Справа № 808/3526/14
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2015 рокусправа № 808/3526/14
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Губар Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький сталеливарний завод» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27.05.2015 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький сталеливарний завод» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень - рішень

В С Т А Н О В И В:

30.05.2014 р. ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень - рішень, де, посилаючись на те, що в період з 11.04.2014 р. по 18.04.2014 р. відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування податку на прибуток підприємства за період з 01.10.2012 р. по 31 грудня 2013 р., з питань достовірності нарахувань бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних податкових періодах, задекларованих в уточнюючих розрахунках від 21.02.2014 р. № , від 21.02.2014 р. № та правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2012 р. - січень 2014 р.

За результатами даної перевірки складено акт № 60/22-01/33920601 від 28.04.2014 р. та на підставі акту прийнято податкові повідомлення - рішення: № форми «Р», № форми «В1», № форми «В4», № форми «П» та № форми «Р» від 19.05.2014 р.

Оскільки вважають, що висновки, наведені в акті перевірки є хибними та безпідставними, просили визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 19.05.2014 р. № форми «Р», № форми «В1», № форми «В4», № форми «П» та № форми «Р».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.05.2015 р. в задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27.05.2015 р., ухвалити нове рішення, де задовольнити позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники позивача просили суд задовольнити апеляційну скаргу, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що фактичною підставою для прийняття спірних податкових повідомлень - рішень, слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті № 60/22-01/33920601 від 28.04.2014 р. позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування податку на прибуток підприємства за період з 01.10.2-012 р. по 31 грудня 2013 р., з питань достовірності нарахувань бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних податкових періодах, задекларованих в уточнюючих розрахунках від 21.02.2014 р. № , від 21.02.2014 р. № та правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2012 р. - січень 2014 р.

За результатами документальної перевірки встановлено порушення:

1.ст.1,п.2 ст.3,п.1,п.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; п.138.1, п.138.2, п.138.5, п.138.9, п.п.138.10.2 п. 138.120 ст. 138 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 1 958 014 грн за період з 01.10.2012 р, по 31.12.2012 р. та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток в сумі 6833 грн, в т.ч. за відповідні податкові звітні періоди: 1 квартал 2013 р. в сумі 6833 грн; 1 півріччя 2013 р. в сумі 6833 грн; 111 квартали 2013 р. в сумі 6833 грн та 2013 р. в сумі 6833 грн;

2.п.п. п.14.1.36 ст. 14, п.198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 559 592 грн, в тому числі по періодам: жовтень 2012 р. - 464 998 грн; березень 2013 р. - 79 493 грн; вересень 2013 р. - 15 101 грн;

3. п.п.14.1.18 п.14.1 ст. 14, п.198.3,п.198.6 ст. 198, п.200.2,200.1,200.17 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податок на додану вартість, що підлягає (підлягала) бюджетному відшкодуванню, в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 535 701 грн, в т.ч. по періодах: грудень 2012 р. - 1 536 701 грн, січень 2014 р. - 46 892 грн;

4. п.200.1,п.200.2,п.200.4 ст.200 розділу У Податкового кодексу України, р.4,р.9 Наказу Міністерства фінансів України № 1492 від 25.11.2011 р. «про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», а саме: завищення залишку від'ємного значення попереднього податкового періоду, у т.ч.: за жовтень 2012 р. в сумі 3 554 грн; за листопад 2012 р. в сумі 1 581 295 грн; за грудень 2012 р. в сумі 150 006 грн; за січень 2013 р. в сумі 1 516 693 грн; за лютий 2013 р. в сумі 1 417 965 грн; за березень 2013 р. в сумі 1 434 196 грн; за квітень 2013 р. в сумі 1 605 283 грн; за червень 2013 р. в сумі 1 605 283 грн; за липень 2013 р. в сумі 1 540 030 грн; за серпень 2013 р. в сумі 1 540 030 грн; за вересень 2013 р. в сумі 1 522 574 грн; за жовтень 2013 р. в сумі 1 528 721 грн; за листопад 2013 р. в сумі 1 528 721 грн; за грудень 2013 р. в сумі 1 530 503 грн; за січень 2014 р. в сумі 1 483 611 грн.

