Справа № 1170/2а-5136/11
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2012-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2012 року Справа № 1170/2а-5136/11

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагуна А.В.;

при секретарі Мітіній І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Бур-Сервіс" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення від 24.11.2011 №, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „Бур - сервіс (далі по тексту ПП „Бур - сервіс або позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції (далі по тексту Кіровоградська ОДПІ або відповідач), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24.11.2011.

Позовні вимоги мотивовані тим, що податкові повідомленням-рішення прийнято необґрунтовано та з порушенням норм матеріального права.

Позивач зазначив, що посилання відповідача, в акті перевірки, на нікчемність правочинів є безпідставними, оскільки правочини не були визнані недійсними в судовому порядку.

Кіровоградська ОДПІ у письмових запереченнях просила у задоволенні адміністративного позову відмовити, пославшись на те що, оспорюванні податкові повідомлення-рішення винесенні згідно вимог чинного законодавства. У позивача відсутні були підстави для віднесення до податкового кредиту суму ПДВ, сплачену ПП «Гімалая»у вартості придбаних інструментів, оскільки податкові накладні виписано на безтоварні операції (а.с.52-54).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав суду пояснення згідно позовної заяви.

Представник Кіровоградської ОДПІ в судовому засіданні заперечив проти задоволення адміністративного позову з підстав, зазначених у письмових запереченнях.

Заслухавши представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Судом встановлено, що 09.11.2011 проведена позапланова документальна невиїзна перевірка ПП „Бур - сервіс , з питань дотримання вимог податкового законодавства, в частині правомірності нарахування податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість із ПП «Гімалая»в період з 01.07.2011 по 31.07.2011, про що складено акт №146/23-1/33520206 від 10.11.2011(а.с.7-12). Як вбачається з письмових заперечень відповідача та вказаного акту, в ході перевірки, виявлено порушення:

- пп.198.3 , 198. 6, 198. 2 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період липень 2011 року в розмірі 16 310 грн.

На підставі акту перевірки Кіровоградською ОДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення № від 24.11.2011, яким визначено зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 16 310 грн., штрафних санкцій 8 155 грн.( а.с.6).

Згідно акту перевірки, не підлягає включенню до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суми з ПДВ по операціях з ПП «Гімалая», так як не підтверджено факт поставки товару.

Позиція податкового органу про не спрямованість правочинів на настання реальних наслідків ґрунтується на Довідці Кіровоградської ОДПІ про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Гімалая»№103/23-1/37384055 від 10.10.2011 (а.с.59-64), відповідно до якої ПП «Гімалая»сформовано податкові зобовязання на користь контрагентів покупців, зокрема ПП „Бур - сервіс у розмірі 16 310 грн., а саме операції не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо - складських приміщень та іншого майна. В ході перевірки не встановлено факту передачі товару від ПП «Гімалая»до підприємств покупців.

Як слідує з акту перевірки та досліджених доказів позивачем включено до податкового кредиту за липень 2011року суму ПДВ у розмірі 16 310 грн. на підставі податкових накладних виписаних, відповідно ПП «Гімалая» (а.с. 23-27, 20-21).

Зазначені податкові накладні виписані при здійсненні господарської операції придбання позивачем у ПП «Гімалая»інструменту.

Відповідно до матеріалів справи позивач був платником податку на додану вартість, а тому зобовязаний був вести податковий облік згідно Закону України „Про податок на додану вартість та ПК України.

У відповідності до п. п 1, 3 ч. 1 ст.9 Закону України „Про систему оподаткування (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) на платника податків і зборів (обов'язкових платежів) покладено зобов'язання вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами та сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни. Зазначені обовязки платника податків є взаємозалежними, оскільки сплачені суми податків і зборів можуть бути визнані належними, лише в тому випадку, якщо вони сплачені відповідно до розміру обєкту оподаткування за ставкою та у порядку визначеному законом, і відповідають фінансово-господарським операціям за відповідний звітний період. Належність сплаченої суми підтверджується відповідними бухгалтерськими документами.

Суд не може погодитися з твердженням позивача про те, що отримання товару від ПП «Гімалая»задекларовано на підставі первинних документів, виданої та отриманої податкової накладної. Наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до Податкового кодексу України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями (постачальниками) податкових накладних, не є безумовною підставою для формування податкового кредиту, якщо буде доведено, що відомості, які містяться у таких документах не відповідають дійсності.

Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Судом встановлено, що 30.03.2011 між позивачем ПП «Гімалая»укладено договір поставки №5, відповідно до п.1 якого ПП «Гімалая», постачальник за договором, зобовязується поставити у зумовлені строки ПП «Бур сервіс», покупець за договором, буровий інструмент (бурові коронки, пневмоударник, штанги бурові, заточні ковпачки та ін) ( а.с.16).

Відповідно до п.п. 2.1,2.3, Договору оплата за товар здійснюється шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Постачальника на підставі рахунку фактури виставленого постачальником.

Згідно п.п.4.2, 3.1 Договору строк поставки товару не пізніше 5 (пяти) календарних днів з моменту перерахування Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника 100% предоплати за товар. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом Постачальника або за домовленістю автомобільним транспортом Покупця.

В обґрунтування отримання товару, позивачем в судове засідання надано рахунок фактура №ПП-0288 від 27.07.2011, №ПП-0263 від 04.07.2011, №ПП -0274 від 19.07.2011 (а.с.17), видаткова накладна №РН-10 від 04.07.2011, №РН-988 від 19.07.2011, №РН -955 від 27.07.2011 (а.с.18, 19), податкові накладні №93 від 04.07.2011, №94 від 19.07.2011, №95 від 27.07.2011 ( а.с.20-21), прибуткові ордери та звіти про використання ТМЦ (а.с.38-41), витяг з журналу реєстрації довіреностей ( а.с.72-75).

Згідно копії банківської виписки позивачем оплачено рахунок - фактура №ПП-0288 від 27.07.2011 - повністю та №ПП-0263 від 04.07.2011 - частково (а.с.22).

Представником позивача надано в судовому засіданні копію гарантійного листа №48 від 20.12.2011 ПП «Бур сервіс»(а.с.71), листа від 22.12.2011 №65 ПП «Гімалая»(а.с.70) відповідно до яких заборгованість позивача перед ПП «Гімалая»по рахункам фактури №ПП-0263 від 04.07.2011, №ПП -0274 від 19.07.2011 складає 47 860 грн.

Однак суд вважає, що зазначені документи не можуть бути визнаними як належні докази отримання товару та використання у власній господарській діяльності, оскільки позивачем документально не підтверджено фактичного отримання товару.

Так, позивачем до суду не надано додаткових угод до договору поставки №5 від 30.03.2011 щодо зміни строку та підстав здійснення поставки товару визначеного п.4.2 Договору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідно до умов договору поставка товару могла бути здійснена лише при умові 100% предоплати за товар, що позивачем не було зроблено.

Крім того, представник позивача, у судовому засіданні зазначив, що поставка товару здійснювалась власним транспортом позивача, однак не надав доказів домовлення про такі дії з Постачальником відповідно до п. З.1 Договору.

Також позивачем не надано, в підтвердження транспортування придбаного товару власним автотранспортом, шляхових листів.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В порушення зазначеного положення позивачем не надано інших доказів на підтвердження отримання від ПП «Гімалая»товару, як наприклад: додаткових угод до договору щодо зміни підстав для здійснення поставки товару, шляхових листів на підтвердження факту транспортування товару власним автотранспортом.

Про відсутність факту постачання також свідчить Довідка Кіровоградської ОДПІ про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Гімалая»№103/23-1/37384055 від 10.10.2011, відповідно до якої у ПП «Гімалая»відсутні трудові резерви, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення діяльності (а.с.59-64).

З огляду на зазначене суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження наявність підстав у позивача для віднесення суми ПДВ до податкового кредиту, зокрема в частині доведеності фактичного отримання товару, а тому висновок податкового органу про порушення пп.198.3 , 198. 6, 198. 2 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого збільшено податкове зобовязання з податку на додану вартість на суму 16 310 грн., є обґрунтованим.

Таким чином, суд, перевіривши відповідно до вимог ч. 2 ст. ст. 2 КАС податкове повідомлення-рішення № від 24.11.2011, дійшов висновку, що воно є правомірним і не підлягає скасуванню.

Судових витрат, які підлягали б відшкодуванню на користь відповідача судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі відкладення складання постанови в повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Дата складання постанови в повному обсязі - 13.02.2012.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_1