Справа № 808/2105/15
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2105/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2015 року

справа № 808/2105/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Білак С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.05.2015 р. в справі № 808/2105/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кліон» звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 17.10.2014 р. № 112050000/2014/000388/2, визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.10.2014 р. № 112050000/2014/0064466. В обґрунтування позову позивач зазначив, що позивачем виконані всі необхідні та достатні дії під час митного оформлення товару та надано митному органу всі витребувані ним документи в обґрунтування заявленої митної вартості товару. Враховуючи невідповідність прийнятого рішення митного органу вимогам чинного законодавства, вважає рішення митного органу протиправним та необґрунтованим, а також таким, що підлягають скасуванню. Крім того, зазначає, що митниця з метою встановлення доказів, які підтверджують сумніви у правильності визначення митної вартості товару, зобов'язана довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.05.2015 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову через порушення норм матеріального права. Апелянт зазначає про неврахування судом встановлених в ході контролю митної вартості наступних розбіжностей: копії декларацій країни відправлення не містять інформації щодо умов поставки; позивачем не надано до митного оформлення декларації виробника, що передбачено пп. 1.5.6 зовнішньоекономічного контракту. У зв’язку з наявністю розбіжностей декларанту було запропоновано надати додаткові документи (виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару). Надані декларантом документи не містили інформації, яка б підтверджувала числові значення складових митної вартості, у зв’язку з чим митницею прийнято рішення про коригування митної вартості та картка відмови у митному оформленні товару. Апелянт зазначає про ненадання позивачем декларації виробника, відсутність відомостей про умови поставки унеможливили перевірку складових митної вартості, що не враховано судом першої інстанції. Висновок Запорізької торгово-промислової палати не врахований при контролі митної вартості, оскільки в ньому зазначено діапазон ціни на товар та не зазначено інформації щодо основаних характеристик товару, що впливають на формування митної вартості. Наданий додатково на вимогу митного органу лист, що інвойс є бухгалтерською документацією, не врахований митницею, оскільки ст. 53 Митного кодексу України передбачено подання інвойсу як основного документу, а виписки з бухгалтерської документації – як додаткового документу для підтвердження митної вартості, що містить реквізити, які необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Також апелянт вказує на безпідставність твердження суду про недоцільність використання МД № 806020002/2014/6821 від 07.07.2014 р. через відмінність умов поставки, оскільки було використано наявну інформацію про поставку товару, що є більш подібними до заявленого позивачем.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з’явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв’язку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між ТОВ «Кліон» та Pelagos P/F (Фарерські острови) укладено контракт № 145S/2014Р від 04.09.2014 р. на поставку свіжозамороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів, асортимент, кількість, вартість та умови поставки, визначених в інвойсах на кожну партію.

Товар пред’явлений до митного оформлення 16.10.2014 р. за митною декларацією форми МД-2 № 112050000/2014/022987. Митна вартість товару визначена за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору) на рівні 1,82 доларів США за 1 кг або 23,52 грн. за кг, загальною вартістю 458565,24 грн.

16.10.2014 р. митним органом декларанту направлено електронне повідомлення, в якому для підтвердження заявленої митної вартості товару декларанту пропонувалось надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи для підтвердження митної вартості за бажанням декларанта.

17.10.2014 р. декларантом позивача надані митному органу наступні документи: експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати № ОИ-598 від 14.10.2014 р.; лист постачальника від 30.09.2014 р. з поясненнями щодо складу бухгалтерської документації; лист експедитора від 16.10.2014 р. про форму експортних декларацій; лист № 06/02-1896 від 16.10.2014 р. з поясненням щодо ненадання декларації виробника.

Запорізькою митницею 17.10.2014 р. прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № 112050000/2014/000388/2 у відношенні митної декларації № 112050000/2014/022987 за резервним методом на підставі МД від 01.10.2014 р. № 112050000/2014/022011, від 07.07.2014 р. № 805020002/2014/6821 у зв’язку з чим митна вартість товару визначена митним органом в розмірі 2,5 дол. США/кг.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття рішення про коригування митної вартості з мотивів неповноти або недостовірності відомостей про митну вартість є безпідставним, адже відповідачем не доведено зазначення декларантом не усіх складових числового значення митної вартості, здійснення неправильного розрахунку, внесення до декларації недостовірних або неточних відомостей, а також що надані митному органу документи містять не усі відомості, що підтверджують числові значення митної вартості; необґрунтованість застосування резервного методу визначення митної вартості.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (стаття 52 Митного кодексу України).

