Справа № 2-а-55/10-0407
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2010-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2010 року Справа 2-а-55/10-0407

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ м. Дніпродзержинська УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області прапорщика міліції ОСОБА_2, про визнання неправомірними дій посадової особи, визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

21 грудня 2009 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому прохає: - визнати неправомірними дії інспектора ДПС ВДАІ м. Дніпродзержинська УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області прапорщика міліції ОСОБА_2, які були направлені на притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП; - визнати незаконною та скасувати постанову серії АЕ № 175563 від 12.12.2009 року, винесену інспектором ДПС ВДАІ м. Дніпродзержинська УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області прапорщиком міліції ОСОБА_2, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 255 грн., закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача складу зазначеного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач зазначив, що 12.12.2009 року близько 13 год. 25 хв., він, керуючи належним йому автомобілем «ВАЗ-2106» державний номер Ц9210ДП, здійснив зупинку біля правого краю проїзної частини дороги біля будинку № 9 по вул. Республіканській в м. Дніпродзержинську, Дніпропетровської області. В якості пасажирів в автомобілі перебували ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Край проїзної частини, біля якого була здійснена зупинка автомобіля, позначений бордюром. Будь-яка дорожня розмітка, дорожні знаки, які б забороняли зупинку чи стоянку транспортних засобів в зазначеному місці, були відсутні. Після зупинки автомобіля до нього підійшов відповідач, який попрохав предявити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля. Отримавши від позивача зазначені документи, відповідач повідомив, що позивач, начебто, порушив ПДР України, оскільки здійснив зупинку автомобіля в межах дії горизонтальної дорожньої розмітки жовтого кольору, яка забороняє зупинку в цьому місці, та яка, начебто, нанесена на бордюр правого краю проїзної частини. Оскільки ніякої горизонтальної дорожньої розмітки на зазначеному бордюрі взагалі не було нанесено, сам бордюр було повністю покрито снігом та грязюкою, та навіть, якщо будь-яку розмітку на ньому було нанесено, її б не було видно, правил дорожнього руху позивач не порушував, то висловив відповідачу свої заперечення. Відповідач не став його слухати, та склав у відношенні позивача протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, де зазначив, що позивач порушив правила горизонтальної розмітки, тобто вимоги п.1.4 (додаток 2) ПДР України. На пропозицію відповідача позивач заніс свої заперечення до протоколу та зазначив, що дійсно здійснив зупинку свого автомобіля біля бордюри жовтого кольору, оскільки не помітив його, так як він був покритий грязюкою та снігом. Однак визначити, що бордюр жовтого кольору насправді не було можливості, тому позивач зазначив це в протоколі лише зі слів відповідача. Незважаючи на заперечення, відповідач на підставі протоколу виніс постанову АЕ № 175563 від 12.12.2009 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та наклав штраф у розмірі 255 грн. Позивач вважає зазначені дії відповідача неправомірними, а протокол та постанову складеними незаконно, з наступних підстав. Позивач посилаючись на ст. 9 КУпАП, загальні засади теорії права, на п.п. 15.1, 15.2 ПДР України, стверджує, що діяв в межах, встановлених розділом 15 ПДР України, який регламентує зупинку транспортних засобів. Оскільки, в даному випадку, не було нанесено ніякої дорожньої розмітки та не було встановлено дорожніх знаків, які б забороняли зупинку чи стоянку транспортних засобів, узбіччя проїзної частини було відсутнє, позивач здійснив зупинку біля правого краю проїзної частини, не порушуючи ПДР України. У відповідності до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач складав в службовому автомобілі, без присутності позивача, потів вручив йому постанову з вимогою розписатися в ній, хоча, згідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Окрім того, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, відповідач під час розгляду справи не розяснив позивачеві його прав та обовязків, які має особа, що притягається до адміністративної відповідальності, і які передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право представляти докази, скористатися послугами адвоката, внаслідок чого позивач сам не зміг здійснити повноцінний захист своїх прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Відповідач відмовив в залученні до справи в якості свідків осіб, що були присутні в якості пасажирів в автомобілі позивача. Ділянку бордюри, біля якої було здійснено зупинку автомобіля, позивач зняв на фотокамеру належного йому мобільного телефону. На прохання позивача додати матеріали фотозйомки до матеріалів справи, відповідач також відповів відмовою. Посилаючись на ст. 251 КУпАП, позивач стверджує, що відповідач, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, жодних дій по доказуванню самої події правопорушення, складу правопорушення, вини позивача у його вчиненні не виконав, або виконав з порушенням законодавства, та безпідставно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач позов та його обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі. Додатково пояснив, що, коли він здійснив зупинку свого автомобіля, то рядом стояли два автомобіля. З цього приводу відповідач сказав, що водії уже оштрафовані. Окрім того, позивач послався на вимоги щодо розміщення дорожніх знаків, регламентованих ДСТУ 4100-2002 « Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила використання», згідно яких, розмітка повинна мати видимість в любий час доби і при різних погодних умовах, стійкість до змін температури, механічного та абразивного навантаження, хімічного та метеорологічного впливу. Всі технічні засоби повинні бути установлені (нанесені) таким чином, щоб однозначно могли тлумачитися та розпізнаватися учасниками дорожнього руху. Свої пояснення позивач підтвердив, посилаючись на фото місця події, виконане ним особисто за допомогою мобільного телефону, яке було оглянуте в судовому засіданні та прилучено до справи.