На підставі акту перевірки 19.05.2014 р.: № форми «Р» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) 839 388 грн (за основним платежем 559 592 грн та штрафними санкціями 279 796 грн); № форми «В1» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1 583 593 грн , штрафні фінансові санкції - 395 898 грн; № форми «В4» - зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 1 710 590 грн; № форми «П» - зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 6 833 грн; № форми «Р» - збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств 2 447 517,50 грн, (за основним платежем 1 958 014 грн, за штрафними санкціями 489 503,50 грн); № форми «Р».

З матеріалів справи вбачається, що в ході перевірки встановлено проведення операції з експорту «нетипового» для ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» товару, саме, олії соняшникової нерафінованої 1 гатунку. Також про не типовість операцій з придбання та продажу олії соняшникової нерафінованої 1 гатунку свідчать значні відмінності у структурі витрат та структурі податкового кредиту під час здійснення звичайної діяльності ТОВ «ЗСЗ» та під час здійснення операцій з придбання та продажу нетипової продукції (олії соняшникової нерафінованої 1 гатунку), зазначаючи, що така діяльність має лише одну складову витрат - витрати на придбання такої продукції.

Але Положенням (стандарту) бухгалтерського обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України N 246 від 20.10.1999 р. встановлено, що « 9. Первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат: суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю) за вирахуванням непрямих податків; суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв'язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству; транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів). …інші витрати, які безпосередньо пов'язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях. До таких витрат, зокрема, належать прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати підприємства на доопрацювання і підвищення якісно технічних характеристик запасів.

Щодо не типовості для експорту товару суд зазначає, що відповідно Статуту ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» розділу 2 «цілі, завдання та предмет діяльності товариства» згідно п.2.1 Статуту головними цілями діяльності Товариства є «поєднання фінансового, технічного та інтелектуального потенціалу Учасників для отримання прибутку від виробництва, торгівлі та надання послуг фізичним та юридичним особам, а також задоволення в межах одержаного прибутку соціально - економічних інтересів Учасників та членів трудового колективу Товариства. П.2.2. Предметом діяльності Товариства є …оптова та роздрібна торгівля, зовнішня торгівля, виробництво, закупка, переробка та реалізація сільськогосподарської продукції».

Статтею 14 Податкового кодексу України передбачено, що «…14.1.36. господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;…».

Так, відповідно Статуту, 25.11.2011 р. позивач, як покупець уклав договір № М1754 з ТОВ «М'ясопереробний комплекс ЛТД» (поставщиком), згідно чого поставщик зобов'язався поставити в обумовлені Договором строки масло соняшникове в асортименті, а покупець зобов'язався прийняти продукцію та оплатити поставщику її вартість. 4.1. Поставка Товару здійснюється на умовах, закріплених сторонами в Специфікаціях…».

Крім того, згідно Специфікації №4 «поставщик зобов'язався фактично відвантажити та транспортувати Товар в пункт вивантаження з врахуванням строків наливу (зливу, порядку прийомки до 31.10.2012 р…. Умови передачі Товару: СРТ НП «Термінал - Укрпищесбитсирье» (ИНКОТЕРМС 2010) Грузополучатель: (Allseeds Switzerjand S. A. в квоту Allseeds Switzerjand S. A. Єкспортер: ТОВ «Запорізький сталеливарний завод» Товар слідує по контракту № 2195 від 18.10.2012 р.

Також, перевіркою встановлено (стор.9 акту), що транспортування товару (олії соняшникової) здійснюється автопідприємством ТОВ «Транс - Сервіс -1» на замовлення ТОВ «М'ясопереробний комплекс ЛТД», як вантажовідправника до ТОВ МП «Термінал - Укрхарчозбутсировина» - вантажоодержувача.

ТОВ «Транс - Сервіс -1» 19.08.2003 р. зареєстроване реєстраційною службою Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, здійснює перевезення харчових продуктів, насипних і палетних вантажів спеціалізованими автоцистернами, тентованими напівпричепами та самоскидами по території України та в міжнародному сполученні.

