Справа № 804/6777/15
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2015-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2015 р. Справа № 804/6777/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучми К.С.
при секретарі Летучій Г.І. за участю: представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український завод понадвеликогабаритних шин» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання частково протиправним та часткове скасування податкового повідомлення-рішення від 27.02.2015 року № НОМЕР_1, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.02.2015 року № НОМЕР_2, -
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про місце та час його проведення був повідомлений належним чином.
Раніше в судовому засіданні представники відповідача предявлені позовні вимоги не визнала та зазначили, що результатами перевірки встановлено, що станом на 01.12.2014 р. розрахунки за контрактом завершено, дебіторська та кредиторська заборгованість відсутня, що підтверджено даними бухгалтерського обліку. На порушення статті 1 Закону №185 по даному контракту встановлено несвоєчасне отримання валютної виручки в сумі 236,4 дол.США, внаслідок чого, відповідно до статті 4 даного Закону, нарахована пеня у сумі 252,51 грн.
Зважаючи на викладене, дії працівників контролюючого органу у звязку з проведенням перевірки та оформлення її результатів відповідають приписам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а податкові повідомлення-рішення від 27.02.2015 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 є цілком законними та вірними, а тому у задоволенні позову представники відповідача просили суд відмовити.
Заслухавши пояснення представника позивача, що приймає участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Порушення виявлені під час перевірки знайшли своє відображення в акті від 12.02.2015 року №781/06-62-22-6/33115398, а саме:
- ст.1 Закону України від 23.09.94 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями в частині несвоєчасного отримання валютної виручки в сумі 3 236,40 дол.США, що еквівалентно 42 339,60 грн. по контракту №CIL/C2D/OTR tyres/2013-14/0057/Global/505 від 15.11.2013, несвоєчасне отримання валютної виручки в сумі 1 932 дол.США, що завищено 24 390,20 грн., та неотримання валютної виручки в сумі 9 700 дол.США, що еквівалентно 77 532,10 грн. по контракту від 10.09.12 № ЕТМ-100912;
- ст.9, 10 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93 (із змінами і доповненнями), та п.1 Указу Президента України від 18.06.1994 р. № 319 «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей які незаконно знаходяться за її межами (із змінами та доповненнями) в частині не відображення в пункті 3.5 «Товари (роботи, послуги), що експортовані резидентом за межі України з оплатою в іноземній валюті і за які на звітну дату не надійшли в установлені законодавством терміни валютні кошти на валютний рахунок резидента в уповноваженому банку» Декларацій про валютні цінності, доходи та майно, які належать резиденту та незаконно знаходяться за її межами станом на 01.04.2013 року, 01.07.2013 року, 01.10.2013 року, 01.01.2014 року, 01.04.2014 року, 01.07.2014 року, 01.10.2014 року.
На підставі висновків акту перевірки були винесені податкові повідомлення-рішення від 27.02.2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 р. №185/94-ВР (далі Закон №185/94-ВР) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Згідно з постановою Правління Національного банку України «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обовязкового продажу надходжень в іноземній валюті» № 475, яка набрала чинності 19.11.2012 р., розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені статтями 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.
В силу ст.4 вказаного вище Закону, порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
В судовому засіданні встановлено, що позивачем було укладено експортний контракт №ЕТМ-100912 від 10.09.2012 р. з нерезидентом фірмою «EURO TYRES MANUFACTURING Rsl» (Румунія). Згідно Специфікації № 1 від 10.09.2012 р. до Контракту № ЕТМ-100912 від 10.09.2012 р. позивачем було поставлено нерезиденту товар загальну суму 9 700 дол.США, товар було відвантажено з України згідно МД №110070000/2012/322285 від 11.09.2012 р. Граничний термін повернення валютної виручки - 10.03.2013 р.
В якості доказу відсутності дебіторської заборгованості у повному обємі в ході перевірки позивачем було надано три угоди про проведення заліку зустрічних однорідних вимог із нерезидентом:
Угоду про залік зустрічних однорідних вимог № б/н від 04.03.2013 р. за контрактами:
- №ЕТМ-100912 від 10.09.2012 р. (експортний контракт) позивач є кредитором, а нерезидент є боржником при виконанні грошового зобовязання в сумі 9 700 доларів США;
- № ЕТМ 09/07 від 09.07.2009 р. (імпортний контракт) позивач є боржником, а нерезидент є кредитором при виконанні грошового зобовязання в сумі 1 275,92 доларів США (за товар, який надійшов на митну територію України згідно МД №110000013/2011/304080 від 14.03.2011 р.).
Згідно із вказаною вище угодою про залік зустрічних однорідних вимог, зобовязання сторін припиняються в частині заліку зустрічних однорідних вимог в розмірі 1275,92 доларів США, та після проведення даного заліку борг нерезидента до позивача по контракту №ЕТМ-100912 від 10.09.2012 р. складав 8 424,08 доларів США, у позивача до нерезидента по контракту №ЕТМ 09/07 від 09.07.2009 р. борг відсутній.