Відповідач інспектор ДПС ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов не визнає, оскільки при несенні служби по нагляду за рухом транспорту та пішоходів він діяв у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_1О та ОСОБА_3, підтвердили пояснення позивача, та показали, що жовтий колір на бордюрі в місці паркування автомобіля практично неможливо було побачити із-за грязі та снігу.

Згідно копії посвідчення водія АВР № 432148, виданого 14.06.1990 р., ОСОБА_1 має право керувати автотранспортними засобами.

Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення серії АЕ № 076845 від 12.12.2009 року, оригінал якого було оглянуто в судовому засіданні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, наданих ВДАІ з обслуговування Верхньодніпровського району та м. Вільногірська УДАІ ГУМВС України Дніпропетровській області: «12.12.2009 р.13 год. 25 хв. м. Дніпродзержинськ, вул. Республіканська, 9, ІДПС ВДАІ м. Дніпродзержинськ пр-к ОСОБА_2, склав цей протокол про те, що громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, місце поживання Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, Бульвар Миру 3-69. ... 12.12.2009 р. о 13.20 год. керуючи автомобілем ВАЗ-21206 д.н. Ц9210ДП, в м. Дніпродзержинську в. Республіканська -9, здійснив зупинку біля горизонтальної розмітки жовтого кольору, яка забороняє зупинку та стоянку транспортного засобу в цьому місці, чим порушив правила горизонтальної розмітки, чим порушив вимоги п.1.4 дод. (2) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП. Гр-ну ОСОБА_1 розяснені права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 12.12.2009 р о 13 год. 25 хв. в. Республіканська 9. Підпис особи, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи підпис. Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення: «Стоял возле бордюры желтого цвета, не заметил бордюр, т.к. бордюр был грязный, знаков больше никаких не было». До протоколу додано постанову 175561, є підпис про отримання копії протоколу та підпис посадової особи, яка склала протокол». Суд звертає увагу на те, що в протоколі номер постанови зазначено невірно, дійсний номер постанови АЕ № 175563

Згідно копії постанови серії АЕ № 175563 від 12.12.2009 року, яка була вручена позивачеві,: «12.12.2009 року м. Дніпродзержинськ, в. Республіканська -9, ІДПС ВДАІ м. Дніпродзержинськ пр-к ОСОБА_2, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, установив: « 12.12.2009 р. о 13.25 водій ОСОБА_1, 01.04.1965 р.н, мешкає - Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, Бульвар Миру 3-69, керуючи автомобілем ВАЗ-21206 д.н. Ц9210ДП, в м. Дніпродзержинську в. Республіканська -9 здійснив зупинку біля горизонтальної розмітки жовтого кольору, яка забороняє зупинку та стоянку транспортного засобу в цьому місці, чим порушив правила горизонтальної розмітки. Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, та керуючись положеннями ст.14-1, частин пятої, шостої ст. 258 та ст. 283 КУпАП, постановив: притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 255 грн., .... Примірник постанови отримав 12.12.2009 р. підпис, підпис посадової особи. Постанова може бути оскаржена згідно ст.ст.287-289 КУпАП протягом 10 днів від дня її винесення. Зазначена дата 22.12.2009 р. та до виконання 12.03.2010 р. Відповідно до ст. 291 КУпАП постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження. До постанови додаються додатки не зазначено».

