Справа № 815/3485/15
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3485/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Борцової С.І.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (особисто);

від відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування наказу від 05.05.2015 року №484 «Про проведення фактичної перевірки» та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 05.06.2015 року №000042/15-54-22-02/НОМЕР_1, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1В.) до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (далі ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області), в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати протиправними дії ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області щодо проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 на підставі пп. 80.2.5 ст. 80 Податкового кодексу України; скасувати наказ ГУ ДФС в Одеській області від 05.05.2015 р. № 484 «Про проведення фактичної перевірки»; скасувати в повному обсязі рішення про застосування фінансових санкцій від 05.06.2015 р. № 000042/15-54-22-02/НОМЕР_1 на суму 17000 грн.; визнати неправомірними дії працівників ГУ ДФС в Одеській області щодо несвоєчасної видачі ліцензії № 608527 серії АЕ; визнати датою початку права на здійснення операцій згідно ліцензії № 608527 серії АЕ 14.04.2015 р.

У своєму позові позивач, посилаючись на норми законодавства, зазначив, що здійснює підприємницьку діяльність, одним із видів якої є роздрібна торгівля тютюновими виробами. За весь період своєї підприємницької діяльності позивач здійснював продаж тютюнових виробів виключно на підставі ліцензій, які видаються відповідним податковим органом. Так, ФОП ОСОБА_3 отримано ліцензії № 210052 серії АЕ термін дії з 20.04.2013 р. по 20.04.2014 р. дата видачі ліцензії 12.04.2013 р., № 424141 серії АЕ термін дії з 20.04.2014 р. по 20.04.2015 р. дата видачі ліцензії 09.04.2014 р., № 608527 серії АЕ термін дії з 23.04.2015 р. по 23.04.2016 р. без зазначення дати видачі ліцензії.

Також позивач зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (у редакції, яка діяла на момент видачі ліцензії) право на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, починається з моменту внесення даних про рішення органу ліцензування про видачу йому ліцензії до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, у даному випадку це 14.04.2015 р.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 вказує, що у ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області не було підстав для винесення наказу та відповідно проведення перевірки позивача.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги та обґрунтування адміністративного позову у повному обсязі і просив задовольнити адміністративний позов повністю.

Відповідач надав до суду заперечення (а.с. 30-32), в яких зазначив, що 07.05.2015 р. працівниками ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 05.05.2015 р. № 484 було проведено фактичну перевірку крамниці, яка розташована за адресою: м. Одеса, пр-т Добровольського, 152А. Крамниця належить ФОП ОСОБА_6 За результатами проведеної перевірки податковим органом було складено акт від 07.05.2015 р. № 113/15-32-21-02/НОМЕР_1, копію якого вручено позивачу 15.05.2015 р. В ході проведення перевірки встановлено, що позивач здійснював торгівлю тютюновими виробами без ліцензії, а саме 21.04.2015 р. та 22.04.2015 р., що підтверджується контрольними стрічками позивача. За таке порушення передбачається відповідальність ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», у звязку з чим до позивача застосовану фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Отже, відповідач вважає позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись при цьому на доводи, викладені у наданих до суду запереченнях.

Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши доводи адміністративного позову та заперечень на нього, наявні матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, встановив наступні факти та обставини.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 № 630032 ОСОБА_1 зареєстрований виконавчим комітетом Одеської міської ради 11.08.2003 р. за № 0038306 (а.с. 16).

07.05.2015 р. працівниками ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 05.05.2015 р. № 484 «Про проведення фактичної перевірки» проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1), за результатами якої складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами від 07.05.2015 р. № 113/15-32-21-02/НОМЕР_1 (а.с. 33-35).

Вищевказаним актом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: в крамниці встановлена реалізація тютюнових виробів без відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюнових виробів у період з 20.04.2015 р. до 23.04.2015 р.

На підставного даного акту перевірки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 05.06.2015 р. № 000042/15-54-22-02/НОМЕР_1, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. (а.с. 13).

У судовому засіданні позивач, посилаючись на норми чинного законодавства зазначає, що винесення наказу від 05.05.2015 р. № 484 та саме проведення перевірки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, а також винесення рішення про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_1 є протиправними, такими, що суперечать положенням Податкового кодексу України, а тому просить скасувати рішення про встановлення фінансової санкції та визначити датою початку дії ліцензії 14.04.2015 р.

Вирішуючи справу суд зазначає, що спосіб дій органів державної податкової служби України при реалізації владної управлінської функції - контролю за правильністю та повнотою справляння податкових зобов'язань платників податків визначений нормами Податкового кодексу України.

Положеннями ст. 20 Податкового кодексу України передбачені права органів державної податкової служби, зокрема, право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 75 вказаного кодексу органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 п. 75. 1 ст. 75 Кодексу визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 Податкового кодексу України зазначено підстави та порядок проведення фактичної перевірки.

Крім того, як встановлено п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України - посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються: дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Не пред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Так, відповідно до наказу ГУ ДФС в Одеській області від 05.05.2015 р. № 484 «Про проведення фактичної перевірки» з метою здійснення контролю за дотриманням вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, свідоцтв, на підставі ст. 20, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України працівникам ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області доручено провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 тривалістю 10 діб (а.с. 10).

Судом зазначає, що позивачем здійснено допуск у встановленому податковим законодавством порядку посадових осіб до проведення фактичної перевірки, отже, податковим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки шляхом складання ОСОБА_2 у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Крім того, оскільки перевірка закінчена, а здійснення перевірки є реалізацією відповідачем його компетенції, суд визнає, що наказ від 05.05.2015 року № 484 «Про проведення фактичної перевірки» ФОП ОСОБА_1, за встановленого факту проведення на його підставі перевірки, реалізований, а отже вичерпав свою дію.

Вказана правова позиція, а саме те, що «накази є актом одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їх виконання», також висловлена у постанові Вищого адміністративного суду України від 19.12.2013 року № К/800/30029/13: «...позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому разі позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки».

Згідно позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Fооds аnd Gооds LTD» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним Порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необгрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необгрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

Отже, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області щодо проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 на підставі пп. 80.2.5 ст. 80 Податкового кодексу України та скасування наказу ГУ ДФС в Одеській області від 05.05.2015 р. № 484 «Про проведення фактичної перевірки» задоволенню не підлягають.

Щодо інших позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися субєктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Статтею 11 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено перелік документів, що подаються для одержання ліцензії.

Так, здобувач ліцензії подає до органу ліцензування заяву про отримання ліцензії за визначеною ліцензійними умовами формою.

У заяві про отримання ліцензії повинна міститися інформація про: 1) здобувача ліцензії: для юридичної особи - повне найменування, місцезнаходження, ідентифікаційний код; для фізичної особи - підприємця - прізвище, імя, по батькові (за наявності), дані про місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (не зазначається фізичною особою, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний орган державної податкової служби і має відмітку у паспорті, - подається копія цієї відмітки) та згода на обробку персональних даних з метою забезпечення виконання вимог цього Закону; 2) вид господарської діяльності (повністю або частково), зазначений у статті 7 цього Закону, на провадження якого здобувач ліцензії має намір одержати ліцензію; 3) бажаний спосіб одержання документів.

У матеріалах справи міститься заява ФОП ОСОБА_1 (заповнена власноручно) для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, алкогольними напоями сидром та перрі (без додання спирту) та тютюновими виробами.

У зазначеній заяві позивач вказав, що бажає отримати ліцензію строком дії з 23.04.2015 р. по 23.04.2016 р. Дана заява скріплена підписом ОСОБА_1 із зазначенням його прізвища, ініціалів та дати прийняття документів податковим органом. У подальшому ГУ ДФС в Одеській області ФОП ОСОБА_1 видано ліцензію строком дії з 23.04.2015 р. по 23.04.2016 р., як про це було заявлено самим позивачем.

У той же час, як вбачається з матеріалів справи, строк дії попередньої ліцензії ФОП ОСОБА_1 становить з 20.04.2014 р. до 20.04.2015 р. Отже необґрунтованою є вимога позивача про визнання протиправними дій ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області щодо несвоєчасної видачі ліцензії № 608527 серії АЕ та суд приходить до висновку, що позивач сам заявив строк дії наступної ліцензії пізніше попередньої на 3 дні, про що не заперечував останній у судовому засіданні.

При цьому, в ході проведення перевірки податковим органом встановлено, що згідно контрольної стрічки від 20.04.2015 р. ФОП ОСОБА_1 реалізовано цигарки «Монте-Карло» Блю за ціною 14,70 грн. за пачку у кількості 2 пачок на суму 29,40 грн., згідно контрольної стрічки за 21.04.2015 р. реалізовані цигарки «Давидов ГОЛД» силк за ціною 20,90 грн. у кількості 1 пачка. Даний факт підтверджується копіями вказаних контрольних стрічок та не спростований позивачем.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, ФОП ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії з 20.04.2015 року по 23.04.2015 року, що порушує положення ст. 15 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Суд критично відноситься до твердження позивача щодо того, що датою початку права на здійснення операцій ФОП ОСОБА_1 згідно ліцензії № 608527 серії АЕ є 14.04.2015 р. На думку суду, зазначена дата є датою реєстрації документів позивача податковим органом, а не датою початку дії ліцензії.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягуються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною 2 вищезазначеної норми встановлено, що до субєктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн.

Отже, ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області правомірно зазначено, що ФОП ОСОБА_1 здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії 2 дні та застосовано до нього фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінюючи надані у справу докази, виходить із принципів адміністративного судочинства - змагальність, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин справи, згідно із яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем не доведено, що він здійснював торгівлю тютюновими виробами відповідно до положень Законів України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», «Про ліцензування видів господарської діяльності» суд вважає, що вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій, скасування наказу від 05.05.2015 року №484 «Про проведення фактичної перевірки» та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 05.06.2015 року №000042/15-54-22-02/НОМЕР_1 відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 31 липня 2015 року.

Суддя П.П. Марин