Справа № 826/20990/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"22" липня 2015 р. м. Київ К/800/68413/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Шведа Є.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року

у справі №826/20990/13-а

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон»

до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві

про визнання протиправними та скасування постанови та приписів, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» (далі по тексту ТОВ «Інвест-Регіон») звернулось до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві (далі по тексту Інспекція), яким просило визнати протиправними та скасувати приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил б/н від 05 листопада 2013 року та від 02 грудня 2013 року; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12 грудня 2013 року №622/13/7/26-31/1212/02/3.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року у справі №826/20990/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року, позовні вимоги задоволено.

При ухваленні рішень суди першої та апеляційної інстанцій виходили з доведеності позивачем своїх вимог, оскільки висновки Інспекції про експлуатацію ТОВ «Інвест-Регіон» закінченого будівництвом об'єкта - АЗС, не прийнятого в експлуатацію, та порушення частини 8 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не знайшли свого підтвердження, а отже оскаржений припис є протиправним та підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Інспекція звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Враховуючи неприбуття в судове засідання сторін, належних чином повідомлених про дату, час і місце касаційного розгляду, справу розглянуто в порядку письмового провадження, що передбачено пунктом 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Інспекцією проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ТОВ "Альянс Холдинг" на об'єкті будівництва - автозаправочна станція "Shell" за адресою Столичне шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва.

В ході проведення перевірки виявлені порушення позивачем законодавства у сфері містобудівної діяльності та складений акт від 05 листопада 2013 року. Згідно вказаного акту на Столичному шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва ТОВ "Альянс Холдинг" експлуатується автозаправочна станція "Shell" на підставі договору про оренду від 09 листопада 2012 року №4040-12, укладеного з ТОВ "Інвест-Регіон". АЗС була прийнята в експлуатацію Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю (КМДА) актом про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 08 лютого 2005 року №20; вказаним актом паливні резервуари не приймались в експлуатацію; на час перевірки встановлено, що на зазначеній АЗС побудовані 5 підземних резервуарів для палива типу РГС-25, експлуатуються без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, що є порушенням вимог частини восьмої статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Інспекцією видано позивачу припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 05 листопада 2013 року з вимогою заборонити експлуатацію АЗС до усунення порушень та усунути порушення вимог законодавства у встановленому порядку.

02 грудня 2013 року Інспекцією повторно проведено позапланову перевірку та складено акт від 02 грудня 2013 року, згідно якого на Столичному шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва експлуатується АЗС без усунення виявлених порушень. Вимоги припису від 05 листопада 2013 року ТОВ "Інвест-Регіон" не виконані, що є порушенням пункту 3 частини четвертої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідачем видано позивачу припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 02 грудня 2013 року із зобов'язанням останнього усунути порушення вимог законодавства, заборонити експлуатацію АЗС до усунення порушень містобудівного законодавства у встановлено порядку, виконати вимоги припису від 05 листопада 2013 року.

Постановою Інспекції від 12 грудня 2013 року №622/13/7/26-31/1212/02/3 позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом другим пункт 1 частини шостої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", та накладено на нього штраф у сумі 12 180,00 грн.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно абз. 6 п.6 ч.2 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації об'єктів V категорії складності тягне за собою накладення штрафу у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат.

Суб'єктом відповідальності за порушення містобудівельних норм у цьому випадку є особа, яка експлуатує або використовує не введений в експлуатацію об'єкт будівництва.

Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI, який набрав чинності 12 березня 2011 року, визначає порядок прийняття в експлуатацію, після набрання ним чинності, закінчених будівництвом об'єктів та містить заборону на експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, за час його дії.

З дня набрання чинності Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» № 208/94-ВР від 14.10.1994р., стаття 1 якого встановлювала відповідальність за правопорушення у сфері містобудування, не передбачав відповідальності за експлуатацію або використання об'єктів містобудування, не прийнятих в експлуатацію. Вперше таке положення закріплено у цьому Законі 24 жовтня 2000 року шляхом доповнення частини першої зазначеної статті абзацом, що встановлював відповідальність за експлуатацію або використання будинків чи споруд після закінчення будівництва без прийняття їх державними приймальними (технічними) комісіями (Закон України від 21 вересня 2000 року № 1988-III).

19 січня 2012 року згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності та вдосконалення державного регулювання у сфері містобудівної діяльності» від 22 грудня 2011 року № 4220-VI Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» викладено у новій редакції. Пункт 6 частини другої статті 2 Закону передбачає, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації.

Конституційний Суд України в Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначив, що за закріпленим у статті 58 Конституції України принципом дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Експлуатація не прийнятого в експлуатацію об'єкта не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов'язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта містобудування до початку його експлуатації.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 04 березня 2014 року у справі №21-433а13.

Обов'язок введення об'єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об'єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб'єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов'язок, не ввели об'єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Враховуючи викладене, судова колегія наголошує, що в даній справі підлягають дослідженню питання строку закінчення будівництва підземних резервуарів для палива; наявності на цей момент встановленого законодавством обов'язку вводити об'єкт в експлуатацію; закону, який би встановлював відповідальність за невиконання обов'язку із введення в експлуатацію.

В касаційній скарзі Інспекція звертає увагу суду, що згідно постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2014 року у справі №826/19362/13-а, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року та ухвалою Вищий адміністративний суд України від 02 жовтня 2014 року, встановлений факт наявності на АЗС на Столичному шосе, 31/1 у Голосіївському районі міста Києва 5 підземних резервуарів для палива типу РГС-25, що експлуатуються позивачем, та відсутність доказів на підтвердження введення вказаного об'єкту в експлуатацію.

Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наведені норми, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що під час розгляду цієї справи та прийняття рішення по суті спору суду першої інстанції необхідно звернути увагу на наявність рішення у справі №826/19362/13-а, яке набрало законної сили, надати йому правову оцінку з урахуванням інших доказів в даній справі.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року у справі №826/20990/13-а - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: