Справа № 2а-7473/09/1170
Суддя: О.В. Яковлєв
Дата ухвалення: 2010-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2010 року Справа № 2а-7473/09/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Яковлєва О.В.;

суддів - Сагун А.В., Притула К.М.;

при секретарі Дигас В.М.;

за участю прокурора Яременко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Фінансів України, третя особа Державне казначейство України, про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов»язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,Ї

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позов в якому ставить вимоги до ОСОБА_2 Фінансів України, а саме:- визнання дії та бездіяльності щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 13.05.09 року в частині безпідставного не вирішення питання звернення, невиконання повноважень щодо передбачення видатків за відповідними бюджетними програмами коштів для компенсації судових витрат у цивільних та адміністративних справах, надання ґрунтовної відповіді та роз»яснення порядку оскарження прийнятого рішення; зобов»язання відповідача на виконання вимог п.4 Постанови КМУ № 590 від 27.04.06 року «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави»передбачити видатки за відповідними бюджетними програмами коштів для компенсації за рахунок держави судових витрат у цивільних та адміністративних справах; зобов»язання здійснити службову перевірку та вжити відповідних заходів реагування передбачених законодавством по факту не вирішення питань звернення ОСОБА_1 від 13.05.09 року; стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 2000 гривень компенсації моральної шкоди, 200 гривень компенсації витрат на оплату правової допомоги.

Вимоги обґрунтував тим, що 13.05.09 року позивач звернувся до ОСОБА_2 Фінансів України з скаргою в якій просив вирішити питання компенсації з Державного бюджету присуджені на його користь судові витрати у адміністративних справах посилаючись на рішення судів.

Відповідачем за наслідками розгляду скарги направлено лист від 1.06.09 року яким надано відповідь про неможливість виконання вимог скарги.

Вважає дії та бездіяльність відповідача неправомірними, так як останні направлено на невиконання вимог законодавства щодо розгляду звернення, невиконання повноважень щодо передбачення видатків за відповідними бюджетними програмами коштів для компенсації судових витрат у цивільних та адміністративних справах, не надання ґрунтовної відповіді та роз»яснення порядку оскарження прийнятого рішення. Відповідачем порушено вимоги ст.ст.3, 40, 124 Конституції України, п.4 Постанови КМУ № 590 від 27.04.06 року, ст.ст.15, 19 ЗУ «Про звернення громадян», Указ Президента України № 109 від 7.02.08 року.

Стягнення моральної шкоди у сумі 2000 гривень обумовлено тим, що невиконання відповідачем вищезазначених вимог призвело до фізичних та моральних страждань, а саме погіршення стану здоров»я, як у інваліда 2 групи.

Позивач у судове засідання не з»явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач до суду не з»явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви щодо розгляду справи до суду не подав.

Прокурор у судовому засіданні, який представляє інтереси Державного казначейства України, заперечив щодо задоволення позовних вимог та пояснив, що на звернення позивача ОСОБА_2 Фінансів України надано обґрунтовану відповідь. Тому, дії відповідача лежать у правовому полі, а стягнення моральної шкоди не підтверджено жодним доказом і не вчинено жодних дій, які б слугували підставою для стягнення шкоди.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч.1 ст. 2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Також, статтею 15 ЗУ «Про звернення громадян»встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 19 даного Закону, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Також, статтею 20 Закону встановлено, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Судом встановлено, що 13.05.09 року позивач звернувся до ОСОБА_2 Фінансів України з скаргою в якій просив вирішити питання компенсації з Державного бюджету присуджені на його користь судові витрати у адміністративних справах посилаючись на рішення судів.

За наслідками розгляду скарги відповідачем дано відповідь, згідно листа від 1.06.09 року, яким надано відповідь про неможливість виконання вимог скарги з посиланням на відповідні норми закону.

Аналізуючи зібрані у справі докази суд вважає, що дії відповідача вчинено у відповідності до вищезазначених норм, а саме письмова заява позивача прийнята та розглянута по суті уповноваженим органом з наданням обґрунтованої письмової відповіді, у передбачений законом строк. Відповідь містить вичерпну інформацію по факту звернення з посиланням на відповідні норми закону.

Крім того, сама по собі вимога позивача, щодо зобов»язання відповідача на виконання вимог п.4 Постанови КМУ № 590 від 27.04.06 року «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави»передбачити видатки за відповідними бюджетними програмами коштів для компенсації за рахунок держави судових витрат у цивільних та адміністративних справах, не підлягає задоволення з підстав відсутності порушення індивідуального права останнього, так як вимога носить загальний характер і не може відновити порушене право позивача.

Вимога щодо проведення службової перевірки, передбачена постановою КМУ від 13 червня 2000 р. N 950 ОСОБА_3 «Про затвердження порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування», не підлягає задоволенню, так як остання здійснюється у разі порушення законодавства службовою особою державного органу. Така процедура передбачена у разі виявлення судом порушень законодавства державним органом, або самим державним органом, при розгляді скарги, однак такого факту не встановлено.

Вимога щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягає, так як судом дана оцінка законності дій відповідача, а тому у останніх відсутні винні дії (бездіяльність) направлені на заподіяння шкоди позивачу.

Судові витрати підлягають покладенню за рахунок Держави, так як позивач є інвалідом 2 групи та звільняється від сплати судового збору.

Витрати на оплату правової допомоги покладаються на позивача.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15, 19, 20, 25 ЗУ «Про звернення громадян», ст.ст. 23, 1172, 1174 ЦК України, ст.ст. 2, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Фінансів України, третя особа Державне казначейство України, про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов»язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Судовий збір, у сумі 3,40 гривень, віднести за рахунок Держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частин рішення, з дня складання постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 20 після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви.

Повний текст судового рішення виготовлено 17.02.10 року.

Головуючий суддя О.В. Яковлєв

Судді А.В. Сагун

ОСОБА_3