Справа № 378/556/15-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 378/556/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Гуртовенко Р.В. Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаряБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю., Петрика І.Й. Приходько К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі у Київській області на постанову Ставищенського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області про визнання неправомірною відмови, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Ставищенського районного суду Київської області із позовом до УПФУ у Ставищенському районі Київської області в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача у пільговому розрахунку страхового стажу роботи за період з 11.03.1979 по 04.03.1981 та з 23.10.1986 по 03.11.1992 під час роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі; зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити йому з 05.06.2015 пенсію по інвалідності із застосуванням пільгового обчислення стажу роботи в період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР за період з 11.03.1979 по 04.03.1981 та з 23.10.1986 по 03.11.1992 з розрахунку один рік за один рік і шість місяців з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову УПФУ у Ставищенському районі Київської області в перерахунку пенсії ОСОБА_5 з врахуванням пільгового стажу за час роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Зобов'язано УПФУ у Ставищенському районі Київської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_5 з 05.06.2015 пенсії по інвалідності із застосуванням пільгового обчислення стажу роботи в період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР за період з 11.03.1979 по 04.03.1981 та з 23.10.1986 по 03.11.1992 з розрахунку один рік за один рік і шість місяців з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 21 травня 2014 року позивач перебуває на пенсії по інвалідності, що підтверджується розпорядженням № 121496 від 20.05.2015 (а.с.5).

При призначенні позивачу пенсії та обчисленні його трудового стажу відповідачем не було враховано період роботи позивача в районі Крайньої Півночі з 11.03.1979 по 04.03.1981 та з 23.10.1986 по 03.11.1992 із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців).

05 червня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії із застосуванням пільгового коефіцієнта до стажу роботи в районах Крайньої Півночі.

Однак, листом від 08.06.2015 за № 1323/04 УПФУ у Ставищенському районі Київської області відмовило позивачу у задоволенні його заяви з посиланням, що стаж роботи у районах Крайньої Півночі зараховується в 1,5 розмірі лише при умові роботи в цих районах на умовах строкових трудових договорів.

Не погоджуючись з вказаною відмовою відповідача, вважаючи її неправомірною, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960 регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29.09.1967 було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до п. 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців ) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою № 148.

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Дослідженням матеріалів справи, колегією суддів було встановлено, що з 11.03.1979 по 04.03.1981 та з 23.10.1986 по 03.11.1992 позивач працював в районі крайньої Півночі, зокрема, з 11.03.1979 по 04.03.1981 у Оленеводчеському радгоспі «ОМОЛОН» Магаданської області ветеринарним фельдшером, завідуючим базою; з 23.10.1986 по 03.11.1992 у Оленеводчеському радгоспі «ОМОЛОН» Магаданської області кочегаром, інженером теплотехніком, ветеринарним фельдшером, інженером по техбезреці, замісником директора по побуту та звільнений по закінченню строку трудового договору, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.8-16).

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 № 1029 Магаданська область відноситься до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, наявні достатні та необхідні правові підстави для зарахування зазначеного періоду роботи до трудового стажу позивача із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців.

Доводи апелянта про те, що позивачем не було надано строкових трудових договорів, підтверджуючих факт його роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях у період з 11.03.1979 по 04.03.1981 та з 23.10.1986 по 03.11.1992 та поширення на нього відповідних пільг, колегія суддів вважає такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а саме п. 5 розділу ХV Перехідних положень Закону № 1058-IV, п. 1 Порядку № 637, п. 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, з яких чітко вбачається, що такі договори є альтернативними документами, якими може підтверджуватися факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Крім того, у п. 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28 чітко вказано, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову щодо визнання неправомірною відмови відповідача в перерахунку пенсії позивача з урахуванням пільгового стажу за час роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу пенсії за віком із застосуванням пільгового обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, за період з 11.03.1979 по 04.03.1981 та з 23.10.1986 по 03.11.1992 з розрахунку один рік за один рік і шість місяців, з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2015 року в адміністративній справі № К/800/1658/13.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі у Київській області на постанову Ставищенського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Ставищенського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк В.Ю. Ключкович І.Й. Петрик

Повний текст ухвали складено та підписано - 31.07.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.