Справа № 826/6719/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 липня 2015 року 12:45 № 826/6719/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та недійсними і скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними, недійсними та скасування рішення № 34/26-55-17-08 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.11.2014 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.11.2014 року № Ф-33У.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на протиправність рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 34/26-55-17-08 від 25.11.2014 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.11.2014 року № Ф-33У, прийнятих ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі акта перевірки від 11.11.2014 року № 3316/26-55-17-01-. Оскільки, по-перше, з тексту акта перевірки не вбачається правильне та достовірне визначення контролюючим органом сум доходу (прибутку) позивача за 2012 - 2013 роки, отриманого ним від діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та й відповідно правильне і достовірне визначення бази оподаткування єдиним внеском (що засвідчується даними банківських виписок по особовому рахунку ОСОБА_1), по-друге, обрахунок штрафу в Рішенні від 25.11.2014 року був здійснений з порушенням норми п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.05.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

У судове засідання, призначене на 15.07.2015 року, з'явилися представники сторін.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, де зазначається про правомірність оспорюваних рішень. Зокрема, відповідач посилався на те, що в ході проведення документальної перевірки позивача (акт від 11.11.2014 року № 3316/26-55-17-01-) було встановлено заниження ним задекларованого розміру доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб, та на який має нараховуватися єдиний внесок, а саме: за 2012 рік на суму 410 151 грн. та за 2013 рік на суму 866 953 грн. За результатами перевірки у межах максимальної та мінімальної величини бази оподаткування єдиного внеску був донарахований такий внесок на загальну суму 140 231,03 грн., в тому числі за 2012 рік - 58 618,36 грн. та за 2013 рік - 81 612,67 грн. У зв'язку з цим та на підставі акта перевірки, керуючись нормами п. 6.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове держане соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455, та ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві сформувала на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.11.2014 року № Ф-33У язв сплати єдиного внеску в сумі 140 231,03 грн. та прийняла рішення від 25.11.2014 року № 34/26-55-17-08 про застосування штрафу в розмірі 9 942,47 грн.

Суд у судовому засіданні 15.07.2015 року на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в справі документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Відповідно до наявних матеріалів справи судами встановлено, що протягом періоду з 15.10.2014 року по 04.11.2014 року працівниками ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві була проведена документальна планова виїзна перевірка Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 30.12.2013 року, за результатами якої складений акт від 11.11.2014 року № 3316/26-55-17-01- (надалі - Акт перевірки).

За висновками цього акта перевірки ФОП ОСОБА_1 були порушені вимоги: 1) норм пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, що полягає у неправомірному заниженні показника задекларованого доходу, пов'язаного із здійсненням підприємницької діяльності, всього на 515 811 грн. (в тому числі за 2012 рік на суму 3 126 грн., за 2013 рік - 512 685 грн.), в результаті чого платником податку був занижений розмір чистого оподаткованого доходу за 2012 - 2013 роки на аналогічну суму коштів та був донарахований податок з доходів фізичних осіб в сумі 87 679,95 грн. (в тому числі за 2012 рік - 523,44 грн., за 2013 рік - 87 156,51 грн.); 2) п. 183.2 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємцем було занижено суму податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, всього на суму 207 896 грн. (в тому числі за звітні періоди листопад-грудень 2012 року та січень-грудень 2013 року); 3) п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI, що полягає у не нарахування та не сплаті підприємцем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з чистого оподатковуваного доходу, всього в сумі 140 231,03 грн. (в тому числі за 2012 рік - 58 618,36 грн., за 2013 рік - 81 612,67 грн.); 4) п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України що полягає у не веденні ФОП ОСОБА_1 Книги обліку доходів та витрат.

Зокрема, в акті перевірки зафіксовано, що в ході проведення документальної перевірки позивача перевіряючим встановлено наступне.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) був зареєстрований суб'єктом підприємницької діяльності Печерською районною державною адміністрацією м. Києва 09.06.2010 року та взятий на податковий облік в ДПІ у Печерському районі м. Києва 11.06.2010 року (при цьому згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 17.03.2015 року припинено підприємницьку діяльність ОСОБА_1, про що був внесений запис за № 3010751 до цього Реєстру).

Згідно з реєстраційними даними в період 2011 - 2013 роки видом господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 (за КВЕД) визначено надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (68.20).

