Справа № 814/1743/15
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 липня 2015 р. Справа № 814/1743/15

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Порт Очаків",
до за участю представників: від позивача:ОСОБА_1 від відповідача: ОСОБА_2Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області,
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Порт-Очаків» звернулось до адміністративного суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень відповідача про визначення грошових зобовязань з податку на прибуток, податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та плату за користування надрами для видобування корисних копалин, в частині, що не підпадають під дію податкового компромісу.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити.

ТОВ «Порт Очаків» зареєстрований виконкомом Очаківської міської ради 31.01.97. Основними видами діяльності позивача є добування піску, гравію, глин і каоліну, будівництво водних споруд, вантажний морський транспорт, вантажний річковий транспорт, тощо.

В період листопад 2014 р. січень 2015 р. Очаківською ОДПІ здійснено планову виїзну перевірку ТОВ «Порт Очаків», за результатами якої складено ОСОБА_2 №2/22/24057648 від 16.01.15 (т.1 арк.спр.40).

За наслідками перевірки 10.02.15 уповноваженою особою Очаківської ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення № про визначення грошового зобовязання з податку на прибуток в сумі 545534 гривень та штрафу в сумі 136384 гривень; № про визначення грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 413116 гривень та штрафу в сумі 206558 гривень; № про зменшення розміру відємного значення на суму 141303 гривень; № про визначення грошового зобовязання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення в сумі 26826,59 гривень та 6706,65 гривень; № визначено штраф з податку на доходи фізичних осіб в сумі 32600,21 гривень; № визначено штраф з податку на доходи фізичних осіб в сумі 34490,44 гривень.

Суд досліджував аргументи, заперечення та докази сторін стосовно кожного правопорушення окремо.

1. Сума донарахованого податку на прибуток підприємству обрахована податківцями з наступних фактів: 1) 482123 гривень по фактам, які позивач не оскаржує та по яким досягнуто податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 Розділу ХХ ПК України; 2) заниження зобовязання на суму 63411 гривень та штраф на суму 15853 гривень за фактом не оприбуткування піску.

1.2. ТОВ «Порт Очаків» за допомогою теплоходу «Кінбурн» проводить роботи із здобутку піску з дну Чорного моря.

Під час перевірки ревізором встановлено, що в період з 22.10.13 по 31.10.13 теплохід «Кінбурн» проводив випробувальні роботи вантажного обладнання, під час яких здійснив 22 рейси. Пісок за цей час ТОВ «Порт Очаків» від теплоходу «Кінбурн» не оприбутковував.

Станом на 01.12.13 у бухгалтерському обліку ТОВ «Порт Очаків» на балансі був відсутній пісок.

02.12.13 ТОВ «Порт Очаків» оприбуткував у своєму обліку 6159 тонн піску. При цьому, в період з 01.12.13 по 11.12.13 відповідно до судового журналу теплохід «Кінбурн» пісок не здобував.

З зазначених обставин, ревізором було зроблено висновок, що в період з 22.10.13 по 31.10.13 ТОВ «Порт Очаків» здобував пісок теплоходом «Кінбурн», не оприбутковував його у день здобичі, й лише частково оприбуткував його 02.12.13.

Враховуючи середні показники здобичі піску теплоходом «Кінбурн» 410 тонн за рейс, ревізором обраховано 9020 тонн піску начебто здобутого теплоходом «Кінбурн» за 22 рейси 22.10.13 по 31.10.13 (т.1 арк.спр.44). Також враховуючи середню ціну 44,4 гривень за тонну, ревізором обраховано суму 400488 гривень не оприбуткованого піску, що вплинуло на зменшення податку на прибуток за 2013 рік на суму 63411 гривень (арк.спр.45).

Позивач в свою чергу, заперечив факт здобичі піску теплоходом «Кінбурн» в період з 22.10.13 по 31.10.13, пояснив, що в цей період теплохід проводив ходові випробування після проведеного ремонту двигунів, вантажного насосу, трубопроводів та ін., а не здобич піску. Зазначене підтверджується судовим журналом теплоходу (т.2 арк.спр.222).