ТОВ МП «Термінал - Укрхарчозбутсировина» 20.10.1993 р. зареєстровано Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, є портовим комплексом по перевезенню наливних харчових вантажів та розташоване в Дніпро - Бугському морському порту.

Приймаючи до уваги умови договору від 25.11.2011 р. № М1754 та Специфікації №4 суд погоджується з твердженням позивача про відсутність у позивача документів щодо перевезення, відвантаження та зберігання олії соняшникової 1 гатунку.

Статтею 134 Податкового кодексу України передбачено, що « об'єктом оподаткування є: 134.1.1. прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу;…».

Крім того, згідно статті 138 ПК України, «138.2. Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу».

Як вбачається з матеріалів справи фактичне виконання вищезазначеного договору підтверджується належними бухгалтерськими документами, а саме: договором постачання № М1754 від 25.11.2011 р.; податковими накладними № №13 від 23.10.2012 р., № 14 від 24.10.2012 р., №17 від 25.10.2012 р., №19 від 26.10.2012 р. № 1515 від 29.10.2012 р., № 439 від 17.12.2012 р., №113 від 22.10.2012 р., № 96 від 28.12.2012 р., №64 від 18.12.2012 р., видатковими накладними від 23.10.2012 Р. 24.10.2012 р., 25.10.2012 р., 26.10.2012 р.,, рахунками на оплату від 23.10,2012 р, 24.10.2012 р., 25.10.2012 р. 26.10.2012 р., 31.10.2012 р,; контрактом № 2195 від 18.10.2012 р.; зовнішньоекономічним біржовим контрактом про експорт № 111/08-ЗЕ; ; Договором № 06/12/12-ЗСЗ від 06.12.2012 р.; договором доручення від 22.10.2012 р., актами сдачі - приймання робіт від 22.10.ЗП/2 від 29.10.2012 р.; актами прийому - передачі наданих послуг від 18.12.2012 р.; ВМД та рахунками - фактурами; ТТН, актом звірки постачання та відвантаження, виписками з особового рахунку позивача та довідками банку щодо сплати зобов'язань.

Як слідує з матеріалів справи господарська операція позивача з соняшниковою олією є прибутковою, так як позивачем отримано прибуток в розмірі 113 811,01 грн.

Статтею 198 ПК України передбачено, що « 198.3. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку».

Відповідно статті 200 Податкового кодексу України « 200.4. Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;…».

З акту перевірки слідує, що в перевіряє мий період у грудні 2012 р. - лютому 2013 р. здійснювалися господарські операції між позивачем та ТОВ «Анкомтех Сервіс», здійснення господарських операцій відображено в податкових накладних, отриманий товар обліковується на рахунку 201 «Товари на складі» і відображено в кореспонденції рахунків, оплата здійснена в повному обсязі в сумі 8 200,00 грн, станом на 31.12.2013 р. кредиторська (дебіторська) заборгованість відсутня, в податковому обліку дана операція включена до складу витрат на збут в період списання, однак, при опрацюванні підприємства ТОВ «Анкомтех Сервіс» встановлено, що згідно отриманої інформації - ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2014 р. по справі № 335/1905/14-к встановлено, що ТОВ «Анкомтех Сервіс» було зареєстровано без наміру здійснення підприємницької діяльності.

Також з акту перевірки вбачається, що відповідачем порушень щодо здійснення зазначених господарських операцій не встановлено, на момент здійснення господарських операцій ТОВ «Анкомтех Сервіс» було зареєстровано в Єдиному Державному реєстрі, а вирок суду по даному факту відсутній.

Таким чином, на час проведення господарських операцій контрагент позивача був належним чином зареєстрований платником ПДВ та згідно ЄДР був зареєстрований за місцем знаходження, являвся юридичною особою, наділеним правоздатністю та дієздатністю, мав право укладати з позивачем будь-які договори, нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні, до того ж видані податкові накладні, на основі яких сформовано податковий кредит, відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством.

