Справа № 2а-7463/09/1170
Суддя: Г.М. Ком’якович
Дата ухвалення: 2010-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія Справа № 2а-7463/09/1170
Рядок звіту № 2.19.8
КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2010 року м. Кіровоград

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Комякович Г.М.

при секретарі - Господарікову М.О.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Олександрівського районного комунального агролісогосподарського підприємства

до відповідача: Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі

про скасування рішення № 5 управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі від 02.02.2009 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками або органами Пенсійного фонду, суд -

ВСТАНОВИВ:

Олександрівське районне комунальне агролісогосподарське підприємство звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі про скасування рішення № 5 управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі від 02.02.2009 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками або органами Пенсійного фонду на загальну суму 16457, 37 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Рішення № 5 УПФУ в Олександрівському районі від 02.02.2009 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками або органом ПФУ до Олександрівського районного комунального агролісогосподарського підприємства застосовані санкції у вигляді стягнення суми штрафу в розмірі 2182 грн.22 коп. та нарахування пені в розмірі 14 275 грн. 13 коп. за період з 20.03.2007 року по 20.01.2009 року.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.09.2008 року з Олександрівського районного комунального агролісогосподарського підприємства на користь УПФУ в Олександрівському районі було стягнуто заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, штрафної санкції та пені в сумі 48 988 грн.34 коп.

21.11.2008 року Олександрівським районним комунальним агролісогосподарським підприємством до Кіровоградського окружного адміністративного суду було подано заяву про розстрочення виконання рішення суду від 09.09.2008року.

16.01.2009 року Кіровоградський окружний адміністративний суд своєю ухвалою задовольнив заяву Олександрівського районного комунального агролісогосподарського підприємства і розстрочив виконання постанови суду від 09.09.2008 року строком на 4 роки, починаючи з січня 2009 року включно.

Також відповідно до ухвал Господарського суду Кіровоградської області від 9.10.2007 року та 09.04.2008 року про розстрочення виконання постанов цього ж суду від 16.07.07 року та 28.02.2008 року.

Позивачем зазначено, що Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі, було повідомлене про, те що Олександрівським районним комунальним агролісогосподарським підприємством подано відповідну заяву про розстрочення виконання рішення суду, однак не дочекавшись остаточного рішення суду, відповідачем було зараховано на погашення заборгованості за рішенням суду від 09.09.2008 року кошти підприємства, які надходили з метою сплати поточних щомісячних страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Внаслідок вищевказаних дій посадових осіб УПФУ в Олександрівському районі, штучно було створено заборгованість по сплаті щомісячних поточних платежів і відповідно прийняте оскаржуване Рішення № 5 від 02.02.2009 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками або органами Пенсійного фонду, з яким позивач не погоджується і вважає його таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

З метою, скасування вказаного зазначеного рішення позивач звернувся Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із скаргою, проте отримав відмову в задоволенні.

В судове засідання зявився представник позивача, який позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

В судове засідання зявились представники відповідача, які позовні вимоги не визнали, посилаючись на наступні обставини.

У звязку з великою сумою боргу та черговістю зарахування платежів, згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»№1058-IV сплачені страхові внески з 20.05.2008 року по 19.01.2009 року зараховано в рахунок погашення боргів з 20.02.2007 року по 20.04.2007 року, внаслідок чого застосовано фінансові санкції, які були відображені в рішенні № 5 від 02.02.2009 року.

При цьому рішення судів про відстрочення не взяті до уваги УПФУ в Олександрівському районі, оскільки програмою не передбачено не нараховувати штрафні санкції та пеню внаслідок винесення судами рішень про відстрочення платежів до ПФУ.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідач, Управління Пенсійного Фонду України в Олександрівському районі Кіровоградської області є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього ст. 12 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2001 року № 121/2001 з наступними змінами та доповненнями.

У відповідності до ст. 12 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону (крім норм, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього розділу) та Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджує Президент України.

Згідно зі ст. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2001 року № 121/2001 з наступними змінами та доповненнями, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України. Діяльність Пенсійного фонду України спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики України. Згідно ст. 15 Положення, пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі, та управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах.

У відповідності до п. 5 ст. 4 вказаного Положення, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу органів Пенсійного фонду України щодо, зокрема, забезпечення додержання підприємствами, установами, організаціями та громадянами законодавства про пенсійне забезпечення; забезпечення збирання та акумулювання страхових внесків, інших надходжень до бюджету Пенсійного фонду України відповідно до законодавства; стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не сплачених сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування; призначення і виплати пенсій; забезпечення повного та своєчасного фінансування витрат на виплату пенсій, допомоги на поховання та інших соціальних виплат, що здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно ст. 1 Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників

Згідно ч. 10 ст. 20 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно - правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частина 9 ст.106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачає, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників фінансові санкції, зокрема, п. 2 ч. 9 ст. 106 вище згаданого Закону передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі: 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно; 20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно; 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Згідно ч. 13. ст. 106 Закону №1058-IV про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Тобто, при нарахуванні фінансових санкцій, пені Управління Пенсійного фонду має зазначити в рішенні суму зобов'язання, виявити базові і календарні періоди за які нараховуються фінансові санкції; конкретні процентні ставки, і конкретну кількість днів прострочення оплати, та надіслати рішення протягом трьох робочих днів із дня їх винесення страхувальнику.

Крім того, відповідно до пп. 9.2. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року №64/8663, фінансові санкції, зазначені у підпунктах 9.3.2.-9.3.7 пункту 9.3 Інструкції, застосовуються органами Пенсійного фонду України до страхувальників, визначених пунктами 2.1.1-2.1.5 пункту 2.1 згаданої Інструкції.

П. 9.3.2. Інструкції визначає, що рішення про застосування штрафів, зазначених у даному підпункті, складається в залежності від терміну затримки сплати (погашення) страхових внесків:

1) при затримці до 30 календарних днів включно, на наступний день після закінчення зазначених 30 календарних днів рішення про застосування штрафу виноситься у розмірі десяти відсотків від суми фактично сплаченої (погашеної) за цей період недоїмки.

Тобто, рішення виноситься одне на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки за період з 1 до 30 календарного дня незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період;

2) при затримці сплати страхових внесків до 90 календарних днів включно, на наступний день після закінчення зазначених 90 календарних днів рішення про застосування штрафу виноситься у розмірі двадцяти відсотків від суми фактично сплаченої (погашеної) за цей період недоїмки.

Тобто, рішення приймається одне на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки за період з 31 до 90 календарного дня незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період;

3) при затримці сплати страхових внесків, що є більшою 90 календарних днів, рішення виноситься у розмірі п'ятдесяти відсотків від суми фактично сплаченої (погашеної) недоїмки.

Рішення приймається одне на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки за період від 91 календарного дня до дня фактичного погашення всієї суми недоїмки, незалежно від кількості випадків сплати за цей період.

З матеріалів справи вбачається, що 02.02.2009 року відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду № 5 , яким було вирішено стягнути з позивача суму штрафу в розмірі 33,2 % - 2 182,22 грн. (понад 90 днів затримки), що становить 50 %, у залежності від кількості днів затримки та нараховано пеню в розмірі 14 275, 13 грн., що становить 0,1% на суми недоїмки і фінансових санкцій за період з 20.03.2007 року по 20.01.2009 року.

У відповідності до ч. 5 ст. 20 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Базовим звітним періодом для позивача з урахуванням п. 1 ст. 14 та п. 6 ст. 20 цього Закону є календарний місяць.

Згідно до п. 11.11. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України платники, зазначені в підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, щомісяця складають у двох примірниках розрахунок суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у якому зазначають самостійно обчислені суми страхових внесків. Відповідно до абзацу 2 пункту 9 ст. 106 зазначеного Закону, відповідальність передбачена за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків.

У відповідності до п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:

10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;

20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу. Аналіз зазначених норм доводить, що обєктом застосування штрафу та нарахування пені є сплачена платником сума внесків, а не погашена сума недоїмки.

Крім того, за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Представник відповідача пояснив суду, що є певна програма, яка в автоматизованому порядку нараховує штрафні санкції та пеню за несвоєчасну сплату страхових внесків, при цьому даною програмою не передбачено врахування тих обставин, що можливе розстрочення сплати сум недоїмок, а тому рішення судів, які були прийняті про розстрочку сплати страхових внесків, штрафних санкцій та пені позивачем за період зазначений у рішенні. А поточні платежі страхових внесків у період із лютого 2008 року по січень 2009, які здійснювалися позивачем своєчасно були зараховані саме на погашення недоїмки минулих років, тобто тієї недоїмки, сума якої на підставі рішень судів була розстрочена.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ухвал Господарського суду Кіровоградської області від 09.10.2007 року (постанова від 16.07.07 про стягнення з Олександрівського районного комунального агролісогосподарського підприємства заборгованості по сплаті страхових внесків в сумі 24889, 92 грн. за період несплати з липня 2006 року по квітень 2007 року) і 09.04.2008 року (постанова від 28.02.08 про стягнення з Олександрівського районного комунального агролісогосподарського підприємства заборгованості по сплаті страхових внесків в сумі 22830, 11 грн. за період несплати з 20 жовтня 2006 року по 20 грудня 2007 року) та ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.01.2009 року (постанова від 09.09.2008 року про стягнення з Олександрівського районного комунального агролісогосподарського підприємства заборгованості по сплаті страхових внесків, штрафної санкції та пені по рішенню № 43 від 29.04.2008 в сумі 48988, 34 грн. за період несплати страхових внесків за травень 2008 року та штрафної санкції і пені за період несплати чи несвоєчасної сплати платежів до ПФУ з 21.03.2005 року по 20.02.2007 року) позивачу було розстрочено сплату недоїмки.

Також в судовому засіданні зясовано, що позивачем страхові внески починаючи з лютого 2008 року та у подальшому, а також суми недоїмки, які були розстрочені у відповідності до затверджених графіків сплачувалися вчасно, на підтвердження даного факту ним надано копії наступних квитанцій:

- квитанція № 30 від 20 лютого 2008 року на суму 2368 грн.32 коп.;

- квитанція № 11 від 20 лютого 2008 року на суму 1038 грн.00 коп.;

- квитанція № 70 від 18 січня 2008 року на суму 1038 грн.;

- квитанція № 69 від 18 січня 2008 року на суму 2386 грн.93 коп.;

- квитанція № 92 від 18 березня 2008 року на суму 4052 грн.;

- квитанція № 28 від 31 березня 2008 року на суму 1038 грн.;

- квитанція № 11 від 18 квітня 2008 року на суму 1038 грн.;

- квитанція № 10 від 18 квітня 2008 року на суму 3711 грн.;

- квитанція № 22 від 20 травня 2008 року на суму 1988 грн. 17 коп.;

- квитанція № 23 від 20 травня 2008 року на суму 952 грн.;

- квитанція № 31 від 30 травня 2008 року на суму 1038 грн.;

- квитанція № 75 від 18 червня 2008 року на суму 952 грн.;

- квитанція № 74 від 18 червня 2008 року на суму 3522,96 грн.;

- квитанція № 42 від 23 червня 2008 року на суму 1038 грн.;

- квитанція № 32 від 25 липня 2008 року на суму 952 грн.;

- квитанція № 43 від 23 липня 2008 року на суму 1038 грн.;

- квитанція № 61 від 18 липня 2008 року на суму 4070 грн.;

- квитанція № 31 від 15 серпня 2008 року на суму 3171 грн.;

- квитанція № 37 від 29 серпня 2008 року на суму 1038 грн.;

- квитанція № 32 від 15 серпня 2008 року на суму 952 грн.;

- квитанція № 3 від 18 вересня 2008 року на суму 3385 грн.;

- квитанція № 4 від 18 вересня 2008 року на суму 952 грн.;

- квитанція № 31 від 23 вересня 2008 року на суму 165 грн.;

- квитанція № 8 від 26 вересня 2008 року на суму 1038 грн.,

- квитанція К 82.163.1 від 17.10.2008 року на суму - 2890, 22 грн.,

- квитанція К82.129.1 від 18.11.2008 року на суму - 7000, 00 грн., в т. ч. розстрочений борг в сумі 952,00 грн.,

- квитанція К 82.230.3 від 28.11.2008 року на суму - 11000, 00 грн., в т. ч. розстрочений борг в сумі 1038,00 грн.,

- квитанція К 82.157.1 від 19.12.2008 року на суму - 10000, 00 грн., в т. ч. розстрочений борг в сумі 952,00 грн.,

- квитанція К 82.112.1 від 19.01.2009 року на суму - 10705, 00 грн., в т. ч. розстрочений борг в сумі 952,00 грн.,

- квитанція 82.10.1 від 02.03.2009 року на суму - 3010, 00 грн., в т. ч. розстрочений борг в сумі 3010, 00 грн.,

Як вбачається із наведеного, відповідач зарахував поточні платежі, сплачені позивачем в 2008 році в рахунок погашення недоїмки, пені та фінансових санкцій, що виникли у минулих періодах, та розрахував розмір штрафних санкцій та пені виходячи з того, що були сплачені недоїмка, пеня та фінансові санкції, що виникли в попередніх періодах, по яких були судами прийняті рішення про розстрочення їх сплати, а поточні платежі сплачені в меншій сумі.