Протягом періоду з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року позивач здійснював підприємницьку діяльність, перебуваючи на загальній системі оподаткування, та згідно поданих ним до податкової інспекції декларацій про майновий стан і доходи встановлено, що:

- за 2012 рік ФОП ОСОБА_1 задекларував суму доходу, отриманого від здійснення діяльності на загальній системі оподаткування, у розмірі 514 578 грн., суму витрат за 2012 рік у розмірі 27 167 грн. (витрати на комунальні платежі), як такі що пов'язані із підприємницькою діяльністю (така сума витрат була визнана перевіряючими, про що вказано на стор. 11 акта перевірки), та відповідно суму чистого оподатковуваного доходу - 487 411 грн.;

- за 2013 рік ФОП ОСОБА_1 задекларував суму доходу, отриманого від здійснення діяльності на загальній системі оподаткування, у розмірі 354 267,40 грн., суму витрат, що пов'язані із здійсненням діяльності, - не декларував (0,00 грн.), та відповідно суму чистого оподатковуваного доходу - 354 267 грн.

При цьому, на стор. 6 акта перевірки зафіксовано наявність у ОСОБА_1 протягом перевіряємого періоду 4-х відкритих рахунків у відділеннях АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві.

Однак, за результатами перевірки правильності визначення перевіряємим платником податку розміру валового доходу перевіряючими були встановлені розбіжності між даними перевірки та даними поданих декларацій про майновий стан та доходи за 2012 і 2013 роки, що призвело до заниження ФОП ОСОБА_1 показника валового доходу на загальну суму 515 811,60 грн. (в тому числі за 2012 рік на суму 3 126 грн. та за 2013 рік - 512 685,60 грн.).

Так, розбіжність між задекларованою сумою доходу за 2012 рік в сумі 3 126 грн. виникла у зв'язку з тим, що відповідно до декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік (реєстр. № від 11.02.2013 рік) була задекларована сума доходу в розмірі 514 578 грн., тоді як за даними наданої до перевірки банківської виписки по розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_1 ним за 2012 рік отримано виручки на загальну суму 517 704 грн. Так само за 2013 рік в декларації про майновий стан та доходи (реєстр. № від 12.08.2014 рік) позивач задекларував суму доходу в розмірі 354 267,40 грн., а за даними банківської виписки отримав в цьому ж році сукупно виручки на суму 866 953 грн. Таким чином, на думку працівників ДПІ, позивачем були порушені вимоги п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України.

З урахуванням зроблених висновків про заниження сум доходів, отриманих від здійснення підприємницької діяльності, перевіряючими були вирахувані суми чистого оподатковуваного доходу позивача за 2012 рік - 3 126 грн. та за 2013 рік - 512 685 грн., та визначені суми податку на доходи фізичних осіб за ставками 15 і 17 відсотків згідно норми п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України. За даними перевірки сума заниженого ФОП ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб за 2012 рік складає 523,44 грн. і за 2013 рік - 87 156,51 грн. (розрахунок сум названого податку міститься в матеріалах даної справи як додаток до податкового повідомлення-рішення від 25.11.2014 року № ).

Водночас, у зв'язку із встановленням факту заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2012 - 2013 роки, а також тих обставин, що протягом перевіряємого періоду ФОП ОСОБА_1 звіти по єдиному соціальному внеску за 2012 2013 роки не подавалися, та відповідно такий єдиний внесок з сум чистого оподатковуваного доходу в розмірах 516 264 грн. (за 2012 рік) та 866 953 грн. (за 2013 рік) не нараховувався та не сплачувався до бюджету, перевіряючі прийшли також до висновку про порушення підприємцем норм п. 1 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI, та як наслідок - донарахували позивачу на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 цього Закону суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2012 - 2013 роки в розмірі 140 231,03 грн., в тому числі за 2012 рік - 58 618,36 грн. та за 2013 рік - 81 612,67 грн. (порядок обрахунку суми єдиного внеску наведений на стор. 15 - 16 акта перевірки).

25.11.2014 року ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі зазначеного вище акта перевірки сформувала вимогу про боргу (недоїмки) за № Ф-33У (надалі - Вимога), якою ОСОБА_1 визначено до сплати суму недоїмки по єдиному соціальному внеску у розмірі 140 231,03 грн., а також винесла рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за № 34/26-55-17-08 (надалі - Рішення), згідно якого до ОСОБА_1 у відповідності п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI застосована штрафна санкція по єдиному внеску у розмірі 9 942,47 грн. Розрахунок відповідачем штрафних санкцій з єдиного внеску до оспорюваного Рішення наявний в матеріалах справи.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження Вимоги та Рішення від 25.11.2014 року, позивачем отримано рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 25.12.2014 року № 452/о/26-15-10-08 та рішення Державної фіскальної служби України від 12.02.2015 року № 1246/о/99-99-10-01-07-15, винесених за результатами розгляду первинної та повторної скарг ФОП ОСОБА_1, у відповідності до змісту яких такі рішення від 25.11.2014 року залишені без змін.

