Справа № 2-а/1970/1617/11
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2011-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Справа № 2-а/1970/1617/11

26 липня 2011 р.м.Тернопіль

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої Подлісної І.М

секретаря Подорожної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Тернопільській області про скасування податкового повідомлення рішення №/0 від 08 грудня 2010 року

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_3 (наділі позивач) звернулася до адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Тернопільській області про скасування податкового повідомлення рішення № /0 від 08 грудня 2010 року.

Представники позивача ОСОБА_2 підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задоволити з мотивів викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Тернопільській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечив із мотивів викладених у заперечені на адміністративним позов.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, вважає що даний позов підлягає до задоволення, виходячи наступних підстав.

Працівниками ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції в період з 19.10.2010 року по 29.11.2010 року було проведено перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 рік., за результатами якої складено акт від 29.11.2010 року № 12393/17-426/НОМЕР_1 та здійснено розрахунок штрафних (фінансових) санкцій від 29.11.2010 року.

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 7.3.1 п. 7.3, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року № 168/97 (далі Закон №168/97), а саме заниження податку на додану вартість, в результаті чого йому донараховано 30 015 грн. податку за лютий - грудень 2008 року та січень травень 2009 року.

Як випиває із системного аналізу п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР, визначальним фактором для формування податкового кредиту платника податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи платника податку. Згідно з п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту. Отже, дані правові норми визначають, що до складу податкового кредиту можуть бути включені суми ПДВ, сплачені в звязку із придбанням лише тих матеріальних та нематеріальних активів (послуг), що призначенні для їх використання в господарській діяльності платника податку.

В судовому засіданні встановлено, що основним видом діяльності позивача, як субєкта підприємницької діяльності, є надання послуг населенню та організаціям вантажним автомобільним транспортом, для провадження якої основними витратами є дизельне пальне, без наявності якого надання вищевказаних послуг є неможливим. Наданні послуги здійснювалися на підставі договорів заявок на перевезення, актів виконаних робіт, товаро транспортних накладних та шляхових листів.

Нормами п.п. 7.2.6. а. 7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту і відповідно податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Із змісту п. 7.5 вищевказаного Закону України вбачається, що лише відсутність податкової накладної безспірно позбавляє платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у звязку з придбанням товарів (робіт,ю послуг).

Згідно із п.п. 7.4.5. п. 7.4 ст.7 Закону, не дозволяється включення до податкового кредиту будь яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними. Із аналізу зазначеного пункту Закону, а також опираючись на судову практику тотожних за предметом справ, суд приходить до переконання, що лише відсутність податкової накладної позбавляє платника податку права включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Інших обмежень щодо включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) при придбанні товарів (робіт, послуг), чинним законодавством не встановлено. За таких обставин, факт виконання договорів субєктом підприємницької діяльності фізичної особою ОСОБА_3 платником ПДВ може підтверджуватися видатковою накладною, рахунком фактурою, актами приймання виконаних робіт за вказаними договорами,банківськими виписками, із відповідними штампами банку про проведення операцій.

Згідно з п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств», не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У відповідності до вищезазначеного суд приходить до переконання, що твердження відповідача, щодо зайво віднесених до складу податкового боргу сум ПДВ по деклараціях на загальну суму 9 424, 70 грн., які були витрачені позивачем на придбання дизпалива, є неправомірними і такими що суперечать чинному законодавству.

При цьому суд враховує, що придбання дизпалива позивачем підтверджено податковими накладними від ТОВ «Торговий дім «Континуум Галичина», ТОВ «Пантеон груп» та ВАТ «Концерн «Галнафтогаз». Дані придбання проводились з видачею належно оформлених податкових накладних, що також підтверджують факт купівлі дизпалива.

Судом встановлено, що до кожного шляхового листа додається торгово - транспортна накладна, що підтверджує факт надання послуги та акта виконаних робіт, підписаний сторонами господарських відносин. Окрім того, в кожному шляховому листі в графі «Рух пального» поставлено: а) залишок пального в баках автомобіля при виїзді; б) кількість виданого (заправленого) дизпалива; в) залишок дизпалива при виїзді. На зворотньому боці кожного шляхового листа проставлений маршрут транспортного засобу, кількість пройдених кілометрів, розхід палива за рейс та фактичний розхід палива на 100 км. шляху.

За таких обстави суд вважає, доведеним факт, що згідно Договорів (заявок) на вантажі перевезення придбавалось дизпаливо з метою його подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а тому позивачем правомірно було віднесено до валових витрат витрати понесенні по Договорах (заявках) витрати в сумі 56 577, 53 грн. на придбання дизпалива та віднесено до податкового кредиту ПДВ в сумі 9 427, 70 грн.

Проведеною перевіркою також встановлено, що у липні 2007 року на рахунок позивача ОСОБА_2 підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 надішли кошти в сумі 750, 00 грн. в тому числі 125, 00 грн. податку на додану вартість за надані транспортні послуги ПВКП «Альрамі» і дане податкове зобовязання до складу податкового зобовязання відповідного періоду не включалось, однак, згідно п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку. Таким чином, позивачем була виписана податкова накладна №26 від 22.06.2007 року та податок на додану вартість в сумі 125, 00 грн. включено до складу податкового зобовязання платника ПДВ за червень 2007 року.

Також слід зауважити, що позивачем було самостійно, в квітні 2010 року зменшено суму податкового кредиту на суму 9 000, 00 грн., однак відповідач не врахував. В протоколі засідання комісії ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції від 08.12.2010 року чітко вказано, що «після проведення обговорення та голосування, комісія колегіально вирішила п. 3 «Погодитися з тим, що самостійне зменшення податкового кредиту з ПДВ на суму 9 000, 00 грн. по декларації квітня 2010 року не було враховано в висновках матеріалів перевірки та вплинуло на відображений залишок відємного значення ПДВ».

У відповідності до вищевказаного, податковий орган, керуючись ст. 60 Податкового кодексу України, повинен був відкликами податкове повідомлення рішення, однак ним цього зроблено не було, що призвело до недотримання норм чинного законодавства та неправомірного залишення в силі податкових зобовязань, та прийнятих на їх основі штрафних (фінансових) санкцій.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимоги позивача до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Тернопільської області є підставними, а тому податкове повідомлення рішення № /0 від 08 грудня 2010 року є нечинним і підлягає скасуванню.

керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 72, 86, 160 163 КАС України, Законом України «Про державну податкову службу в Україні» №509-ХІІ від 04.12.1990 р., Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами» №2181-ІІІ від 21.12.2000 р., Законом України «Про податок на додану вартість», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити. Податкове повідомлення рішення ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Тернопільської області № /0 від 08 грудня 2010 року визнати нечинним та скасувати.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Львівського адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтями 186 і 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.