Щодо оприбуткованого 02.12.13 піску, здобич якого не підтверджена судовим журналом теплоходу «Кінбурн», позивач пояснив тим, що завантаження піску в порту відбувається шляхом драфт-сюрвея, тобто візуально по лінії осадки судна. Зазначений метод не є точним, і відповідно до Методики визначення ваги вантажу на борту судна методом драфт-сюрвея, допускає помилку +/- 0,5% маси вантажу. Внаслідок цього, на причалі порту накопичуються надлишки піску, які оприбутковуються зазвичай наприкінці року (т.2 арк.спр.181-218)

Відповідно до ст.135.2 Податкового кодексу України доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених ПК України.

Разом з тим, у цьому випадку, доходи позивачу були встановлені не на підставі первинних документів, а на підставі порівняння середніх показників здобичі піску, середньої ціни піску, на той період, коли відповідно до первинних документів така здобич не здійснювалась.

Це є непрямим методом визначення податкових зобовязань. Разом з тим, діючий ПК України передбачає у ст.39 вичерпний перелік непрямих методів (порівняльної неконтрольованої ціни; ціни перепродажу; витрати плюс; розподілення прибутку; чистого прибутку). Застосований у цьому випадку ревізором метод, не підходить до жодного з цих непрямих методів.

Крім того, навіть якщо погодитись з думкою ревізора, що оприбутковані 02.12.13 6159 тонн піску є частиною піску, здобутого теплоходом «Кінбурн», то у такому разі Очаківська ОДПІ вимагає їх подвійного оприбуткування, перший раз самостійно підприємством як надлишки, другий раз - відповідно до ОСОБА_2 перевірки, як здобутий в період з 22.10.13 по 31.10.13.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність висновків відповідача з цього приводу.

Позов в цій частині належить задовольнити.

2. Сума донарахованого податку на додану вартість обрахована податківцями з наступних фактів: 1) 229698 гривень по фактам, які позивач не оскаржує та по яким досягнуто податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 Розділу ХХ ПК України; 2) 66748 гривень основного зобовязання за фактом не оприбуткування піску; 3) 67786,89 гривень сплаченого податку на додану вартість за дизпаливо ТОВ «Інвестнафтосервіс»; 4) 48883 гривень сплаченого податку на додану вартість за дизпаливо на користь ТОВ «Келмер».

2.2. Враховуючи викладені вище висновки суду про безпідставність нарахування податку на прибуток за фактом неоприбуткування піску, які нараховані непрямими методами, такі ж наслідки мають бути і щодо податку на додану вартість.

В цій частині позов належить задовольнити.

2.3.-2.4. Протягом червня-вересня 2013 року ТОВ «Порт Очаків» закуповував дизельне пальне у ТОВ «Інвестнафтосервіс» на суму 406721,61 гривень, з них податку на додану вартість 67786,89 гривень, а протягом вересня-грудня 2013 року у ТОВ «Келмер» на суму 293298 гривень, з них податку на додану вартість 48883 гривень.

Під час перевірки податківцями було встановлено, що товарно-транспортні накладні на перевезення дизельного палива від ТОВ «Інвестнафтосервіс», ТОВ «Келмер» на адресу позивача, мають численні недоліки, невідповідності та деякі відомості, зазначені в них, взагалі спростовані під час перевірки (відомості про водія ОСОБА_3, автомобіль ГАЗ 3309 та ін.).

На підставі зазначених невідповідностях у товарно-транспортних накладних, відповідач прийшов до висновку, що реальних господарських операцій між ТОВ «Порт Очаків» та ТОВ «Інвестнафтосервіс», ТОВ «Келмер» не було, а тому у позивача не має права включати сплачені на користь постачальників кошти до податкового кредиту.

В судовому засіданні представник позивача погодився з виявленими ревізором розбіжностями, але пояснив, що ці розбіжності є помилкою, оскільки ніякої необхідності у складанні товарно-транспортних накладних у підприємство не було, а вони складалися лише для майбутньої перевірки, оскільки відома практика роботи податкового органу, який вважає ці товарно-транспортні накладні обовязковими. (т.2 арк.спр.221-222).

