Справа № 2а-12152/11/2070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2015 року м. Київ К/9991/38281/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області (правонаступника Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби)

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2012

у справі №2а-12152/11/2070

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова

про скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2012, позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова № від 12.07.2011.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову в позові, з підстав невірного застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.55 КАС України у справі проведено заміну сторони відповідача на Державну податкову інспекцію у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2009 по 31.12.2009, за результатами якої складено акт 19.05.2011 №1730/1702/НОМЕР_1.

За висновками акта перевірки позивачем порушено вимоги п.п. «ж» п.1.3 ст. 1. пп. 4.2.6. п. 4.2. ст. 4. пп. 8.2.1. п. 8.2. ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (чинного на момент порушення), занижено дохід, який підлягає оподаткуванню на 194200,00 грн., в результаті чого донараховано податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 29130,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.07.2011 №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на суму 29130,00 грн.

Згідно акта перевірки, фактичною підставою для визначення позивачу податкового зобовґязання став висновок податкового органу про заниження обґєкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб при оподаткуванні операції з продажу легкового автомобілю Toyota Camri.

Продаж зазначеного автомобіля здійснено на користь ОСОБА_3через біржу «Вента» на підставі біржового договору від 28.01.2009 № А-132.

Згідно довідки про ринкову вартість автомобіля наданої Універсальною біржею «Україна» від 14.04.2011 № 65 ринкова вартість цього автомобіля становила 194300, 00 грн.

Саме з цієї суми контролюючий орган визначив позивачу податкове зобовяґзання в сумі 29130,00 грн. /194300,00 грн. х 15%- 100 грн./ згідно спірного податкового повідомлення-рішення.

Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що основним нормативним документом, який на момент продажу позивачем автомобіля врегульовував питання сплати фізичними особами податку з доходів фізичних осіб, був Закон України «Про податок з доходів фізичних осіб», який і підлягає застосуванню при вирішенні даного спору.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» дохід платника податку від продажу об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього Закону, тобто в розмірі 15 %.

Суди попередній інстанцій, надаючи оцінку спірних правовідносинам, правильно виходили з того, що на відміну від визначення доходу фізичної особи при продажі рухомого майна, п.11.1.3. ст. 11 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» передбачав базу оподаткування операцій від продажу об'єкта нерухомого майна, зокрема, дохід, отриманий фізичною особою, виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого нерухомого майна, розрахованої органом, уповноваженим здійснювати таку оцінку відповідно до законодавства.

Зважаючи на викладені норми Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», суд дійшов цілком обґрунтованого висновку, що на момент продажу позивачем автомобіля законодавство не вимагало визначення доходу від продажу рухомого майна, у тому числі і автомобіля, як бази для оподаткування податку доходів фізичних осіб не нижче оціночної вартість такого майна і відповідно сплати вказаного податку, виходячи з ціни, яка не може бути нижче оціночної вартості рухомого майна.

Висновки податкового органу щодо невідповідності суми продажу ринковій вартості цього автомобіля, підлягають відхиленню, оскільки податкове законодавство, що діяло на час такого продажу, не передбачало визначення оподатковуваного доходу фізичної особи від продажу рухомого майна за звичайною ціною (ринковою вартістю).

Отже, доходом фізичної особи від продажу об'єкта рухомого майна є сума коштів, отриманих продавцем у власність або нарахованих на його користь. Таким чином, при розрахунку податку з доходів фізичних осіб необхідно враховувати суму, зафіксовану в договорі купівлі-продажу.

Доводи касаційної скарги правильності висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не можуть бути підставою для їх скасування з наведених мотивів.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржених судових рішень, а тому касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області відхилити, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2012 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун