Справа № 819/250/15-а
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року Справа № 876/3650/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Качмара В.Я., Курильця А.Р.

розглянувши у письмовому проваджені в м. Львові апеляційну скаргу Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області про скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

30 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області в якому просив скасувати Розпорядження голови Бучацької районної державної адміністрації №205-К від 29 грудня 2014 року про звільнення ОСОБА_2 з ліквідованої посади начальника управління економічного розвитку районної державної адміністрації на підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України як незаконне та протиправне; поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді начальника управління економічного розвитку Бучацької районної державної адміністрації з 29 грудня 2014 року; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 грудня 2014 року із збереженням раніше присвоєного 9 рангу державного службовця та встановленої надбавки до посадового окладу.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області №205-к від 29 грудня 2014 року про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника управління економічного розвитку районної державної адміністрації на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника управління економічного розвитку районної державної адміністрації з 05 січня 2015 року. Стягнуто з Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 3628 гривень 80 копійок (три тисячі шістсот двадцять вісім гривень вісімдесят копійок). В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Бучацька районна державна адміністрація Тернопільської області подала апеляційну скаргу на неї, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт по справі зазначає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною і такою що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Також, апелянт по справі зазначив, що керуючись розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 15 квітня 2014 року за №123-од, Бучацька районна державна адміністрація затвердила своїм розпорядженням за №108-од від 30 квітня 2014 року, одночасно граничну чисельність працівників апарату та структурних підрозділів райдержадміністрації. Зазначене розпорядження доведено державним службовцям керівникам структурних підрозділів, їх заступникам та працівникам малочисельних структурних підрозділів райдержадміністрації, які попереджені про зміну істотних умов праці та можливе вивільнення під розписку. 29 грудня 2014 року на адрес райдержадміністрації надійшло погодження з обласної державної адміністрації щодо звільнення ОСОБА_2 з ліквідованої посади начальника управління економічного розвитку райдержадміністрації. Таким чином, апелянт по справі вважає, що всі проведені дії щодо звільнення ОСОБА_2 є правомірними та такими, що не суперечать чинному законодавству.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 06 лютого 2013 року був призначений на посаду начальника управління економіки та інфраструктури Бучацької районної державної адміністрації, як такий, що зарахований до кадрового резерву на цю посаду в порядку переведення з посади головного спеціаліста управління економіки та розвитку інфраструктури. (а.с.11-12)

11 квітня 2013 року, у звязку із перейменуванням управління економіки і розвитку інфраструктури на управління економічного розвитку райдержадміністрації, ОСОБА_2 було призначено на посаду начальника управління економічного розвитку в порядку переведення. (а.с.12)

Відповідно до Штатного розпису на 2014 рік, чисельність працівників управління економічного розвитку Бучацької районної державної адміністрації складала 7 штатних одиниць, до структури управління входили два відділи, в кожному з яких передбачені посади начальника відділу та двох головних спеціалістів, управління очолював начальник. (а.с.13).

30 квітня 2014 року Розпорядженням голови Бучацької районної державної адміністрації за №108-од «Про встановлення граничної чисельності працівників Бучацької районної державної адміністрації» було визначено, що гранична чисельність працівників у відділі економічного розвитку складала 6 штатних одиниць (Додаток №1). Зокрема, у пункті 2 зазначеного розпорядження зазначалось про те, керівники структурних підрозділів райдержадміністрації повинні попередити про можливе вивільнення працівників структурних підрозділів райдержадміністрації, до граничної чисельності яких внесено зміни. (а.с.64-65).

15 травня 2014 року ОСОБА_2 начальника управління економічного розвитку, відповідно до Списку, що міститься у матеріалах справи, було попереджено про зміну істотних умов праці та про можливе вивільнення. (а.с.66).

27 червня 2014 року Розпорядженням голови Бучацької районної державної адміністрації за №165-од, було затверджено в новій редакції граничну чисельність працівників структурних підрозділів на 2014 рік. Відповідно до Додатку №1 до зазначеного розпорядження, гранична чисельність працівників у відділі економічного розвитку складала 5 штатних одиниць.

27 червня 2014 року Розпорядженням голови Бучацької районної державної адміністрації за №170-од «Про упорядкування структури районної державної адміністрації», було реорганізовано управління економічного розвитку районної державної адміністрації шляхом перетворення поклавши функції з питань економічного розвитку на відділ економічного розвитку районної державної адміністрації і установлено, що відділ економічного розвитку районної державної адміністрації є правонаступником зобовязань, прав та обовязків управління економічного розвитку районної державної адміністрації.

17 липня 2014 року позивачу по справі, відповідачем було запропоновано посаду головного спеціаліста відділу економічного розвитку районної державної адміністрації (на час відпустки по догляду за дитиною).

29 грудня 2014 року відповідач отримав погодження з обласної державної адміністрації щодо звільнення ОСОБА_2.

29 грудня 2014 року Розпорядженням голови Бучацької районної державної адміністрації за №205-к, відповідно до розпоряджень голови райдержадміністрації від 27 червня 2014 року №170-од і від 21 листопада 2014 року №366-од, було звільнено ОСОБА_2 з займаної посади. Днем звільнення відповідно до розпорядження вважався перший день виходу на роботу. Відповідно до записів трудової книжки позивача днем звільнення є 05 січня 2015 року.

Штатний розпис на 2014 рік відділу економічного розвитку Бучацької райдержадміністрації в кількості 5 штатних посад був затверджений виконувачем обовязків голови районної державної адміністрації ОСОБА_3 - 30 грудня 2014 року.

31 грудня 2014 року відповідачем по справі отримано лист від голови профспілкового комітету ОСОБА_4, в якому зазначалось, що комітет профспілки дає згоду на звільнення ОСОБА_2 начальника управління економічного розвитку райдержадміністрації із займаної посади. Підтвердженням цього є Протокол №6 засідання комітету профспілки працівників райдержадміністрації її відділів та управлінь від 30 грудня 2014 року.

Відповідно до ст.36 Кодексу законів про працю України, у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Згідно ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч.1 ст.43 Кодексу законів про працю України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно із ч.1-3 ст.49-2 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку задовольняючи адміністративний позов частково, так як відповідач по справі належним чином не довів, що ним було звільнено позивача в межах чинного законодавства. Завдання та повноваження після реорганізації не змінилися, зміст трудової функції начальника управління та начальника відділу ідентичний, тобто змінилась лише назва посади з начальника управління на начальника відділу, а зміст трудової функції не змінювався, відділ є правонаступником прав та обов'язків управління, фактично не відбулося змін в організації виробництва і праці. Також, колегія суддів вважає зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази, одночасного попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і пропозицією працівникові іншої роботи в тій самій установі.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст. 199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року по справі №819/250/15-а - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя В.Я Качмар

Суддя А.Р. Курилець