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли внаслідок дій субєкта владних повноважень, що стосуються інтересів конкретної фізичної особи, а саме з факту винесення субєктом владних повноважень постанови про притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності.

Суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 12.12.2009 року інспектором ДПС ВДАІ м. Дніпродзержинська УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області прапорщиком міліції ОСОБА_2, який є субєктом владних повноважень та який діяв в межах своєї компетенції, на підставі безпосереднього виявлення порушення ПДР України, 12.12.2009 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АЕ № 076845 у відношенні ОСОБА_1 про скоєння останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та на підставі цього протоколу винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АЕ № 175563 від 12.12.2009 року про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, ОСОБА_1 за те, що він 12.12.2009 р. о 13.20 год. керуючи автомобілем ВАЗ-21206 д.н. Ц9210ДП, в м. Дніпродзержинську, по вул. Республіканська -9, здійснив зупинку біля горизонтальної розмітки жовтого кольору, яка забороняє зупинку та стоянку транспортного засобу в цьому місці, чим порушив правила горизонтальної розмітки, а саме, вимоги п.1.4 дод. (2) ПДР України, за що позивача було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн., копії вказаних протоколу та постанови були вручені позивачеві 12.12.2009 року.

З позовом до відповідача позивач звернувся в установлений законом десятиденний строк, згідно ст. 289 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що вищезазначені: протокол про адміністративне правопорушення і постанова у справі про адміністративне правопорушення складені в один і той же день 12.12.2009 року та в один і той же час 13 год. 25 хв., з різницею в пять хвилин після вчинення правопорушення.

Ні в протоколі, ні в постанові не зазначено, які саме за змістом права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, були розяснені позивачеві, свідків події не зазначено, інших доказів не прилучено.

Позивач заперечує факт розяснення йому його прав та обовязків під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Факти, викладені в протоколі та постанові про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсним обставинам справи щодо встановлення факту порушення вимог п.1.4 дод. (2) ПДР України з боку позивача.

Надаючи юридичну оцінку фактам та обставинам справи, суд керується наступними нормами права.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України; - з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; - обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо, (неупереджено); - добросовісно; - розсудливо; - з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; - пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); - з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; - своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

Відповідно до статті 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити, в тому числі відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил зупинки та стоянки водіями транспортних засобів, за що передбачене адміністративне стягнення в виді штрафу у розмірі від 15 до 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.п.1, 1.4 розд.34 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, зі змінами та доповненнями, п.1.- лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Жовтий колір мають лінії 1.4, 1.10, 1.17, а також 1.2, якщо нею позначаються межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів горизонтальна розмітка має таке значення: п.1.4 позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів. Застосовується самостійно або в поєднанні із знаком 3.34 і наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру.

Згідно Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» за № 185 від 22 лютого 2001 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 березня 2001 року за № 272/5463 (далі Наказ), а саме п.2.6.- зазначено, що при складанні протоколу, при викладенні обставин правопорушення вказується число, місяць, рік, час його скоєння, суть правопорушення, які саме протиправні дії вчинила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. У випадках, передбачених КУпАП, до протоколу вносяться прізвища, ім'я та по батькові двох свідків правопорушення, адреси їх місця проживання, а також ставляться підписи свідків.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дає письмове пояснення по суті скоєного правопорушення, яке записується в протокол, і ставить свій підпис, а також може робити заяви і клопотати по суті складання протоколу та розгляду справи (у разі відмови від пояснення або підписання протоколу про це робиться запис посадової особи, яка склала протокол, що підтверджується підписами свідків).

Посадова особа, яка розглядає протокол, виносить рішення про задоволення чи відхилення заяви або клопотання, про що робиться відповідний запис у протоколі.

