № 01 філії ПРУ ВАТ "Банк "Фінанси та кредит", МФО 331832, ЗКПО НОМЕР_1,оскільки вважає, що бездіяльність податкового органу щодо відмови в перерахунку зайво сплачених коштів є необґрунтованою і суперечить чинному законодавству з питань оподаткування.

27 вересня 2010 року ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду здійснено заміну третьої особи - Управління Державного казначейства у м. Полтаві на належну третю особу - Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області.

Представник позивача та позивач в судове засідання з'явилися, підтримавши свої позовні вимоги в повному обсязі. Пояснили, що податковим органом порушено встановлений порядок відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету України, згідно якого на податковий орган покладається обовязок підготувати висновок про відшкодування суми податку на додану вартість, що в свою чергу ускладнює вирішення даного питання щодо відшкодування надмірно сплаченого податку на додану вартість.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що на момент надання відповіді гр. ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції не надійшла ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду з результатами розгляду апеляційної скарги Державної податкової інспекції у м. Полтаві. У листі №7111/Б/17-338 від 30.08.2010 року, який було надіслано гр. ОСОБА_1 зазначалося, що подальше вирішення даного питання відбудеться після надходження вказаної ухвали до податкового органу.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду надійшла до ДПІ у м. Полтаві лише 13.09.2010 року хоча дана ухвала датується 18 травня 2010 року.

Таким чином, на думку відповідача, дії податкового органу є правомірними та відповідають нормам чинного законодавства України, а тому відповідь №7111/Б/17-338 від 30.08.2010 року на лист гр. ОСОБА_1 за №14 від 12.08.2010 року є законною та обґрунтованою, а посилання позивача на Наказ Державної податкової адміністрації України та Головного управління Державного казначейства України від 02.07.1997 року N 209/72 "Про затвердження Порядку відшкодування податку на додану вартість" є безпідставними, оскільки даний нормативний акт не регулює вказаний вид правовідносин.

Крім того, як вважає відповідач, позивачем не подавалась податкова декларація з заявленою сумою до відшкодування, у зв'язку з чим представник відповідача в задоволенні позову просила відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні з приводу задоволення позовних вимог не заперечувала, пояснивши, що оскільки рішення апеляційної інстанції набрало законної сили податковий орган повинен виконати свої зобовязання перед позивачем з приводу відшкодування суми податку на додану вартість.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 24.03.1998 року Виконавчим комітетом Полтавської міської ради за № 2 002965 , ідентифікаційний код НОМЕР_1, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію (а.с. 6).

З 16.07.1998 р. позивач взятий на податковий облік в Державній податковій інспекції у м. Полтаві та є платником податку на додану вартість, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію платника податку на додану вартість № 76783035.

Предметом фінансово-господарської діяльності є торгівельна закупівельна діяльність, ремонт та будівництво.

З 22.04.2009 р. по 07.05.2009 р. Державною податковою інспекцією у м. Полтаві проводилась виїзна планова документальна перевірка фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за адресою м. Полтава вул. Половка, б. 64, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період 01.01.2006 р. по 31.12.2008 р.

За результатами перевірки складено акт № 79/1703/2155-605839/06 ДНК .

На підставі акта перевірки, яким встановлено порушення п.п.7.4.5 п.7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» відповідачем винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0 від 15 травня 2009 року, яким до позивача застосовано штрафну санкцію.

На виконання податкового повідомлення-рішення від 15 травня 2009 року №/0 15 травня 2009 року та 29 травня 2009 року позивачем перераховано до Державного бюджету України податок на додану вартість на суму 10 000,00 грн. та 7 326,81 грн., загальна сума якого складає 17 326,81 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. (а.с.11-12).

Як вбачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2009 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 травня 2009 року № №/0.

14 грудня 2009 року Постановою Полтавського окружного адміністративного суду позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю. Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві від 15 травня 2009 року № /0 визнано неправомірним та скасовано (а.с. 7-8).

18 травня 2010 року ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 2-а-47368/09/1670 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві залишено без задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2009 року по справі за № 2-а-47368/09/1670 залишено без змін (а.с. 9-10).

Оцінюючі правомірність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, при цьому перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку діям відповідача при виконанні повноважень щодо забезпечення відшкодування сум з податку на додану вартість фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду за результатами розгляду апеляційної скарги Державної податкової інспекції у м. Полтаві на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2009 року у справі за адміністративним позовом субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 травня 2009 року № №/0 була проголошена у відкритому судовому засіданні 18 травня 2010 року. Законної сили дане рішення суду апеляційної інстанції набрало з моменту проголошення, тобто 18 травня 2010 року.

В судовому засіданні 27 вересня 2010 року представник відповідача визнала той факт, що ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду на час розгляду даної справи набрала законної сили, а також погодилась з твердженням позивача про те, що разом з вимогою про стягнення сплаченої суми з податку на додану вартість до них надійшла копія вищевказаної ухвали, пояснивши, при цьому, що підстав для невиконання рішень суду у податкової інспекції не було.

Згідно з частиною 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Представник відповідача не надала суду відомостей про прийняття Вищим адміністративним судом України матеріалів касаційної скарги. Також не надано доказів на підтвердження факту зупинення виконання рішення суду в порядку п. 5 ч. 1 ст. 215 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 6.1 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України та Державного казначейства України від 21.05.2001 року № 200/86, суми, не відшкодовані платнику податку протягом визначених у розділі 3 цього Порядку термінів (з операцій, що оподатковуються за повною ставкою, - протягом місяця, що настає після подання декларації за третій звітний період після виникнення від'ємного значення податку), вважаються бюджетною заборгованістю.

Пунктом 6.2. зазначеного Порядку встановлено, що платник податку має право в будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету та притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у несвоєчасному відшкодуванні надмірно сплачених податків.

Враховуючи те, що рішення Харківського апеляційного адміністративного суду набрало законної сили і є обовязковим до виконання, а також те, що Державною податковою інспекцією у м. Полтаві не забезпечено належним чином виконання своїх повноважень щодо відшкодування відповідно до вимог Закону України "Про податок на додану вартість" заявленої позивачем до відшкодування суми податку на додану вартість, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України вказаної суми, а саме 17326,81 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві, третя особа - Головне управління Державного казначейства України у Полтавській області задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Полтаві.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України у Полтавській області сплачену суму податку на додану вартість в сумі 17 326 грн. 81 коп. шляхом перерахування її на розрахунковий рахунок № 01, ПРУ ВАТ "Банк "Фінанси та кредит", МФО 331832, ЗКПО НОМЕР_1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача витрати зі сплати судового збору у сумі 3 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 04.10.10.

Суддя О.О. Кукоба