Судом встановлено, що на території ТОВ «Порт Очаків» розташована нафтоналивна баржа «Водолій-3» (т.2 арк.спр.125). З 1 листопаду 2012 р. зазначена нафтоналивна баржа знаходилась на території порту на підставі договору з ТОВ «Келмер», а з 09.09.13 на підставі договору з ТОВ «Інвестнафтосервіс» (т.2 арк.спр.117, 121).

12.11.12 ТОВ «Порт Очаків» уклав договір поставки нафтопродуктів №КЛ-45/К з ТОВ «Келмер». Відповідно до цього договору поставка дизельного палива здійснюється на умовах FCA з баржі «Водолій-3» причалу ТОВ «Порт Очаків» (т.2 арк.спр.132)

Протягом червня-вересня 2013 ТОВ «Келмер» поставив на адресу позивача дизельного палива на суму 293298 гривень, з них податку на додану вартість 48883 гривень.

24.09.13 ТОВ «Порт Очаків» уклав договір поставки нафтопродуктів №ІНС-40/К з ТОВ «Інвестнафтосервіс». Відповідно до цього договору, поставка дизельного палива здійснюється на умовах FCA з баржі «Водолій-3» причалу ТОВ «Порт Очаків» (т.2 арк.спр.154)

Протягом вересня-грудня 2013 року ТОВ «Інвестнафтосервіс» поставив на адресу позивача дизельного палива на суму 406721,61 гривень, з них податку на додану вартість 67786,89

На підтвердження здійснених поставок ТОВ «Келмер» та ТОВ «Інвестнафтосервіс» видали позивачу податкові накладні на загальну суму податку на додану вартість 116669,89 гривень (т.2 арк.спр.1-85).

Зазначену суму позивач відобразив у складі власного податкового кредиту за червень-грудень 2013 року.

Відповідно ст.185 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є господарська операція з постачання товарів, постачання послуг, ввезення товарів (послуг) на митну територію України, вивезення товарів (послуг) у митному режимі експорту.

Відповідно до ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином, відповідно до Кодексу у підприємства є право на включення до податкового кредиту сплачених сум іншому платнику податку за умови проведення реальної господарської операції та наявності первинних документів, які підтверджують її проведення

Досліджуючи реальність та товарність цих договорів, відповідно до розяснення Вищого адміністративного суду України викладеного у листі № 742/11/13-11 від 02.06.11 суд вважає, що саме за цими господарськими операціям будь-яких не будь інших документів, ніж ті які були надані позивачем (договори, товарні накладні, податкові накладні, платіжні доручення, сертифікати відповідності), бути не може.

У будь-якому випадку, відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України обовязок доказування обставин безтоварності та не реальності господарських договорів покладено на податковий орган, а не на платника податків.

На думку суду, відповідачем таких доказів не надано, а висновки, зроблені в ОСОБА_3 перевірки є бездоказовими.

Щодо тих обставин, що товарно-транспортні накладні на перевезення дизпалива від ТОВ «Келмер», ТОВ «Інвестнафтосервіс» до ТОВ «Порт Очаків» мають численні невідповідності, суд виходить з того, що у цьому випадку це не має вирішального значення.

Товарно-транспортна накладна - документ, який, перш за все, підтверджує факт перевезення товару, як окремої послуги. Він має значення безпосередньо під час перевезення, для доведеності правомірності такого перевезення перед третіми особами, а також, як первинний документ, що підтверджує факт виконання послуги з перевезення.

Для підтвердження факту передачі товару від покупця продавцю досить товарної накладної.

У цьому випадку встановлено, що фактично ніякого транспортування товару не відбувалося, а постачальник здійснював його відвантаження безпосередньо з території самого покупця (з нафтоналивної баржі «Водолій-3»). Враховуючи, що переміщення дизельного палива від продавця до покупця відбувалося в межах території самого покупця, оформлювати у цьому випадку товарно-транспортні накладні немає ніякої необхідності.

