Справа № 264/6081/14-а (2а/264/364/14)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року м. Київ К/800/46780/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Амєліна С.Є., Ємельянової В.І., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області про перерахунок пенсії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22 липня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2014 року,-

у с т а н о в и л а :

У липні 2014 року позивач звернувся із зазначеним позовом посилаючись на те, що є пенсіонером за віком, має статус дитини війни, а відтак має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року №2195-ІV (далі Закон №2195-ІV).

Посилаючись на те, що вимоги Закону №2195-ІV не виконані, а звернення про збільшення пенсії залишено без задоволення, просив зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з 1 січня 2014 року по день постановлення рішення у справі.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2014 року позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність та зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 9 січня по 22 липня 2014 року. В решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить судові рішення скасувати та відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про залишення скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для їх обов'язкового скасування відсутні.

Суди, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з вимог статті 6 Закону №2195-ІV, якою визначено, що «дітям війни» пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Статтею 7 Закону №2195-ІV передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджету систему України становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 1 січня до 31 грудня, а за особливих обставин - на інший період (стаття 96 Конституції України).

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не встановлено обмеження щодо виплат підвищення до пенсії «дітям війни» та не внесено змін до Закону №2195-ІV, а тому висновок судів про те, що з 1 січня 2014 року слід застосовувати положення статті 6 Закону №2195-ІV у зазначеній редакції є правильним.

Разом з тим, статтею 67 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ (далі Закон № 1622-VІІ) встановлено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону №2195-ІV застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Враховуючи те, що Закон № 1622-VІІ набув чинності 3 серпня 2014 року, висновок судів про часткове задоволення позову є правильним і таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства .

Таким чином, рішення судів відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області залишити без задоволення, а постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22 липня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: С.Є. Амєлін

В.І. Ємельянова

М.І. Мойсюк