Згідно пункту 2.7. Наказу до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення правопорушників, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи виявлення, знищення тощо).

Згідно пункту 2.11. Наказу у постанові, у розділі "ВСТАНОВИВ" вказується число, місяць, рік, час скоєння адміністративного правопорушення, прізвище та ініціали особи, яка його вчинила, викладаються обставини і суть скоєного правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи. Згідно п. 10.1.1 затверджених та введених в дію наказом Держстандарту України від 3 червня 2002 р. № 326 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також

було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників

дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення

тощо.). Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено. На ділянках доріг, де дорожню розмітку важко побачити (сніг, бруд тощо) або не можна відновити, повинні бути установлені відповідні за змістом дорожні знаки.

Згідно «Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року N 111, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2009 р. за N 576/16592: - п. 1.1. Інструкція з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС (далі - Інструкція) визначає завдання та функції працівників підрозділів дорожньо-патрульної служби (далі - підрозділи ДПС), що здійснюють нагляд за дорожнім рухом, взаємовідносини з учасниками дорожнього руху, дії під час отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП) та порушень правил, норм і стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, а також організацію взаємодії з іншими підрозділами органів внутрішніх справ України (далі - ОВС); - п. 2.1. Працівники підрозділів ДПС повинні мати необхідну професійну підготовку, високі моральні якості, бути дисциплінованими та пильними, стійко переносити труднощі, пов'язані зі службою, бути ввічливими й тактовними в спілкуванні з громадянами; - п. 13.3.4. одною із форм несення служби є використання працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, які мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, з метою фіксації порушень ПДР; п. 14.1. Підставою для зупинення транспортних засобів є: п.14.1.1. Порушення ПДР водіями, п. 14.1.7. Необхідність опитування водія чи пасажирів про обставини скоєння ДТП, адміністративного правопорушення, злочину, свідками якого вони є або могли бути; - п.18.1. Під час несення служби працівникам підрозділів ДПС забороняється: п. 18.7. У взаємовідносинах з учасниками дорожнього руху забороняється: звертатися до учасників дорожнього руху на "ти"; використовувати погрозливі чи ображаючі жести; допускати при спілкуванні зневажливий тон, грубість, неввічливе викладення зауважень, вирази або репліки, які ображають людську гідність, погрози; пред'являти безпідставні звинувачення; п.18.10. Використовувати під час несення служби технічні засоби та прилади, які не сертифіковані в Україні та не пройшли повірку або мають свідоцтво про повірку, термін дії якого минув. Згідно абзацу 3 п. 28.2., у розмові з громадянами працівники підрозділів ДПС зобов'язані виявляти спокій і витримку. Недопустимі грубощі, вирази та репліки, які ображають людську гідність, будь-які дії, що свідчать про неповагу до громадян, коментарі, які не стосуються виконання службових обов'язків.

