Справа № 2-а/1970/686/11
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2011-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 2-а/1970/686/11

11 квітня 2011 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

Головуючої Подлісної І.М.

секретаря Подорожної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі про визнання рішення недійсним

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі, в якому просить встановити відсутність повноважень у суб'єкта владних повноважень управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі складати вимогу № б/н від 01.11.2010 року без наявності його заяви складеної за додатком 28 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та без наявності поданої звітності відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Порядку 2.2 від 05.11.2009 року № 26-1 "Про порядок формування і представлення страхувальниками звітів відносно до сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органами Пенсійного фонду України", визнати вимогу № 122 від 01.12.2010 року управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі незаконною та скасувати її, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, надіслала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, що відповідає вимогам п. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представники відповідача - управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі позову не визнали, проти його задоволення заперечили та пояснили, що дії суб'єкта владних повноважень - управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі щодо складання вимоги про сплату боргу № 122 від 01.12.2010 року є правомірними, спірна вимога винесена в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є законною і до скасування не підлягає. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, вважає, що вказаний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Позивач по справі ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець Підволочиською районною державною адміністрацією Тернопільської області 16.12.2005 року, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії В01 № 379470.

01 листопада 2010 року управлінням Пенсійного фонду України в Підволочиському районі прийнято вимогу про сплату боргу за № 122, відповідно до якої станом на 01.11.2010 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати страхових внесків становила 864,96 грн..

Вказана заборгованість зафіксована також в повідомленні - розрахунку управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі, де зазначено, що відповідно до п.п. 4 п. 8 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" позивачу ОСОБА_1 необхідно здійснити доплату до мінімального страхового внеску за ІІІ квартал 2010 року з урахуванням мінімального страхового внеску у 3 кварталі 2010 року та частини сплачених сум єдиного (фіксованого) податку, в розмірі 864,96 грн.

Про скасування вищевказаної вимоги про сплату боргу № 122 від 01.11.2010 року позивач звертався зі скаргами до управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Пенсійного фонду України, які залишені без задоволення.

Вимога прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства України, оскільки відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, до яких належать страхувальники та Пенсійний фонд України, регулюються поряд з іншим, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до положень ст. 64 цього Закону контролюючим органом стосовно нарахування, обчислення та сплати страхових внесків є головні управління та управління Пенсійного фонду (територіальні органи виконавчої дирекції Пенсійного фонду України), які уповноважені здійснювати контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати зобов'язань платниками страхових внесків та застосовувати фінансові санкції за порушення строків сплати внесків.

Пунктом 1 ст.11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"встановлено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.18 вказаного Закону страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему

оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від сплати.

Згідно ст. 20 Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період (для страхувальників, зазначених у п.5 ст. 14 Закону квартал), не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до пп. 4 п.8 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок) та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу, та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподаткованого доходу (прибутку), загального оподаткованого доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Відповідно до п. 2 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст.20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі -недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Територіальні органи Пенсійного фонду України за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно п. 8.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за № 64/8663, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків, фінансових санкцій (штрафів) та пені. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

За таких обставинн, суд приходить до переконання, що вимога № 122 від 01.11.2010 року про сплату боргу позивачем ОСОБА_1 є законною, до скасування не підлягає, оскільки винесена в межах повноважень управління Пенсійного фонду України, встановлених чинним законодавством України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

керуючись ст.ст.2,6,7,72,86,122,160-163 КАС України,

Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вiд 09.07.2003 № 1058-IV, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області про встановлення відсутності повноважень у суб'єкта владних повноважень управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі складати вимогу № б/н від 01.12.2010 року без наявності його заяви, складеної за додатком 28 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та без наявності поданої звітності відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Порядку 2.2 від 05.11.2009 року № 26-1 "Про порядок формування і представлення страхувальниками звітів відносно до сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органами Пенсійного фонду України", визнання вимоги № 122 від 01.11.2010 року управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі незаконною та скасування - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня постановлення постанови апеляційної скарги у порядок і строки, передбачені статтями 186,254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Подлісна І.М.