Колегія суддів приходить до однозначного висновку, що позивачем були вчинені всі необхідні дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності. Крім того, позивач не зобов'язаний перевіряти наявність у свого контрагента наміру здійснення господарської діяльності, а також фіктивність створення останнього, оскільки дані питання входять до компетенції інших державних органів. Правочини укладалися з юридичною особою, при наявності всіх необхідних документів, а тому позивач жодним чином не міг і не повинен був передбачити дотримання чи недотримання своїм контрагентом вимог податкового законодавства.

Слід відмітити, що податковим органом не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження «фіктивності» здійснених позивачем господарських операцій.

Не надано також добутих у визначений процесуальним законодавством спосіб доказів підробки документів або складання фіктивних документів на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій. Зазначене вказує на необґрунтованість тверджень відповідача про фіктивність проведених позивачем господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.03.2008 року по справі № К-23642/07.

Крім того, як зазначено в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Зазначена правова позиція повністю відповідає рішенню Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 року у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03), згідно якого Європейський суд з прав людини визнав, що «справедливий баланс» не додержується, коли платника ПДВ позбавляють права на податковий кредит (бюджетне відшкодування) за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, перевіривши дійсність господарських взаємовідносин апелянта з контрагентом, апеляційний суд приходить до висновку, що апелянт мав всі правові підстави для формування податкового кредиту, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, з огляду на наявність всіх необхідних первинних документів, які підтверджують реальність господарських операцій. Податковий орган не подав жодних доказів на підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускають його контрагенти, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про недобросовісність позивача.

Крім того, перевіркою правомірності визначення податкового кредиту, розрахунків з бюджетом та показників, відображених у уточнюючому розрахунку за жовтень 2012 р. встановлено, що згідно уточнюючого розрахунку від 28.02.2014 р. до податкової декларації з податку на додатну вартість за жовтень 2012 р. ТОВ «ЗСЗ» включено до складу податкового кредиту суми ПДВ податкових накладних з датою виписки податкових накладних понад 365 днів в сумі ПДВ 105 205 грн, в зв'язку з чим ТОВ «ЗСЗ» у перевіряємому періоді завищено податковий кредит за жовтень 2012 р. на суму ПДВ 105 204,82 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, податкові накладні на суму 105 204,82 грн позивачем відображені в декларації за жовтень 2012 р. і відображені в реєстрі отриманих податкових накладних за жовтень 2012 р. В березні 2013 р. до податкового кредиту включено 105 204,82 грн із знаком «плюс», а в квітні 2013 р. позивачем надано помилковий уточнюючий розрахунок за жовтень 2012 р. за мінусом 105 204,82 грн. В лютому 2014 р. знову позивачем надано уточнюючий розрахунок за жовтень 2012 р., де зазначено суму 105204,82 грн із знаком «плюс» та за березень 2013 р. суму 105 204,82 грн із знаком «мінус».

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки, в даному випадку йде мова про виправлення помилки та надання уточнюючого розрахунку позивачем до податкової декларації з податку на додану вартість в разі самостійного виявлення платником податку помилок в раніше поданій податковій декларації.

Статтею 50 Податкового кодексу України передбачено, що « 50.1. У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

50.2. Платник податків під час проведення документальних планових та позапланових виїзних перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Крім того, відповідно ст. 102 Податкового Кодексу України « 102.1. Контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку».

Згідно ст. 159 КАС України « 1. Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. 2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні».

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене та той факт, що відповідачем, всупереч ст. 71 ч.2 КАС України, не доведено правомірність свого рішення, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, та вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, де задовольнити позовні вимоги.

Керуючись статтями ст.ст. 198 ч.1 п. 3, 202,205,206 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький сталеливарний завод» - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27.05.2015 р. - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький сталеливарний завод» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 19.05.2014 р. № форми «Р», від 19.05.2014 р. № форми «В1», від 19.05.2014 р. № форми «В4», від 19.05.2014 р. № форми «П» та від 19.05.2014 р. № форми «Р».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня викладення повного тексту постанови.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Т.С. Прокопчук