Згідно зі ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 55 Митного кодексу України надано право митному органу коригувати митну вартість товарів.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Аналіз приведених вище норм законодавства свідчить, що до виключної компетенції митних органів належить вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товару. Саме митний орган встановлює достатність наданих декларантом документів для підтвердження митної вартості товару.

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов'язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Відповідно до приписів статті 57 вказаного Кодексу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Ці документи зазначені позивачем як додатки до митної декларації у графі 44 та наявні у матеріалах справи.

Заявлена митна вартість товару є договірною ціною згідно з контрактом з компанією Pelagos P/F (Фарерські Острови) контракт № 145S/2014Р від 04.09.2014 р.

Відповідачем витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів згідно з вимогами п. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, висновок відповідача про неповноту та недостовірність відомостей про митну вартість товарів не може вважатися обґрунтованим, оскільки відповідно до статті VII п. 2 «а» Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1947 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

В статті VII п.2 «b» цієї угоди вказано, що під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов'язуватися або і) з порівнюваними кількостями, або іі) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів митний орган повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються, оскільки позивачем при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових.

Доводи апелянта про наявність в наданих позивачем документах розбіжностей колегія суддів вважає хибними.

Так, відсутність в копії декларації країни відправлення від 09.10.2014 р. № 14LTLUB000EK015201 інформації щодо умов поставки товару не дає підстави для висновку про відсутність у поданих позивачем документах такої інформації. Декларантом на виконання вимог митного органу наданий лист експедитора - декларанта Green Transport від 16.10.2014 р., в якому зазначено, що форма експортної декларації від 09.10.2014 р. № 14LTLUB000EK015201, оформленої на продукцію – морожена скумбрія ціла, 400-600 гр., відповідно до інвойсу № SDA140014a від 29.09.2014 р., не передбачає наявність графи з зазначенням умов поставки (а.с.47). Проте, інші документи, які подані декларантом для митного оформлення, зокрема, інвойс містять відомості щодо умов поставки товару (FСА Клайпеда, Литва).

Що стосується ненадання декларантом декларації виробника, як це передбачено пп. 1.5.6 контракту від 04.09.2014 р. № 145S/2014P, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Декларантом на виконання вимог митниці надано лист компанії Pelagos від 30.09.2014 р., в якому постачальник зазначає, що продукція відпускається зі складу на підставі інвойсу, який є бухгалтерською документацією для компанії Pelagos.

При цьому слід зауважити про правильний висновок суду першої інстанції, що декларація виробника не є документом, який безумовно засвідчує митну вартість імпортованого товару та за відсутності якого неможливо перевірити складові числового значення митної вартості.

Відтак, відомості про заявлену позивачем митну вартість є об’єктивними, такими, що піддаються обчисленню та підтверджуються документально.

Судова колегія не піддає сумніву право митного органу контролювати митну вартість, заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством.

Позивачем у повному обсязі виконані вимоги ч. 5 ст. 52 Митного кодексу України щодо подання декларації митної вартості та п. 7 ч. 10 ст. 58 цього кодексу щодо включення до визначеної митної вартості її складових, які не включалися до ціни, що була фактично сплачена позивачем, що відображено в декларації митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що митним органом не доведено дотримання всіх умов, правил та вимог для застосування резервного методу (2ґ).

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості за МД від 01.10.2014 р. № 112050000/2014/022011, від 07.07.2014 р. № 805020002/2014/6821. Однак, в порушення вимог ст. 57 Митного кодексу України митницею не доведено неможливість застосування інших (попередніх) методів (2а-2г) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний, інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядним методом, адже, торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому, безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок, тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому, такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.05.2015 р. в справі № 808/2105/15 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.05.2015 р. в справі № 808/2105/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліон» до Запорізької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.В. Білак