Справа № 826/14566/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Качур І.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія"

до

Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві

про

визнання протиправною бездіяльності, зняття арешту

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія" з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, в якому просило: - визнати протиправною бездіяльність державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо не зняття вчасно арештів з рахунків ТОВ «Лізингова компанія»; - зняти арешти з рахунків ТОВ «Лізингова компанія», що були накладені в рамках виконання Наказу Господарського суду м. Києва від 17.11.2006 році №4/335.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюються на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Ознайомившись із доданими до позовної заяви матеріалами, судом встановлено, що на підставі наказу Господарського суду міста Києва №4/335 від 17.11. 2006 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження та Постановою ДВС у Шевченківському районі м. Києва від 12.12.2007р. було накладено арешти на рахунки Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія" (боржника).

Статтею181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Згідно статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 4 статті 82 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Слід зазначити, що Окружному адміністративному суду міста Києва підсудні адміністративні справи у яких однією із сторін є учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, які звертаються до адміністративного суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси на підставі виконавчих документів, виданих Окружним адміністративним судом міста Києва або виконавчих приписів нотаріусів, в інших випадках, рішення державної виконавчої служби винесені на виконання документів виданих іншими судами, не підлягають розгляду цьому адміністративному суді.

Фактичні обставини справи свідчать, що позовні вимоги стосуються судового контролю за виконанням виконавчого листа № 4/335 від 17.11.2006 виданого Господарського суду м. Києва від 17.11.2006 році №4/335, а отже не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 28 вересня 2009 року № 1276/10/13-09 щодо проблемних питань що виникають під час розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби.

Згідно пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Поряд з цим, суд роз’яснює позивачу, що заявлені позовні вимоги належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі суддя постановляє ухвалу.

На підставі вищенаведеного, згідно пункту 1 частини першої статті 109, статті 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу негайно.

3. Роз’яснити позивачу про його право на звернення із вказаним позовом до суду загальної юрисдикції, в порядку передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, а також вказати на те, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

4. У випадку оскарження ухвали позовні матеріли будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.А. Качур