Справа № 692/889/14-а
Суддя: Чепурний О. П.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 692/889/14-а
Провадження № 2-а/692/32/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Чепурного О.П., при секретарі Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Драбів справу за адміністративним позовом Драбівського районного споживчого товариства Черкаської облспоживспілки до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1, реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач з адміністративним позовом про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити дії. В позові вказував, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1, Реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції №13486883 від 02.06.2014 року йому було відмовлено в державній реєстрації права власності на нежитлову будівлю магазину №14, що розташований за адресою Черкаська область Драбівський район с. Кантакузівка вул. Кірова, буд. 1.

Як вбачається зі змісту рішення, підставою для відмови у державній реєстрації права власності стало те, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Так, відповідачі вказують, що в акті не вказана адреса обєкта нерухомого майна. Крім того, не можливо встановити площу нежитлової будівлі, так як згідно акта загальна площа 108 м2, корисна 89 м2; згідно технічного паспорта загальна площа 125,7 м2, корисна площа 120,3 м2. Проте позивач вважає, що дії щодо відмови в реєстрації права власності на магазин є незаконним, а рішення таким, що підлягає скасуванню, виходячи з наступних обставин, положень та підстав.

Заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було подано до Реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції представником Драбівського районного споживчого товариства Черкаської облспоживспілки ОСОБА_2 29.05.2014 р., яка була зареєстрована за реєстровим номером 6806174. До заяви додані всі передбачені законом необхідні для здійснення державної реєстрації документи, зокрема, установчі документи Драбівського районного споживчого товариства; довідка про реорганізацію; технічний паспорт на магазин; акт введення в експлуатацію нежитлового приміщення магазину; довідка органу місцевого самоврядування про уточнення адреси магазину; договір оренди землі та витяг про реєстрацію договору оренди землі.

Розглядаючи заяву про державну реєстрацію прав і додані до неї документи та приймаючи рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, державний реєстратор виходив із того, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змого встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. При цьому, державний реєстратор не зазначив, які конкретно документи не відповідають вимогам та в чому саме полягає невідповідність заявлених прав наданим документам. Інакше кажучи, державний реєстратор, відмовляючи в державній реєстрації, свою відмову не обґрунтував, зазначивши лише загальні положення законодавства, яким регулюються дані правовідносини. Крім того, відповідачі не врахували наявність довідки про уточнення адреси магазину, право власності на який підлягало реєстрації. Проте, виходячи навіть з такої необґрунтованої відмови, позивач вважає дії і рішення державного реєстратора протиправними з наступних правових підстав.

Ст. 19 Конституції України зобовязує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач вважає, що його заявлене право було й раніше зареєстроване. Законодавство, що діяло на час виникнення права власності на нерухомі обєкти, зокрема, на час введення обєкту в експлуатацію 1966 року. Згідно чинного на той час законодавства, приймання закінчених будівництвом обєктів, які належать до громадських будівель та споруд, здійснювалося у відповідності, зокрема, з ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 15.09.1962 р. №949 «Про порядок приймання в експлуатацію закінчених будівництвом підприємств, будівель та споруд». Реєстрація права власності відбувалась шляхом прийняття на баланс підприємства відповідного обєкта (нерухомого майна). Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або; якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно рішення державного реєстратора, Реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції підставою для відмови є відсутність адреси обєкта нерухомого майна та невідповідність площ цього обєкта, зазначені в акті та технічному паспорті. На розгляд державного реєстратора був поданий акт введення в експлуатацію магазину, де зазначена його адреса: на той час с. Семенівка, технічний НОМЕР_1 року, де зазначена адреса на даний час: вул. Кірова, 1 с. Кантакузівка Драбівський район Черкаська обл., та довідка органу місцевого сома врядування про зміну адреси магазину в звязку з адміністративно-територіальною реорганізацією 1972 року.

Стосовно невідповідностей у площах обєкта нерухомого майна, вказаних в акті введення в експлуатацію та технічному паспорті, слід виходити з вимог законодавства на момент будівництва і введення обєкта в експлуатацію 1966 року та момент складання технічного паспорта 2014 року. Розбіжності могли виникнути у звязку з тим, що на час введення в експлуатацію магазину не проводилась інвентаризація обєктів нерухомого майна в сільській місцевості. Як вбачається з технічного паспорта, рік побудови магазину 1966. Жодних добудов, перебудов чи реконструкції в подальшому не проводилось. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване відповідно до раніше діючого законодавства шляхом взяття обєкта на облік Бирлівського споживчого товариства, правонаступником якого є Драбівське районне споживче товариство. Таким чином, магазин по вул. Кірова, 1 с. Кантакузівка (с. Семенівка) не вибував із власності позивача, а отже немає підстав для відмови у реєстрації цього права. Враховуючи викладе дії відповідачів про відмову у державній реєстрації права на нерухомість позивач вважає протиправним, а рішення таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задоволити.

Відповідач державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася по причини перебування її на лікарняному.

Представник відповідача реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції позов не визнав, подав суду заперечення, в яких вказав, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки державний реєстратор при прийнятті рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №13486883 від 02 червня 2014 року позивачу у проведенні державної реєстрації права приватної власності на нежитлову будівлю магазину, що розташований за адресою: Черкаська обл., Драбівський район, с. Кантакузівка, вул. Кірова, буд. 1, діяв на підставі, у межах та спосіб, передбачений законом. Документи, подані позивачем для проведення державної реєстрації прав не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація, зазначається ч.1 с.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, встановлюється п.37 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивачем жодного правовстановлюючого документу, передбаченого ч.1 ст.19 Закону та п.37 Порядку, подано не було. Поданий позивачем акт важко назвати документом, який відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта та й обєкт нерухомого майна навряд чи можна вважати новозбудованим. У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим законодавством, або не дають змого встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Зазначена невідповідність документів не дала змоги державному реєстратору встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, що і стало причиною відмови у проведенні державної реєстрації, відповідно до ч.4 ст.24 Закону. Позовні вимоги в частині зобовязання державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1, Реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції повторно розглянути заяву Драбівського районного споживчого товариства та зареєструвати право власності на магазин №14 по вул. Кірова, 1 с. Кантакузівка є втручанням у дискреційні повноваження. Частина 4 ст.9 Закону передбачає, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх обєднань у діяльність державного реєстратора, повязану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється. Таким чином, позовна вимога щодо зобовязання відповідачів зареєструвати право власності є формою втручання в дискреційні повноваження відповідачів та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене вважаємо, що дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції ОСОБА_1 при прийнятті рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №13486883 від 02 червня 2014 року є законними та такими, що вчинені відповідно до чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного.

02 червня 2014 року державним реєстратором прав на нерухомість ОСОБА_1, реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області розглянуто заяву з доданими документами про державну реєстрацію прав і їх обтяжень на нежитлову будівлю магазину №14, розташованого в с.Кантакузівка, вул.Кірова, 1, прийняту 29.05.2014 року від ОСОБА_2, представника Драбівського районного споживчого товариства Черкаської облспоживспілки. За результатами розгляду вищевказаної заяви державним реєстратором прийнято рішення від 02.06.2014 року № 13486883 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки було встановлено, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змогу встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме, в акті не вказана адреса нерухомого майна, крім того, не можливо встановити площу нежитлової будівлі, так, як згідно акта: загальна площа 108 м2, корисна 89 м2, згідно технічного паспорта загальна площа 127,7 м2, корисна площа 120,3 м2.

Не погодившись з даним рішенням позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора, який прийняв рішення та орган, в якому він працю. В позові ставить питання про визнання дій відповідачів незаконними, рішення протиправним, та його скасування, зобовязання відповідачів повторно розглянути заяву позивача та зареєструвати за ним майно.

Правовідносини з реєстрації прав власності врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952. (далі Закон № 1952). Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №1952 державна реєстрація прав проводиться на підставі :

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Пунктом 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (далі Порядок № 868), документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Позивачем разом з заявою про реєстрацію прав власності було подано : технічний паспорт, виданий 27.03.2014 року ФОП ОСОБА_4, довідка Кантакузівської сільської ради № 208 від 16.05.2014 року, довідка Драбівського районного споживчого товариства Черкаської облспоживспілки № 50 від 17.05.2014 року та акт про ведення в експлуатацію обєкта нерухомості без номера та дати видачі.

