Справа № 2а-1290/12/1470
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-1290/12/1470

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, третя особа - відкрите акціонерне товариство "ЕК Одесаобленерго" про скасування постанови № 9 від 13.02.2012 р., -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2012 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулось з вищевказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що адміністративна будівля, за експлуатацію якої на позивача накладено штраф оскаржуваною постановою, фактично прийнята в експлуатацію в 1977 р., у той час як нормативні акти, які передбачають оформлення прийняття в експлуатацію об'єкту відповідним актом, прийняті значно пізніше і не мають зворотної сили. Крім того, зазначав, що позивач не може нести відповідальність на підставі абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», так як зазначена стаття передбачає відповідальність суб'єктів містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів, а позивач не є замовником будівництва об'єкту в розумінні вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також, позивач вказував, що акт та протокол від 13.02.2012 р., на підставі яких винесено оскаржувану постанову, складено в присутності особи, яка не є уповноваженою особою позивача.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Скасовано постанову управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 13.02.2012 р. № 9 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Не погоджуючись з даною постановою суду прокурор Роздільнянського району Одеської області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що Протягом 1977-1993 р.р. було збудовано адміністративну будівлю (головний корпус - Лит-Б), яка розташована у м. Миколаєві, вул. Громадська, 40. Перевіркою, проведеною відповідачем (акт від 13.02.2012 р.), було встановлено порушення позивачем ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Зміст порушення полягав в експлуатації вищезазначеної адміністративної будівлі без прийняття її в експлуатацію. На підставі вищенаведеної перевірки відповідачем складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил (про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт) (далі - припис), яким від позивача вимагалося зупинити експлуатацію адміністративної будівлі головного корпусу по вул. Громадянській, 40, в м. Миколаєві, усунути порушення вимог містобудівного законодавства до 13.03.2012 р.

Позивачем вказаний припис оскаржувався в судовому порядку. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.06.2012 р. у справі № 2а-1523/12/1470 адміністративний позов ПАТ «Миколаївобленерго» задоволено.

Постановою від 20.09.2012 р. Одеський апеляційний адміністративний суду задовольнив апеляційну скаргу Інспекції та скасував постанову суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.12.2014 р. касаційну скаргу ПАТ «Миколаївобленерго» залишено без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду без змін.

При цьому суди апеляційної та касаційної інстанції встановили, що право власності на адміністративну будівлю головного корпусу (Літ-Б) ПАТ «Миколаївобленерго» по вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв не зареєстровано та на зазначений будинок відсутні свідоцтво про право власності, витяг з Реєстру з зазначенням власника або свідоцтво про постійне користування зазначеною будівлею. Отже, у розумінні норм діючого законодавства, позивач не є власником або користувачем зазначеного будинку.

Також, 13.02.2012 р. відповідачем складено протокол про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - протокол) позивачем. В даному протоколі зазначено, що в результаті перевірки додержання вимог містобудівного законодавства при експлуатації адміністративної будівлі головного корпусу (Літ-Б) по вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, виявлено порушення ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: експлуатація вищевказаного об'єкту будівництва позивача без прийняття його в експлуатацію.

На підставі протоколу від 13.02.2012 р. відповідач виніс постанову № 9 від 13.02.2012 р. про накладення на позивача штрафу в сумі 96570,00 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова), згідно з абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а саме: експлуатація адміністративної будівлі головного корпусу (Літ-Б) ПАТ «Миколаївобленерго» по вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, без прийняття в експлуатацію. З зазначеною постановою позивач не згоден та оскаржує її в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є власником або користувачем адміністративної будівлі.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

За змістом п. 1.8 СНиП III-А.10-66, Часть III, Раздел А, Глава 10 «Приемка в эксплуатацию законченных строительством предприятий, зданий и сооруженй, запрещается приемка в эксплуатацию объектов с недоделками, препятствующими их нормальной эксплуатации и ухудшающими санитарно-гигиенические условия и безопасность труда работающих, с отступлениями от утвержденного проекта или состава пускового комплекса, а также без опробования, испытания и проверки работы всего установленного оборудования и механизмов. Абзацом 2 п. 1.12 вищенаведеного СНиПа передбачено, що датой ввода эксплуатацию объектов, принимаемых в соответствии с пунктом 1.10, считается дата подписания акта рабочей комиссией (мова оригіналу).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.92 р. № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (п. 2) порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не включених до державного замовлення, визначається Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом України. На підставі зазначеної постанови у кожному регіоні затверджені (за погодженням із Держбудом) положення про порядок прийняття в експлуатацію об'єктів, що не є державною власністю. Всі вимоги порядку прийняття в експлуатацію об'єктів недержавної власності визначені у цьому положенні.

На підставі ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

За правилами ч. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

У відповідності до ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Окрім вищенаведених норм діючого законодавства існує низка нормативних актів, прийнятих за часів СРСР та незалежної України, якими прямо та безпосередньо заборонялася експлуатація будинків у відсутності їх вводу в експлуатацію. Отже, з часів СРСР до поточного часу не було періоду коли можна було експлуатувати будинок без його вводу в експлуатацію.

За змістом ст. 395 ЦК України передбачено, що речовими правами на чуже майно є: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

На підставі ст. 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Отже, користувач має право захищати майно від порушень навіть не пов'язаних з позбавленням володіння, виключно у випадку отримання користування такого майна у його законного володаря.

З матеріалів справи вбачається, що на зазначений будинок взагалі не мається свідоцтва про право власності, витягу з Реєстру з зазначенням власника або свідоцтва про постійне користування зазначеною будівлею.

Таким чином, у розумінні норм діючого законодавства, позивач не є власником або користувачем зазначеного будинку.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону.

Відповідно до абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за правопорушення, зокрема, за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію об'єктів III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат. Саме за експлуатацію адміністративної будівлі головного корпусу (Літ-Б) по вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, без прийняття в експлуатацію на ПАТ «Миколаївобленерго» накладено штраф у сумі 96570,00 грн. Розмір мінімальної заробітної плати на 2012 р. затверджено Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та на момент складання оскаржуваної постанови становив 1073,00 грн.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, враховуючи, що позивач не є власником або користувачем адміністративної будівлі головного корпусу (Літ-Б) по вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, що було також встановлено судами апеляційної та касаційної інстанції у справі № 2а-1523/12/1470, постанова відповідача від 13.02.2012 р. № 9 про накладення на позивача штрафу в сумі 96570,00 грн. за експлуатацію адміністративної будівлі головного корпусу (Літ-Б) по вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, без прийняття в експлуатацію, винесена безпідставно та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у справі № 2а-1290/12/1470 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян