Справа № 760/12929/15-а
Суддя: Шевченко Л. В.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/519/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року, 15 годин 00 хвилин, м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, прийняв таку постанову.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

08.07.2015 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії в розмірі 83 % від сум заробітної плати з урахуванням виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на покращення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати за період з 01.05.2007 по 30.04.2009, починаючи з 15.05.2009 із застосуванням коефіцієнта корегування посадового окладу станом на 01.02.2008.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з 15.05.2009 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва і отримує пенсію на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу».

25.05.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 01.05.2007 по 30.04.2009 з включенням матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової винагороди та індексації заробітної плати.

Однак, відповідач своїм листом відмовив позивачу у перерахунку пенсії.

Позивач зазначає, що такі дії відповідача є протиправними, вважає, що має право на перерахунок пенсії, тому звернулася до суду з цим позовом за захистом своїх прав.

23.07.2015 відповідач подав до суду заперечення проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що матеріальна допомога носить разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати у розумінні частини другої статті 33 Закону України «Про державну службу». А факт утримання із сум допомоги збору на обов'язкове державне пенсійне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Враховуючи те, що позивач звернувся за перерахунком пенсії 25.05.2015, то відповідно до частини четвертої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія підлягає перерахунку з 01.06.2015. При цьому необхідно виходити з того, що з 01.01.2015 набрали чинності зміни, внесені до Закону України «Про державну службу», відповідно до яких пенсія за заявою про призначення або перерахунку, що надійшли з 01.01.2015, обчислюється в розмірі 60 % заробітної плати.

Таким чином, відповідач вважає, що позивач не має права на перерахунок пенсії, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

З'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 15.05.2009.

25.05.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 01.05.2007 по 30.04.2009 з включенням матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати та інших виплат.

Однак, відповідач своїм листом відмовив позивачу у перерахунку пенсії (а.с. 21).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з таких підстав.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади і у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра соціальної політики України, а також Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 № 384/2011, та організовує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією.

Управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є підвідомчими органами Фонду та разом утворюють систему органів Фонду.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.93 (надалі Закон №3723-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин - 15.09.2009, тобто часу, коли позивач скористався своїм правом виходу на пенсію і з якого він почав отримувати пенсію за віком) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частина перша статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95ВР (далі - Закон №108/95-ВР) встановлює, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Стаття 2 цього Закону визначає структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частина друга статті 33 Закону №3723-XII передбачає, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Наведене дає підстави вважати, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Згідно з довідкою Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва від 15.05.2009 № 33 на всі виплати, включені в довідку, серед яких матеріальна допомога для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, нараховано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на державне соціальне страхування (а.с.18-19)

Отже, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про необхідність врахування при призначенні йому пенсії сум матеріальної допомоги для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати.

Суд вважає такими, що не заслуговують на увагу твердження відповідача про те, що матеріальна допомога не підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», оскільки предметом цього позову є не індексація матеріальної допомоги, а врахування індексації заробітної плати, з якої було нараховано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що також прямо передбачено статтею 2 зазначеного закону (оплата праці є об`єктом індексації).

Аналогічна правова позиція узгоджується з практикою ВАСУ, викладеною в ухвалі від 12.02.2014 у справі №К/800/34455/13 та практикою ВСУ, викладеною в постановах від 20.02.2012 у справі № 21-430а11, від 28.05.2013 у справі №21-97а13 та від 04.03.2014 у справі №21-3а14, що згідно з статтею 244-2 КАС враховується судом при розгляді зазначеного адміністративного позову.

Щодо періоду, за який підлягає перерахунок пенсія, суд зазначає таке.

Частина друга статті 99 КАС передбачає, що «для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів».

З матеріалів справи випливає, позовна заява подана 08.07.2015, про що свідчить відтиск штампу на першому аркуші адміністративного позову, а тому з урахуванням встановленого статтею 99 КАС України строку, пенсія підлягає перерахунку починаючи з 08.01.2015, а не з 15.05.2009, як зазначає позивач.

Суд не погоджується з аргументом відповідача щодо застосування положень частини четвертої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», відповідно до якої перерахунок призначеної пенсії здійснюється у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Суд зазначає, що положення цієї статті стосуються моменту виникнення права на підвищення пенсії, яке у позивача виникло не в момент звернення до відповідача із відповідною заявою про перерахунок пенсії (25.05.2015), а безпосередньо в момент призначення пенсії з 15.05.2009 та не було реалізовано внаслідок бездіяльності відповідача.

Суд звертає увагу на необхідність застосування положень статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 саме у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин - 15.05.2009, яким передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Зміни, внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України» від 27.03.2014, у статтю 37 Закону України «Про державну службу» в частині заміни 80 на 70 відсотків, а також Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014, у статтю 37 Закону України «Про державну службу» в частині заміни 70 на 60 відсотків, не можуть застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки це суперечить конституційному принципу незворотності дії нормативно-правових актів у часі, передбаченому частиною першою статті 58 Конституції України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС «у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку».

Суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії суперечать вимогам частини третьої статті 2 КАС, а тому є протиправними.

Згідно з частиною другою статті 72 КАС «в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову».

Суд, констатує, що відповідач не довів, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову частково, визнання дій відповідача щодо відмови включити суми матеріальної допомоги для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати в заробітну плату для призначення пенсії позивачу протиправними та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 08.01.2015.

Розподіляючи судові витрати відповідно до ст. 94 КАС, суд зазначає, що з Державного бюджету України на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 73,08 грн.

Враховуючи вимоги пункту 8 частини шостої статті 183-2 КАС та абзацу 2 частини першої статті 256 КАС постанова у цій справі негайному виконанню не підлягає.

Керуючись статтями 19, 58 Конституції України, Законом України «Про державну службу», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статтями 2, 94, 99, 104-106, 158-163, 183-2, 244-4, 254, 256 КАС, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Солом'янському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 включити суму матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної їй відповідно до Закону України «Про державну службу», виходячи з розміру заробітної плати з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації заробітної плати, починаючи з 08 січня 2015 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 копійок) судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л. В. Шевченко