Справа № 808/8676/14
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/8676/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2015 року

справа № 808/8676/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року у справі №808/8676/14 за позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Кліон» до Запорізької митниці Міндоходів про скасування рішення , -

в с т а н о в и в :

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що при митному оформленні товарів, які ввозились на територію України, товариство задекларувало їх митну вартість за основним методом - ціною договору (контракту), додавши до декларації документи, що підтверджують їх вартість згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України. Однак, на думку позивача, митний орган безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору (контракту) та прийняв протиправне рішення про коригування митної вартості та картку про відмову в митному оформленні.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2015 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №112050000/2014/000213/1 від 13.06.2014 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/003379 від 13.06.2014 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Запорізька митниця Міндоходів звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що декларантом не надано до митного органу всіх належних документів на підтвердження митної вартості товару за методом №1, натомість надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не можуть бути використані відповідачем для підтвердження митної вартості, заявленої декларантом.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з контрактом № 8S/2013І від 10.07.2013 з Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска, Інк, США, ним було ввезено на митну територію України морожений минтай (далі - товар), (асортимент, кількість, вартість та умови визначались сторонами в інвойсах на кожну партію товару). Частина від замовленої партії товару по інвойсу постачальника № WDEL 000950 від 23.03.2014 постачалася за ціною 1,80 доларів США за кг, на умовах СІF м. Одеса, Україна.

10.06.2014 року по вказаній електронній системі надійшло повідомлення, що, згідно з вимогами ст. 53 МК, митний орган дійшов висновку, що документи, які надано до митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості й містять розбіжності, а саме: 1) згідно контракту в переліку товаросупровідних документів присутня експортна декларація, але до митного оформлення вона не наддавалась; 2) в наданому прас-листі не вказані витрати на оформлення товаросупровідних документів й податки та збори в країні продавця; 3) наданий прас-лист не містить повної інформації згідно загальноприйнятної світової практики, а саме умов платежу.

Митним органом були витребувані додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, - виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації виробника товару; копію митної декларації країни відправлення.

13.06.2014 митниці було надано витребувані додаткові документи - каталог Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска,Інк; листи останнього від 10.06.2014 з поясненнями про причини неможливості надання експортної декларації, з поясненнями до прайс-листа та про склад бухгалтерської документації постачальника, з доданням контейнерного маніфесту.

08.07.2014 р. позивач, керуючись ст.. 55 МК України, додатково надав відповідачу недостатню інформацію у вигляді листа постачальника від 21.03.2014 року про умови оплати на підставі яких був виписаний прас-лист постачальника, проте відповідачем свого рішення скасовано не було.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було вірно визначено митну вартість товару за методом №1, що підтверджено наданими декларантом до митного оформлення документами. Висновки митного органу не відповідають дійсним обставинам справи, що свідчить про необхідність скасування оскаржуваного рішення та картки відмови, як таких, що порушують права та законні інтереси позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем до митного органу було надано пакет документів, перелік яких наведено вище в даному судовому рішенні.

За результатами перевірки документів, по ВМД , при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості відповідачем були виявлені розбіжності: 1) згідно контракту в переліку товаросупровідних документів присутня експортна декларація, але до митного оформлення вона не наддавалась; 2) в наданому прас-листі не вказані витрати на оформлення товаросупровідних документів й податки та збори в країні продавця; 3) наданий прас-лист не містить повної інформації згідно загальноприйнятної світової практики, а саме умов платежу.

Для усунення виявлених розбіжностей позивачем були надані наступні документи: каталог Інтернейшнл Сіфудз оф Аляска,Інк; листи останнього від 10.06.2014 з поясненнями про причини неможливості надання експортної декларації, з поясненнями до прайс-листа та про склад бухгалтерської документації постачальника, з доданням контейнерного маніфесту.

В подальшому, після прийняття відповідачем оскаржуваних рішення та картки відмови, позивачем також було надано лист постачальника від 21.03.2014року про умови оплати на підставі яких був виписаний прайс-лист.

Однак, митний орган проігнорувавши надані позивачем документи прийняв оскаржувані рішення та картку відмови, з причин ненадання пояснень щодо розбіжностей, що містяться в документах поданих до митного оформлення, а саме відсутності експортної декларації та відсутності підтвердження умов оплати товару.

В той же час, у відповідності до листа постачальника від 10.06.2014 зазначено, що компанії, які експортують товари з США, вартістю понад 2500 дол. США, в будь-які країни, окрім Канади, повинні заповнювати експортну форму. Якщо раніше вони могли подавати експортну декларацію в паперовому вигляді, то нове федеральне законодавство, що регулює торгівлю та вступає в законну силу з 02.07.2008, вимагає від всіх експортерів перестати використовувати паперові носії та надавати таку інформацію в електронному вигляді через Автоматизовану систему експорту (AES). Компанії повинні перейти на цю систему до 30.09.2008. Відповідно до закону про конфіденційність (830.60), електронна інформація про експорт (ЕЕІ), що міститься в AES, є конфіденційною та може бути використана виключно для офіційних цілей, встановлених Міністерством торгівлі США. Тільки офіційні органи США мають доступ до AES. Згідно з вищевказаним законом 830.60, постачальнику заборонено надавати інформацію про експорт (ЕЕІ) на запити державних органів інших країн та іншим організаціям. Номер файлу AES повинен бути зазначений в коносаменті в якості підтвердження передання даних в AES. (а.с. 43)

Згідно з листом постачальника від 10.06.2014, постачальник повідомив, що в прайс-листі від 20.03.2014 зазначена ціна 1,8 дол. США за кг на умовах CIF Одеса, Україна, що, відповідно до Інкотермс, включає в себе оплату всіх податків і митних платежів в країні продавця. Оформлення товаросупровідних документів та маркування входять в ціну товару. (а.с.44) Крім того, компанія повідомила, що бухгалтерським документом компанії є інвойс, а продукція відпускається зі складу на підставі контейнерного маніфесту. Крім того, постачальник надав ТОВ «КЛІОН» зазначений контейнерний маніфест (а.с.46).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що митний орган наділений повноваженнями щодо відмовлення у митному оформленні товарів та коригування їх митної вартості за методами визначеними в МК України, лише в разі наявності на те, об’єктивних підстав, а саме у разі неможливості підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару на підставі поданих документів до митного оформлення.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ТОВ «КЛІОН» було подано достатній обсяг документації на підтвердження митної вартості товару, заявленої декларантом в ВМД., в свою чергу, сам факт наявності в електронній системи митного органу ціни по аналогічних товарах не може слугувати підставою для неприйняття митної декларації позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги митного органу про ненадання позивачем додатково до митного оформлення виписки з бухгалтерської документації країни відправлення суд зазначає, що вказані доводи є необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки позивачем було надано пояснення та листи відправника з зазначенням складових вартості, що знайшли відображення в прас-листі по ввезеному товару.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідачем в своїй апеляційній не зазначено конкретно, яку саме виписку з якої саме бухгалтерської документації країни відправлення та на підтвердження яких саме складових митної вартості не було подано ТОВ «Кліон» додаткового до митного органу, та яким саме чином неподання таких документів завадило митному органу підтвердити митну вартість товару за основним методом, з урахуванням всіх раніше податних документів.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу неправомірності винесення рішення про коригування митної вартості товарів та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні та випуску чи пропуску товару через митний кордон України, що є достатньою підставою для скасування рішення та картки, як таких, що порушують права та законні інтереси позивача.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів – залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від від 17 березня 2015 року у справі №808/8676/14 – залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко