Справа № 2а-79/12/1370
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року м. Київ К/800/21621/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Заїки М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області (далі - Управління) до відділу державної виконавчої служби Турківського районного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2012 року Управління звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати дії державного виконавця протиправними та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Турківського районного управління юстиції Львівської області від 21 грудня 2011 року №27013527 про накладення штрафу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, на виконанні у відділу державної виконавчої служби Турківського районного управління юстиції Львівської області знаходиться виконавчий лист №2а-11092/08/1370, виданий Львівським окружним адміністративним судом 4 травня 2011 року про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, включно з рахуванням проведених виплат.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Турківського районного управління юстиції Львівської області від 9 червня 2011 року відкрито виконавче провадження та надано строк для добровільного виконання рішення суду.

Листами від 16 червня 2011 року, від 4 липня 2011 року, від 1 серпня 2011 року, від 21 листопада 2011 року Управління повідомляло відповідача про те, що не може виконати рішення суду, оскільки постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2011 року, на підставі якої видано виконавчий лист, не набрала законної сили. Також вказувало, що Управлінням подано до Львівського окружного адміністративного суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідачем на адресу Управління направлялись вимоги від 17 червня 2011 року №2763/09-42, від 28 липня 2011 року №3434/09-42, від 17 листопада 2011 року №5092/09-42 про зобов'язання виконати рішення суду.

21 грудня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 680 грн.

Як вбачається з позовної заяви, Управління оскаржує дії державного виконавця щодо накладення штрафу за несвоєчасне виконання судового рішення, яке на думку позивача не набрало законної сили.

Частиною першою статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Таким чином, основною умовою для видачі виконавчого документу є набрання рішенням суду законної сили та заява особи на користь якої воно ухвалено.

Права та обов'язки державних виконавців визначені статтею 11 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-XIV). Частиною другою статті 11 даного Закону передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно із частинами першою та другою статті 75 Закону №606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 89 Закону №606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Враховуючи викладене, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не вчинялись дії для виконання судового рішення та не наведено поважних обставин, які б ускладнювали його виконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову.

Згідно з частиною першою статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Турківському районі Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

М.М. Заїка