Ч.1 ст.24 Закону №1952 визначені підстави для відмови у державній реєстрації. Відповідач державний реєстратор ОСОБА_1 в рішенні від 02.06.2014 року посилається на п.4 ч.1 ст.24 Закону №1952 - подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Остання вказує у рішенні на відсутність адреси об?єкта нерухомості в акті, та наявність розбіжності площі приміщення, вказаної в акті та технічному паспорті. Суд вважає, що державний реєстратор необґрунтовано вказав на підстави для відмови у державній реєстрації прав, не надав належну оцінку поданим документам внаслідок чого прийняв невмотивоване рішення. Так, в акті наданому позивачем до заяви вказано, що обєкт нерухомості знаходиться в с.Семенівка. Оскільки на даний час такого села з назвою не існує, позивач, на думку суду правомірно додав довідку виконавчого комітету Кантакузівської сільської ради № 208 від 16.05.2014 року, в якій вказано, що сільмаг с.Семенівка, який зазначений в акті вводу в експлуатацію від 20.10.1966 року, знаходиться на території Кантакузівської сільської ради за адресою с.Кантакузівка вул.Кірова, 1. В даній довідці аткож вказано, що село Семенівка приєднана до с.Кантакузівка і являється однією територіальною одиницею в звязку з адміністративно територіальною реорганізацією, яка відбулася в 1972 році. Крім того, аналогічна адреса нерухомого майна також вказана в його технічному паспорті. Дані факти державним реєстратором ОСОБА_1 не було враховано під час прийняття рішення, а лише формально здійснено посилання про відсутність адреси.

Також суд не погоджується з висновком державного реєстратора, що розбіжність яка мається у акті та технічному паспорті обєкта є безумовною підставою для відмови у реєстрації прав власності. На даний час порядок проведення обмірювання господарського будинку визначений розділом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказ Держбуду України від 24.05.2001 № 127 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773. При цьому, згідно даного розділу виявлені в установленому порядку самочинно збудовані будинки або прибудови до будинків, господарські будівлі (прибудови), торговельні, господарські кіоски та павільйони, металеві гаражі, підлягають технічній інвентаризації з уключенням їх у планові та інші матеріали. У разі самочинного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта і копіях планових матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставляють штампи встановленого зразка. Проте, з копії технічного паспорту наданого позивачем при поданні заяви відсутні будь які відмітки про наявність самочинного будівництва, а рік побудови всіх споруд значиться 1966 рік. Технічний паспорт складено відповідно до вимог вищевказаної інструкції ФОП ОСОБА_4, яка в судовому засіданні підтвердила правильність своїх обмірів. ЇЇ кваліфікація підтверджується наданою суду копією кваліфікаційного сертифікату атестаційної архітектурно-будівельної комісії Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.04.2013 року серії АЕ №002168. Таким чином, суд вважає, що позивач надав до заяви про реєстрацію прав власності документ, що відповідає діючому законодавству і дає змогу встановити вірну площу обєкта нерухомості. Проте, державний реєстратор не звернув увагу на вищевказані обставини та необґрунтовано послався на неможливість встановлення вірної площі обєкта нерухомості.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. В даному випадку субєктом владних повноважень прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав, тому вимоги позивача щодо визнання незаконними дій відповідачів є безпідставними.

Крім того, ч.4 ст.9 Закону №1952 передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, повязану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Таким чином, суд вважає, що вимоги адресовані позивачем до відповідача реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області необґрунтовані, оскільки останній не наділений повноваженнями щодо виконання позовних вимог, тому в цій частині позову потрібно відмовити повністю. На цих же підставах, суд вважає, що вимога зобовязати державного реєстратора провести повторний розгляд заяви та зареєструвати за позивачем право власності також не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість та незаконність прийнятого рішення відповідачем державним реєстратором ОСОБА_1 від 02.06.2014 року, тому воно підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 159, 160-163 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1, реєстраційної служби Драбівського районного управління юстиції Черкаської області від 02.06.2014 року № 13486883 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана сторонами по справі до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів через Драбівський районний суд Черкаської області з дня отримання копії постанови з повним текстом.

Головуючий:

Повний текст постанови виготовлений 26.08.2014 року.