Також, 25.11.2014 року ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкові повідомлення-рішення (форми «Р»):

- за № , яким визначила ФОП ОСОБА_1 до сплати суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 110 789,94 грн., в т.ч. 87 679,95 грн. за основним платежем, 23 109,99 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- за № 000131170, яким визначила ФОП ОСОБА_1 до сплати суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 259 870 грн., в т.ч. 207 896 грн. за основним платежем, 51 974 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 03.04.2015 року № , прийняте за результатами перегляду в досудовому порядку податкового повідомлення-рішення від 25.11.2014 року № , було оскаржено ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду м. Києва. Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.04.2015 року по справі № 826/ 3405/15 за позовом ОСОБА_1 до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.04.2015 року № , в задоволенні цього позову фізичної особи було відмовлено.

Натомість, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015 року, винесеною за результатами перегляду в порядку апеляційного оскарження зазначеної вище постанови суду від 17.04.2015 року по справі № 826/3405/15, апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково, а саме: скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.04.2015 року та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову - визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 03.04.2015 року № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 11 354,05 грн. (в тому числі за основним платежем 9 083,24 грн., за штрафними санкціями 2 270,81 грн.), та в решті позову відмовлено. Зокрема, дані висновки суду апеляційної інстанції мотивовані тим, що в ході судового розгляду справи № 826/3405/15 виявлено допущення контролюючим органом помилок у підрахунках розбіжностей між задекларованими ФОП ОСОБА_1 сумами доходу за 2012 і 2013 роки та даними банківських виписок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 за періоди з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року та з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, що, в свою чергу, вплинули на правильність розрахунків перевіряючими сум заниження платником податку (позивачем) чистого оподатковуваного доходу підприємця за ці роки. Таким чином, за результатами розгляду матеріалів справи № 826/3405/15 Київський апеляційний адміністративний суд встановив: відсутність факту заниження ФОП ОСОБА_1 розміру отриманого в 2012 році оподатковуваного доходу (514 578 грн.) на суму 3 126 грн.; дійсний розмір розбіжності між задекларованою сумою доходу за 2013 рік та даними банківської виписки, що становить 462 333,58 грн. (а не 512 685,60 грн., як зафіксовано в акті перевірки від 11.11.2014 року № 3316/26-55-17-01-).

З урахуванням вище наведеного позивач стверджує про протиправність та необґрунтованість сум єдиного внеску та штрафної санкції, визначених згідно Вимоги та Рішення від 25.11.2014 року, як таких, що ґрунтуються на документально непідтверджених висновках акта перевірки.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску, зокрема, є фізичні особи - підприємці та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За вимогами норм ч. 2 ст. 6 цього Закону платник єдиного внеску зобов'язаний, в тому числі: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 11 ст. 8 Закону № 2464-VI для фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, єдиний внесок встановлюється у розмірі 34,7% бази нарахування. А базою нарахування для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та сума доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). Мінімальний розмір єдиного внеску має бути сплачений тільки в тому разі, якщо підприємець отримував дохід.

Аналогічні положення містяться в п. 3.3 розд. ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року № 21-5 (що була зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 р. за № 994/18289 та діяла до 25.02.2014 року)(надалі - Інструкція).

При цьому, відповідно до п. 177.1 і п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності (крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування), оподатковуються податком на доходи за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, що дорівнювала до 1 жовтня 2011 року п'ятнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок, з 1 жовтня 2011 року - сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок. (ч. 3 ст. 7 Закону № 2464-VI, п. 3.16 розд. ІІІ Інструкції).

В силу положень абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

З контексту вищенаведених норм Закону слідує, що позивач як фізична особа-підприємець, який протягом 2012 - 2013 років перебував на загальній системі оподаткування та отримував суми доходів від здійснення підприємницької діяльності за ці періоди, є платником єдиного соціального внеску за вказані періоди. Також, з даних норм Закону та Інструкції вбачається обов'язок позивача як платника єдиного внеску нараховувати та обчислювати такий внесок в розмірі 34,7% із суми чистого оподатковуваного доходу за кожен календарний місяць, подавати відповідну звітність з цього внеску.

В силу вимог ч. 2 ст. 9 Закону № 2464-VI та пп. 4.3.1 п 4.3 розд. IV Інструкції обчислення єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється щомісячно на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 9 цього ж Закону (в редакції чинній на момент проведення перевірки позивача та складання акта такої перевірки) обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Як видно з тексту акта перевірки позивача (стор 14 - 16) та не заперечується позивачем за результатами підприємницької діяльності за перевіряємий період позивач єдиний внесок не нараховував та до бюджету не сплачував, звітність з єдиного внеску до органів Пенсійного фону України та органів доходів і зборів не подавав. У зв'язку з чим ФОП ОСОБА_1 за результатами документальної перевірки був визначений до сплати єдиний внесок із сум чистого оподатковуваного доходу в таких розмірах:

- за 2012 рік в сумі 58 618,36 грн., що був розрахований із чистого доходу підприємця за 2012 рік у розмірі 516 264 грн. (тобто, з суми різниці між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витрати, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця). Так, на стор. 14 акта перевірки позивача міститься таблиця з сумами чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 за кожен місяць 2012 року, що як видно були обраховані без урахуванням документально підтверджених витрат за 2012 рік в сумі 27 167 грн., оскільки за даними цього ж акта (стор. 12) сума чистого оподатковуваного доходу платника податку (позивача) за 2012 рік становить 490 537 грн.;

- за 2013 рік в сумі 72 246,08 грн., що був розрахований із чистого доходу підприємця за 2013 рік у розмірі 866 953 грн. (тобто, з суми різниці між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витрати, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця).

При цьому, в ході детального дослідження тексту Акта перевірки та всіх наданих сторонами копій документів судом встановлено, що матеріали вказаної документальної перевірки позивача всупереч вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 року № 395 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2013 р. за № 607/23139), не містять належним чином оформленого опису конкретних первинних та інших документів обліку результатів діяльності платника податку (ФОП ОСОБА_1), які були використанні перевіряючими для обрахунку бази нарахування сум єдиного внеску.

Натомість за результатами аналізу та звірки даних акта перевірки (таблиці з сумами щомісячного чистого оподатковуваного доходу позивача, отриманого ним за 2012 - 2013 роки, стор. 14 акта перевірки) та даних банківських виписок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 за періоди з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року та з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року (копії яких були надані позивачем разом з матеріалами позову), суд виявив розбіжності у розмірах сум доходів (виручки) ФОП ОСОБА_1, оскільки перевіряючими до їх складу помилково були віднесені також суми комісійної винагороди банку за банківське обслуговування. Дані обставини як зазначалося вище по тексту цього судового рішення були вже встановлені Київським апеляційним адміністративним судом при розгляді справи № 826/3405/15, а тому в сил норм ч. 1 ст. 72 КАС України повторному доведенню в межах цього спору не підялають.

Більш того, як правильно зазначає позивач, при обрахунку сум єдиного внеску за 2012 і 2013 роки працівники податкової інспекції всупереч вимог чинного законодавства брали за основу розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу та максимальну величину доходів, на яку нараховується єдиний внесок (17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на певний місяць року). В той час як обрахунок єдиного внеску мав здійснюватися виходячи із суми чистого оподатковуваного доходу позивача за кожен звітний місяць року.

В контексті з наведеним вище суд зважає на те, що у відповідності до п. 1.4 розд. І Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 року № 395, міститься загальне поняття терміну «акт перевірки» згідно якого акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Положеннями п. 6.4 та п. 7.2 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 року № 455 (що була зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 р. за N 1622/24154 та діяла на момент винесення оспорюваних рішень від 25.11.2014 рпоку) підставою для прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску та рішення про застосування штрафних санкцій за порушення норм законодавства про єдиний внесок є, зокрема, акт перевірки.

Таким чином, з контексту наведених норм слідує, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування суб'єктами господарювання-платниками такого внеску, документом, на підставі якого приймається відповідні рішення контролюючого органу про нарахування суми єдиного внеску (в т.ч. фінансових санкцій - штрафів, пені).

З огляду на вищевикладене, та з урахуванням попередньо встановлених фактнчих обставин справи, суд приходить до висновку про те, що розмір бази для нарахування єдиного внеску за 2012 - 2013 роки за обумовленою ставкою, а також сам єдиний внесок, був розрахований контролюючим органом в акті перевірки невірно. А тому як наслідок вимога про сплату боргу (недоїмки) від 25.11.2014 року № Ф-33У, що була сформована за неправильно обрахованою сумою єдиного внеску (недоїмки) та рішення від 25.11.2014 року № 34/26-55-17-08 з визначеною сумою штрафу (у процентному відношенні від такої невірної суми єдиного внеску) є протиправними та підлягають скасуванню.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 25.11.2014 року № Ф-33У.

3. Визнати протиправним і скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.11.2014 року № 34/26-55-17-08.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок