Справа № 359/6719/13-а
Суддя: Яковлєва Л. В.
Дата ухвалення: 2013-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/6719/13-ц
Провадження № 2а/359/160/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2013 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі :

головуючого судді Яковлєва Л.В.,

при секретарі Шаменко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити дії, -

встановила :

02.07.2013 року ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, яким просила визнати дії відповідача щодо винесення рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 01 липня 2013 року за № 3554523 незаконними та зобовязати Реєстраційну службу Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області провести Державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,06 га., що знаходиться в садовому товаристві Крило Бориспільського району Київської області та розташована на землях Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області, надану для садівництва.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 04.05.2001 року між ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_1, та ОСОБА_3 було укладено договір дарування вищевказаної земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 1996.

01.07.2013 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на придбану земельну ділянку, за результатами розгляду якої отримала рішення про відмову у державній реєстрації за № 3554523 від 01.07.2013 року.

З рішенням Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_1 не погодилась та звернулась за захистом своїх прав до суду.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, якою розгляд справи просила здійснити у її відсутність.

Представник відповідача у судове засідання зявився та зазначив, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень законне, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.05.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1, було укладено договір дарування земельної ділянки, що знаходиться в садовому товаристві Крило Бориспільського району Київської області, розташованої на землях Процівської сільської ради Бориспільського району Київської області площею 0,06 га надану для садівництва, посвідченої приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 1996.

04.06.2013 року ОСОБА_1 здійснено державну реєстрацію вказаної земельної ділянки на підставі чого ділянці присвоєно кадастровий номер :01:021:0147.

01.07.2013 року позивач звернулась до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказану придбану земельну ділянку. В обґрунтування заяви подано : договір дарування земельної ділянки від 04.05.2001 року, зареєстрований за № 1996 та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.06.2013 року НВ-013.

Рішенням Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області від 01.07.2013 року за № 3554523 відмовлено у державній реєстрації права власності за ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

Державним реєстратором ОСОБА_5 зазначено, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують та встановлено невиконання умов правочину, з яким закон та/або договір (угода) повязує можливість проведення державної реєстрації.

Так, в п.7,8 договору дарування земельної ділянки від 04.05.2001 року, зареєстрованого за № 1996 вказано, що договір є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і видачі державного акту про право приватної власності на землю. Державний акт на право приватної власності на землю є невідємною частиною договору.

Обгрунтовуючи рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державний реєстратор ОСОБА_6 вказав, що згідно ст.22, 23 Земельного кодексу України від 13.03.1992 року за № 2196 ХІІ (в редакції, що діяла до 01.01.2002 року) право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Судом встановлено, що на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказану земельну ділянку, державного акту на право приватної власності на своє імя позивачем отримано не було.

За правилами ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (Закон №1952) державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України №1952 визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

За приписами ч.3 ст. 16 вказаного Закону разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Як передбачено ч.3 ст.17 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ч.2 ст. 9 Закону України №1952 державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Як закріплює ч.1 ст. 19 Закону №1952 державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно положень пункту 92 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703, під час розгляду заяви про державну реєстрацію, відповідно до якої державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав заявлено вперше, державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення записів про обтяження речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації права власності або іншого речового права на таке майно.

За змістом пункту 4 ч.1 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Аналіз викладених законодавчих норм та обставин справи свідчить про те, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення та реалізуючи повноваження по відмові у державній реєстрації, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, а тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду особами, які не були присутні при оголошенні постанови, а особи які були присутні при оголошенні постанови протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання на апеляційне оскарження в разі якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги, постанова суду набирає законної сили після розгляду справи в суді апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.В.Яковлєва