Справа № 6а/489/103/2015
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 р.м.ОдесаСправа № 6а/489/103/2015

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Романішина В.Л.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2015 року за заявою Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 05.07.2010р. у справі №2-3965/2010 зобов'язано УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.06.2010р. по інвалідності виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 26.07.2011р. роз'яснено рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 05.07.2010р. та зазначено, що кінцевим терміном нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.06.2010р. по інвалідності виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» необхідно вважати припинення дії закону (ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») або виникнення підстав для припинення виплати пенсії.

В червні 2015 року УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва звернулося до Ленінського районного суду м.Миколаєва із заявою, в порядку ст.263 КАС України, про встановлення порядку виконання Управлінням рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 05.07.2010р. у справі №2-3965/2010 з дотриманням норм діючого законодавства шляхом визначення завершення дії рішення суду від 05.07.2010р. після набрання чинності Закону України від 31.07.2014р. №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Вимоги заяви обґрунтовувало тим, що у зв'язку із зміною законодавства, на підставі якого з 01.06.2010р. нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 пенсія по інвалідності виходячи з розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткова пенсія у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, закінчилася дія рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 05.07.2010р. у справі №2-3965/2010.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06.07.2015р. заяву УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 06.07.2015р. та прийняти нову ухвалу, якою його заяву задовольнити.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

З наведеної норми чинного законодавства України вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Зміна способу або порядку виконання може відбуватися у заміні одного заходу примусового виконання судового рішення іншим.

Тобто, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення, які повинні забезпечити його виконання.

Аналізуючи зміст вимог заяви УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва вбачається, що фактично заявником ставиться питання завершити дію рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 05.07.2010р. у справі №2-3965/2010 через зміни в законодавстві, а не щодо вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації цього рішення.

Колегія суддів вважає, що поставлене в заяві Управлінням питання не може бути вирішено в порядку ст.263 КАС України, так як вказана норма застосовується лише у випадку, коли кінцевою метою подання відповідної заяви є виконання судового рішення, а не припинення чи завершення його дії.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви УПФУ в Ленінському районі м.Миколаєва.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 199 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.