Стосовно погашення суми недоїмки, відповідно до частини 5 статті 106 Закону України № 1058 суд зазначає, що даними нормами передбачене послідовне погашення недоїмки, пені, та фінансових санкцій при здійсненні сплати поточних сум страхових внесків (а саме вона мала місце у спірних відносинах), без порядку календарної черговості їх виникнення, як зазначено у першому реченні даного пункту.

Проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що зарахування відповідачем сплачених позивачем поточних сум страхових внесків в рахунок погашення боргів минулих років здійснене з порушенням вимог Закону, при цьому не взявши до уваги рішень судів, які вступили в законну силу про розстрочення платежів до ПФУ в Олександрівському районі, що призвело до неправильного визначення суми штрафу та пені.

Більш того, відповідачу про несвоєчасну сплату страхових внесків позивача до ПФУ в Олександрівському районі було відомо із його особового рахунку упродовж всього періоду, тобто із 20.03.2007 року і по 20.01.2009 року, проте рішення №5 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками або органами Пенсійного фонду на загальну суму 16457, 37 грн. прийнято тільки 2 лютого 2009 року, тобто майже через 2 роки.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 ст. 18 до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Страхові внески не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів, не підлягають вилученню з Пенсійного фонду або з Накопичувального фонду і не можуть використовуватися на цілі, не передбачені цим Законом.

Статтями 14, 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»встановлено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання. Страхувальник зобовязаний нарахувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Таким чином, законодавець повязує господарську діяльність підприємств з їх обовязком сплачувати страхові внески у відповідності із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», встановлені строки лише для стягнення недоїмки, пені та штрафів, а не для їх застосування.

Суд не застосовує цю норму, оскільки стягнення штрафу та його застосування відрізняються один від одного процедурою прийняття, наслідками та є різними по суті. Як вбачається із змісту рішення управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі №5 від 02.02.2009 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками або органами Пенсійного фонду мова йде саме про застосування фінансової санкції та пені, а не її стягнення.

Суд не застосовує цю норму, оскільки стягнення штрафу та його застосування відрізняються один від одного процедурою прийняття, наслідками та є різними по суті.

Тобто у даному випадку відсутній закон, що регулює правовідносини щодо строків застосування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату страхових внесків, а тому суд погоджується з доводами представника відповідача, щодо правомірного застосування закону, що регулює подібні правовідносини (аналогію закону).

Водночас до даних спірних правовідносин слід застосувати норми ст. 250 Господарського Кодексу України, якою передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Застосовуючи строк, передбачений ст.250 Господарського Кодексу України, суд не приймає до уваги норми п.15 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які встановлюють строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів у звязку з наступним.

Стаття 217 Господарського кодексу України передбачає, що адміністративно-господарські санкції застосовуються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 239 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф є різновидністю адміністративно-господарських санкцій.

Згідно з ч. 1 та 2 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, яка сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету при порушенні ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Статтею 106 зазначеного Закону передбачено, що виконавчі органи Пенсійного фонду мають право, тобто уповноважені, приймати рішення щодо накладення штрафів.

Таким чином, суд вважає, що штраф за порушення пенсійного законодавства є адміністративно-господарською санкцією, на застосування якої встановлені строки, передбачені ст. 250 Господарського кодексу України.

У відповідності до вимог ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав, та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.3 зазначеної статті цього ж Кодексу передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спо сіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед зако ном, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням не обхідного балансу між будь-якими несприятли вими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, як вбачається із наведеного відповідач є субєктом владних повноважень і приймаючи рішення № 5 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками або органами Пенсійного фонду до позивача в сумі 16457, 37 грн., діяв упереджено, нерозсудливо та не врахував всі обставини, що мали значення для прийняття цього рішення, зокрема ту обставину, що позивачем вживалися всі можливі заходи до погашення боргу, а саме: звернення до судів та винесення судами рішень, що набрали законної сили і ніким не були оскаржені у тому числі і відповідачем про розстрочення боргу по сплаті страхових внесків, штрафних санкцій та пені до УПФУ в Олександрівському районі, своєчасна сплата таких внесків у період з лютого 2008 року по 2009 рік.

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як субєкт владних повноважень не довів правомірність прийнятого ним спірного рішення від 02.02.2009 року № 5 з урахуванням всіх встановлених судом фактичних обставин та вимог законодавства.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку , що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати рішення № 5 управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі від 02.02.2009 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками або органами Пенсійного фонду на загальну суму 16457, 37 грн..

3. Судові витрати віднести на рахунок Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

В повному обсязі постанову складено 25 січня 2010 року.

Суддя підпис:

З оригіналом згідно:

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду