Справа № 537/2601/15-а
Суддя: Хіневич В. І.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/2601/15-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2015 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневич В.І., при секретарі Гавриш А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Полтавській області, за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання незаконною постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Полтавській області, за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання незаконною постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, згідно якого прохав суд скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 22.05.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 29526250 на підставі п.11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», та поновити виконавче провадження № 29526250 з примусового виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.12.2010 року по адміністративній справі № 2а-1354/2010.

В обґрунтування позову вказав, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області тривалий час перебувало виконавче провадження № 29526250 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-1354/2010, виданого 09.06.2011 року Крюківським районним судом м. Кременчука на підставі постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.12.2010 року у адміністративній справі про зобов»язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука здійснити перерахунок виплаченої щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2010 рік, виходячи із передбаченого абз. 2 ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру пяти мінімальних заробітних плат.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 22.05.2015 року було закінчено виконавче провадження № 295262250 на підставі п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» з мотивів того, що вжито усі вичерпні заходи примусового виконання рішення, при цьому державний виконавець зазначив, що подальший порядок виконання встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 року.

Позивач посилаючись на практику Європейського суду вказує, що закінчення виконавчого провадження без фактичного виконання рішення суду порушує гарантії встановлені п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Вказує, що державним виконавцем не було виконано обовязку щодо вжиття всіх передбачених Законом заходів примусового виконання рішення, натомість визнано поважною причиною для невиконання судового рішення - відсутність коштів у боржника, при цьому державним виконавцем встановлено відсутність підстав для накладення штрафу за невиконання рішення та звернення до правоохоронних органів з поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, що на його думку суперечить вимогам встановленими у ст.ст. 75,89 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того вказує, що державний виконавець повинен був не повертати йому виконавчий лист, а зобовязаний був відповідно до вимог п.18 ч.1 ст. 37 та ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» зупинити виконавче провадження № 2952250 для надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позові.

Відповідач Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області свого представника в судове засідання не направив, надіслав на адресу суду заперечення, відповідно до яких з позовом ОСОБА_1 не погоджується, вказавши, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області перебувало виконавче провадження № 29526250 з примусового виконання виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука № 2а-1354/2010 від 09.06.2011 року про зобов»язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука здійснити дії по виплаті недоплаченої ОСОБА_1 в 2010 році щорічної допомоги на оздоровлення, виходячи із передбаченого абз. 2 ч.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру п»яти мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати. Боржником до відділу надано розпорядження № 743032 від 01.01.2011 року про проведення відповідного перерахунку пенсії, виплати по рішенню суду не проведені у звязку з відсутністю відповідного фінансового ресурсу бюджету. Відсутність відповідного фінансового ресурсу бюджету державним виконавцем було визнано поважною причиною для невиконання судового рішення, а тому провадження було закінчене при цьому зважаючи на поважність причини, штрафні санкції до боржника не застосовувалися. Крім того вказали, що подальший порядок виконання рішення суду встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28.10.2011 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 29526250 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-1354/2010, виданого 09.06.2011 року Крюківським районним судом м. Кременчука про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області здійснити дії по виплаті недоплаченої ОСОБА_1 в 2010 році щорічної допомоги на оздоровлення, виходячи із передбаченого абз.2 ч.4 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру п»яти мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати.

Розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука за № 31 від 03.11.2011 року за рішенням суду була нарахована щорічна разова допомога в розмірі 5648 грн., однак виплати проведено не було.

Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3М від 14.12.2011 року та 28.12.2011 року на боржника було накладено штрафи за невиконання рішення суду без поважних причин.

20.02.2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3М була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 29526250 на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013 року скасовано постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.06.2012 року та скасовано постанову головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 20.02.2012 року про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.8 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

24.04.2013 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 була винесена постанова про відновлення виконавчого провадження № 29526250 на підставі ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.08.2013 року був змінений спосіб та порядок виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука, на підставі якої видано виконавчий лист від 09.06.2011 року № 2а-1354/2010 щодо зобов»язання Управління праці та соціального захисту населення Крюківської районної ради м. Кременчука провести відповідні виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2010 рік, в розмірі, встановленому ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» та стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену суму грошової допомоги до Дня перемоги за 2010 рік в розмірі 5648 грн.

24.12.2013 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.03.2014 року скасовано постанову головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 24.12.2013 року про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

06.06.2014 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 була винесена постанова про відновлення виконавчого провадження № 29526250, на підставі ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 22.05.2015 року було закінчено виконавче провадження № 29526250 на підставі п.11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач не погоджуючись з постановою від 22.05.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 29526250 з підстав передбачених п.11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» звернувся до суду з позовом про її скасування.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Статтею 181 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 181 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем дотримано вимог ст. 18, ст. 181 КАС України та подано позовну заяву у передбачені Законом строки та до належного суду.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, що включає в себе сукупність дій органів і посадових осіб, визначених цим Законом, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу», які зобов'язані використовувати надані їм права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Пункт 11 частини 1 ст. 49 цього Закону передбачає повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;

Частина 3 ст. 75 цього Закону передбачає, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

При цьому, частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії,

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як зазначалося вище ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії, що підтверджується розпорядженням № 743032 від 10.01.2011 року. В подальшому ухвалою суду було змінено спосіб і порядок виконання рішення суду з зобовязального характеру на стягнення суми коштів відповідно до здійсненого перерахунку.

Однак, як вбачається з матеріалів справи рішення суду фактично не виконано.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.1 ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган, державні підприємство, установа, організація.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі «ОСОБА_4 проти Італії» зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Також, в своєму рішенні «Кечко проти України» Суд констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

В рішенні «ОСОБА_3 проти України» Суд знову повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. Проте, затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана. Суд допускає, що асигнування на виплату державних боргів може спричинити певні затримки у виконанні рішень з бюджету Уряду. Тим не менше, Суд вирішує, що не передбачивши таких асигнувань протягом трьох років підряд, держава-відповідач не виконала своїх зобов'язань за статтею 6 параграфу 1 Конвенції.

Відсутність у державному бюджеті коштів не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання зазначеної виплати, яка прямо непередбачена законом і за рішенням суду.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину неможливості виплатити кошти за рішенням суду, судом не приймається до уваги.

За наведеного, суд вважає, що відсутність у боржника коштів не може вважатись як поважною, так і взагалі причиною для невиконання судового рішення.

Відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження факту неможливості виконання боржником рішення суду та правомірності винесення оскаржуваної постанови, що свідчить про необґрунтованість закінчення виконавчого провадження з підстав п. 11. ч. 1 ст. 49 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, виходячи з вищевикладеного суд вважає, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження є неправомірною та вказує на бездіяльність виконавчої служби по примусовому виконанню рішення суду, яке є обовязкове та за Законом покладається на державну виконавчу службу.

Таким чином, постанова винесена головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 22.05.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 29526250 на підставі п.11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про поновлення виконавчого провадження № 29526250 з примусового виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.12.2010 року у адміністративній справі № 2а-1354/2010, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч. 1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби .

Судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 6 14, 17, 69 71, 158 163, 181, 255 КАС України, ст. ст. 19, 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.. ст. 11, 49, 75, 79, 82, 89, Закону України «Про виконавче провадження» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Полтавській області, за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання незаконною постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 22.05.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 29526250 на підставі п.11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

В задоволенні решти вимоги позивача - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області на протязі десяти днів з дня її проголошення, з одночасним подання копії апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАСУ, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В.І. Хіневич

Повний текст постанови виготовлено 31.07.2015 року.