Справа № 2-а-8183/11
Суддя: Грачов В. Л.
Дата ухвалення: 2011-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-8183/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2011 року Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Грачов В.Л розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську Донецької області про стягнення недоплаченої суми пенсії

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську Донецької області на його користь недоплачену з вини відповідача пенсію за період з 01.01.2004 року по 01.12.2008 року. Позивач посилається на те, що він є постраждалим в наслідок аварії на ЧАЕС, внаслідок захворювання, його визнано інвалідом війни 2-ї групи та віднесена до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивачеві стало відомо, що 21.07.2009 року набрала чинності постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.04.2008 року, якою був підтверджений факт порушення його права в частині постійної недоплати йому пенсії у встановленому законом розмірі, а саме : основної пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні заявлених вимог наполягав.

Представник відповідача в содове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив у задоволенні вимог відмовити за вказаними у запереченнях мотивами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивач має статус особи, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії - інвалід війни 2 ї групи, що підтверджується відповідним посвідченням серії та довідками медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Як встановлено у ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно з частиною 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у редакції Закону України від 06.06.96р. № 230 96-ВР в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 2-ї групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижче 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини 1 статті 50 зазначеного Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у редакції Закону України від 06.06.96р. № 230/96- ВР, особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 2-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Частиною 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у редакції Закону України від 05.10.2006р. № 23 1-У встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1-4 категорії осіб, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просить захистити його порушене право з 01.01.2004 року по 01.12.2008 року. Відповідно до абз.4 ч. 2 ст. 1 Закону № 796-Х11, державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання базується зокрема на принципі соціального захисту людей, відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Таким чином зважаючи на діючі в період з 01 січня 2004 року вимоги ст. 54 Закону № 796-Х11, щодо визнання мінімального розміру пенсії позивача у кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у відношенні до мінімальної пенсії за віком, відповідач протягом зазначеного періоду зобовязаний був здійснити відповідні нарахування пенсії позивача без отримання заяв про перерахунок чи будь-яких документів на підтвердження такого перерахунку.

Судом встановлено, що позивач належить до 1-ї категорії 2-ї групи інвалідності, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач виходив з того, що у 2004 році розмір мінімальної пенсії за віком становив 50 грн.; у 2005 році - 332 грн.;у 2006 році з 01.01.по 30.03 -350грн., з 01.04.по 30.09.- 359грн., з 01.10.по 31.12.-366грн.; у 2007 році з 01.01. по 31.03.- 380грн., з 01.04. по 30.09.-406грн.,з 01.10 по 31.12.-411грн. Різниця між сплаченою сумою відповідачу та сумою, що мала бути сплачена відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та ст.. 71 Закону України № 231-У від 05.10.2006 року про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Статтею 76 Закону читко визначено, що право на подання позову про відшкодування завданої шкоди, заподіяної життю і здоровю, не обмежується строком давності. Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування нараховані суми пенсії, неотриманні з вини органу, що призначає пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з урахуванням компенсації втрати частини доходів. Протягом 2006-2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, у 2009 році та на даний час ст.. ст. 49, 50, 54 Закону України № 796-Х11 діяли і діють в редакції від 06.06.1996 року. Постанови Кабінету Міністрів України, встановлюючи значно менший розмір для розрахунку основної та додаткової пенсій, ніж встановлений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також встановлюючи конкретні мінімальні розміри державної пенсії, суперечать положенням Закону України № 796-Х11.

Враховуючи вищевикладене та пріоритетність законів над підзаконними нормативно-правовими актами, відповідач при обчисленні пенсій позивачу повинен був керуватись виключно Законом України № 796-Х11 в редакції від 06.06.1196 року та Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Тому відмова відповідача в здійсненні перерахунку пенсії за зазначений період позивачу є необґрунтованою.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що набрав чинності 01.01.2004 року, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Отже, відповідач повинен був виконувати вимоги вищезазначеного Закону, який встановлював співвідношення з мінімальною пенсією за віком, яка визначається з прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Положення ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є зміна прожиткового мінімуму з дня його встановлення. Таким чином, мінімальний розмір пенсії за віком залежить від розміру прожиткового мінімуму. В той же час розмір пенсії позивача встановлюється враховуючи розмір пенсії за віком. Отже, суд вважає протиправною відмову відповідача в перерахунку пенсії у разі встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Також, суд вважає, що посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності - є безпідставним, відповідно до виплати та перерахунку додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так як відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, яка завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю. Окрім того, ушкодження здоровю, яке привело до втрати працездатності, ОСОБА_1 отримала під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, яка є ядерним інцидентом в тлумаченні п.п. k п. 1 ст. І Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року (надалі Конвенція), до якої Україна приєдналася 12 липня 1996 року (Закон України «Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду»№ 334/96-ВР від 12 липня 1996 року). Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який з 06 червня 1996 року містить повне визнання державою відповідальності за шкоду здоровю, втрату працездатності, завдану особам постраждалим від Чорнобильської катастрофи та зобовязання держави відшкодувати цю шкоду в повному обсязі (стаття 13 закону). Згідно п. 1 статті ІV Конвенції відповідальність за ядерну шкоду є абсолютною.

Стаття V (B) Конвенції зобовязує кожну країну, яка підписала конвенцію, забезпечити можливість особам, яким завдана ядерна шкода, реалізувати свої права на відшкодування ядерної шкоди. Стаття VI Конвенції передбачає строк позовної давності за вимогами про відшкодування ядерної шкоди завданої здоровю в тридцять років. П. b) ч. 1 ст. VI Конвенції надає право країнам, які підписали Конвенцію, збільшувати строк позовної давності в цьому випадку. Всі питання повязані з застосуванням Конвенції передбачено вирішувати на підставі закону країни, яка цю Конвенцію ратифікувала. Таким законом є прийнятий 3 грудня 1997 року Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з приєднанням України до Віденської конвенції»№ 684/97-ВР, який вніс зміни до Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку»№ 39/95-ВР від 8.02.1995 р. Так згідно ст. 72 цього Закону відповідальність за ядерну шкоду є абсолютною - настає незалежно від встановлення вини оператора (установи, що експлуатує ядерну установку). Стаття 76 визначає, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоровю особи, не обмежується строком давності. В якості відшкодування завданої ядерної шкоди здоровю ОСОБА_1, під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, йому були призначені виплачувані пенсії.

Суд приходить до висновку щодо протиправності відмови відповідача в перерахунку державної та додаткової пенсії позивачу, в розмірах, які не відповідають Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.19, ст.22, ст.46, ст.152 Конституції України, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України»від 08.11.2005 року, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст.11, 71, 86, 99, 159 163, 256 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м.Артемівську Донецької області про стягнення недоплаченої суми пенсії задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м.Артемівську Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку основної пенсії, передбаченої ч.4 ст. 54 та додаткової пенсії, передбаченої ч.1 ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»із розрахунку мінімальної пенсії за віком визначеної ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 01.01.2004 року по 01.12.2009 року незаконним.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі Донецької області донарахувати та виплатити ОСОБА_1, як інваліду 2-ї групи основну пенсію у відповідності до ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію згідно ч.1 ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з урахуванням ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та ЗУ «Про державний бюджет України на відповідний рік»та збільшити пенсію згідно ст.. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни та їх соціальний захист»з урахуванням виплаченого за період з 01.01.2004 року по 01.12.2008 року.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя В. Л.Грачов