Оцінюючи в сукупності зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, керуючись законом, суд приходить до висновку, що субєкт владних повноважень: інспектор ДПС ВДАІ м. Дніпродзержинська УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області прапорщик міліції ОСОБА_2 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного штрафу у розмірі 255 грн., діяв всупереч вимогам п.п.3,4,5,6,9,10 ч.3 ст.2 КАС України. Так в порушення вимог ст.251 КУпАП, ст.256 КУпАП, п.2.6, п.2.7 Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» за № 185 від 22 лютого 2001 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 березня 2001 року за № 272/5463, в порушення вимог п.п.3,4,5,6,9,10 ч.3 ст.2 КАС України, відповідач діяв необґрунтовано, упереджено, свої обовязки та права здійснив формально, тобто без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, не добросовісно та нерозсудливо, без урахування прав особи на участь у процесі прийняття рішення, не своєчасно, тобто протягом строку, в період якого позивач був позбавлений реальної можливості реалізувати своє право на захист, передбачене ст.268 КУпАП; без належного розяснення позивачу його прав та обовязків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить відсутність в протоколі текстуально викладених прав особи, що передбачені ст. 63 Конституції України, та прав і обовязків правопорушника, передбачених ст. 268 КУпАП, що викликає сумнів у тому, що ці права та обовязки, насправді, були доведені позивачеві, внаслідок чого він був позбавлений можливості реалізувати свої права, зокрема, користуватися послугами захисника та іншого фахівця у галузі права при розгляді справи про адміністративне правопорушення; в порушення ст.252 КУпАП - без всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи в їх сукупності: не визначивши правильно час складання протоколу про адміністративне правопорушення, час винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, зазначивши, що всі ці дії з притягнення до відповідальності виконувалися в один і той же час 13.25 год.; оскільки позивач письмово заявив про свою незгоду з правопорушенням, інших доказів до справи не було прилучено, тобто було проігноровано інші джерела доказів, які підтвердили б чи спростували наявність складу правопорушення в діях позивача; без врахування даних про особу позивача, тобто в порушення вимог ст.280 КУпАП, ст.268 КУпАП, без зясування того, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність; в протоколі про скоєне адміністративне правопорушення не було зазначено інших, будь-яких фактичних даних, на основі яких, у визначеному законом порядку, відповідач міг обєктивно і обґрунтовано встановити: наявність адміністративного правопорушення, винність позивача у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; не спростоване заперечення позивача, що він не міг помітити горизонтальну розмітку на бордюрі із-за того, що бордюра була покрита грязюкою та снігом, тобто рішення відповідачем було прийняте без врахування стану горизонтальної розмітки, який повинен відповідати певним технічним вимогам, і розмітка повинна мати достатню видимість для учасників дорожнього руху; до протоколу не долучено жодних матеріалів, що підтверджували б факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи виявлення, знищення тощо), матеріали фото-відеозйомки, які б могли бути визнані судом джерелами доказів; відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і виніс про це постанову: - необґрунтовано, тобто, за відсутності для такого висновку доказів, керуючись тільки власною думкою; без вирішення питання про задоволення чи відхилення заяв та клопотань позивача про надання таких доказів, про що свідчить відсутність будь-яких записів посадової особи у протоколі щодо вирішення клопотань, в той час, як позивач заперечував факт вчинення ним правопорушення; - в постанові не викладена обєктивна сторона події, а саме, не зазначено, який пункт ПДР України було порушено.

На підставі викладеного, керуючись законом, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, а саме про визнання дій інспектора ДПС ОСОБА_2, направлених на притягнення позивача до адміністративної відповідальності, неправомірними, про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за недоведеності його вини.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За приписами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів для підтвердження своїх заперечень проти заявленого позову, які б свідчили, про наявність вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, крім посилання на протокол серії АЕ № 076845 від 12.12.2009 року, який на підставі наведеного вище, суд визнає недопустимим джерелом доказів, суд приходить до висновку, що заперечення відповідача є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на обєктивно встановлених обставинах події та вимогах Закону.

Згідно вимог ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно п.1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки протокол про адміністративне правопорушення та постанова про адміністративне правопорушення, які були складені у відношенні позивача відповідачем - субєктом владних повноважень, - необґрунтовані і незаконні, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за недоведеності його вини, що, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1

Відповідно до вимог ч.5 ст.288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, даних про інші документально підтверджені витрати позивач не надав, тому, згідно ч.1 ст. 94 КАС України, судові витрати у даній справі в розмірі 03 гривні 40 копійок слід покласти за рахунок Держави України.

Керуючись ст.ст. 2-15,86,87,94,99-102,158-163,167,185,186,254 КАС України, ст. 247 п.1 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ м. Дніпродзержинська УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області прапорщика міліції ОСОБА_2, про визнання неправомірними дій посадової особи, визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії інспектора ДПС ВДАІ м. Дніпродзержинська УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області прапорщика міліції ОСОБА_2, які були направлені на притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП;

Визнати незаконною та скасувати постанову серії АЕ № 175563 від 12.12.2009 року, винесену інспектором ДПС ВДАІ м. Дніпродзержинська УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області прапорщиком міліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 255 грн., закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення.

Судові витрати у справі в виді судового збору в сумі 03 гривні 40 копійок покласти за рахунок Держави України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана в Вільногірський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в строк, установлений для подання заяви про апеляційне оскарження, через Вільногірський міський суд.

Копію постанови не пізніше наступного дня після її виготовлення в повному обсязі надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення позивачу та відповідачу.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.