Тому недоліки зазначених документів ніяким чином не можуть впливати на висновки щодо реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Келмер», ТОВ «Інвестнафтосервіс» з поставки дизельного палива.

Інших підстав для заперечення реальності цих правочинів відповідач не навів.

ТОВ «Келмер», ТОВ «Інвестнафтосервіс» є зареєстрованими платниками податку на додану вартість (т.2 арк.спр.85, 86), факт сплати позивачем на їх користь податку на додану вартість підтверджується платіжними документами та податковими накладними (т.2 арк.спр.1), фактична наявність зазначеного палива підтверджується сертифікатами відповідності та (т.2 арк.спр.53-57, 40-44).

В цій частині позов належить задовольнити.

3. Сума в 141303 гривень в податковому повідомленні-рішенні № складається: 1) 140970 гривень податку на додану вартість, сплаченого на користь ТОВ «Келмер» в червні 2013 року за дизельне паливо; 2) 333,40 гривень за фактом подвійного внесення до податкового кредиту коштів, сплачених ТОВ «Центр оцінки відповідності «Фактум».

3.1 Враховуючи вищевикладені висновки суду про безпідставність нарахування податкових зобовязань з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Келмер» за червень-вересень 2013 р. за фактом недоліків товарно-транспортних накладних, такі ж наслідки має і зменшення розміру відємного значення.

В цій частині позов належить також задовольнити.

3.2. Стосовно включення до розшифрування податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів у податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року однієї і той самої податкової накладної ТОВ «Центр Оцінки відповідності «Фактум» на суму 333,40 гривень, позивачем не надано жодного спростування.

В цій частині позову належить відмовити.

4. Податковим повідомленням-рішенням № донараховано ТОВ «Порт Очаків» 26826,59 гривень основного зобовязання та 6706,65 гривень штрафу з податку з плати за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення за фактом додаткової здобичі 9020 тонн піску в період 22.10.13 по 31.10.13, які обраховані ревізором в ОСОБА_3 перевірки.

Враховуючи висновки суду про недоведеність податковим органом факту здобичі 9020 тонн піску в період в період 22.10.13 по 31.10.13, які викладені вищі, позивач не може нести за це відповідальність і у вигляді цього податку.

В цій частині позов задовольнити.

5. За період з 01.04.12 по 31.12.13 ТОВ «Порт Очаків» нараховано податку на доходи фізичних осіб всього в сумі 973685,31 гривень. З них, без затримки перераховано до бюджету 879549,62 гривень. Суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 94135,69 було перераховано в бюджет в 2014 році.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, в 2013 році на підприємстві були складнощі з виплатою заробітної плати, яка нараховувалося у повному обсязі, а виплачувалась з затримкою. Внаслідок цього, були факти затримок і в перерахуванні нарахованих на заробітну плату робітників податків з доходу фізичних осіб. Зазначена заборгованість по зарплаті та податку на доходи фізичних осіб була повністю погашена в 2014 році підприємством самостійно, ще до проведення планової податкової перевірки.

Податковими повідомленнями-рішеннями відповідача № від 10.02.15 та № від 30.04.15 за вказані порушення застосовані штрафи в сумі 32600,21 гривень та 34490,44 гривень відповідно.

Відповідно до ч.1 ст.127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.127 ПК України передбачено, що штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Враховуючи, що факти несплати податку на доходи фізичних осіб, були самостійно усуненні платником податків до проведення перевірки, він не може нести за це відповідальність.

В цій частині позов належить задовольнити.

Позов задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Очаківської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 10.02.15 в частині визначення 63411 гривень основного зобовязання та 15853 гривень штрафу.

3. Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Очаківської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 10.02.15 в частині визначення 183418 гривень основного зобовязання та 91709 гривень штрафу.

4. Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Очаківської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 10.02.15 в частині зменшення розміру відємного значення на суму 140970 гривень.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Очаківської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 10.02.15.

6. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Очаківської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 10.02.15.

7. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Очаківської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № від 30.04.15.

8. В решті позову відмовити.

9. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 17.07.15

Суддя В.В. Біоносенко