Угоду про залік зустрічних однорідних вимог № б/н від 05.03.2013 р. за контрактами:
- №ЕТМ-100912 від 10.09.2012 р. (експортний контракт) позивач є кредитором, а нерезидент є боржником при виконанні грошового зобовязання в сумі 8 424,08 доларів США;
- №ЕТМ-300512 від 30.05.2012 р. (імпортний контракт) позивач є боржником, а нерезидент кредитором при виконанні грошового зобовязання в сумі 4 083,5 доларів США (3133,65 євро по крос-курсу 1,303 на 05.03.2013 р. згідно даних отриманих на офіційному сайті «Financial times») за товар, який надійшов на митну територію України згідно МД №110070000/2013/314438 від 20.06.2012 р.
Згідно з вказаною вище угодою про залік зустрічних однорідних вимог, зобовязання сторін припиняються в частині заліку зустрічних однорідних вимог в розмірі 4 083,15 доларів США. Після проведення даного заліку борг нерезидента до позивача по контракту №ЕТМ-100912 від 10.09.2012 р. складає 4 340,93 доларів США, а борг позивача до нерезидента по контракту №ЕТМ-300512 від 30.05.2012 р. відсутній.
Угоду про залік зустрічних однорідних вимог № б/н від 05.03.2013 р. за контрактами:
- № ЕТМ-100912 від 10.09.2012 р. позивач є кредитором, а нерезидент є боржником при виконанні грошового зобовязання в сумі 4 340,93 долара США.
- № ЕТМ-050313 від 05.03.2013 р. (імпортний контракт) позивач є боржником, а нерезидент - кредитором при виконанні грошового зобовязання в сумі 4 340,93 долара США (3 331,49 євро по крос-курсу 1,303 на 05.03.2013 р. згідно даних отриманих на офіційному сайті «Financial times»);
Згідно з вказаною вище угодою про залік зустрічних однорідних вимог, зобовязання сторін припиняються в частині заліку зустрічних однорідних вимог в розмірі 4 340,93 долара США. Після проведення даного заліку борг нерезидента до позивача по контракту №ЕТМ-100912 від 10.09.2012 р. відсутній, а борг позивача до нерезидента по контракту №ЕТМ- 050313 від 05.03.2013 р. відсутній.
Крім того в перевіряємий період, на виконання умов контракту № ЕТМ-100912 від 10.09.2012 р., згідно за Специфікаціями № 2 та № 3 позивачем додатково було експортовано на адресу нерезидента товару на загальну суму 1 932,0 доларів США. Граничні терміни погашення для суми 357 доларів США - 19.02.2014 р., для суми 1 575 доларів США - 21.09.2014 р.. Валютна виручка 1 932 доларів США від нерезидента надійшла на валютний рахунок позивача у зазначені вище терміни.
Матеріалами справи підтверджено, що зовнішньоекономічні операції між позивачем та контрагентами - нерезидентами ООО «Евротайр» (Росія), Euro Tyres Manufacturing Srl (Romania), Coal India Limited (India) були припинені в межах терміну, встановленого чинним законодавством, в сумах, обумовлених сторонами контрактів, із застосуванням заліку взаємних зустрічних однорідних вимог.
Відповідно до положень ст.1 Закону №185/94-ВР виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів, з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.
Згідно із ст.4 Закону №185/94-ВР порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
В силу ч.4 ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» субєкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
Згідно із ч.1 ст.14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», всі субєкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.
Відповідно до ст.ст.627, 628 ЦК України сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі ст.629 цього Кодексу, укладений договір є обовязковим для виконання сторонами.
Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» регулює порядок припинення зобовязань між резидентом і нерезидентом шляхом виконання, проте це не виключає можливості припинити зобовязання в інший спосіб, зокрема зарахуванням зустрічних однорідних вимог.
Статтею 601 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги.
Аналогічне положення міститься і в ч.3 ст.203 ГК України. При цьому, ст.602 ЦК України містить положення про неприпустимість зарахування у випадках, передбачених даною нормою та в інших випадках, передбачених законом або договором.
Статті 601, 602 ЦК України не містять застережень про неможливість зарахування зустрічних вимог, що могли б бути використані у випадку, що відображений в акті. Крім того дійсність вимог, їх однорідність, та строк їх настання не заперечувалось в акті самим відповідачем.
Згідно з п.1.10 «Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями» затвердженою постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 р. №136, експортна, імпортна операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобовязань за цими операціями зарахуванням, якщо:
- вимоги випливають із взаємних зобовязань між резидентом та нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями;
- строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги;
- між сторонами не було спору щодо характеру зобовязання, його змісту, умов виконання тощо.
Листом від 23.06.1999 р. №18-211/1872-5495 «Щодо зарахування зустрічних однорідних вимог» у звязку із численними зверненнями комерційних банків та їх клієнтів. Національний банк України розяснив, що Закон №185 регулює порядок припинення зобовязань між резидентом і нерезидентом шляхом виконання. Проте, це не виключає можливості припинити зобовязання іншим шляхом, в тому числі і зарахуванням.
Таким чином, спеціальним законодавством тлумаченні його з боку Мінекономрозвитку, ДПАУ і договорами, укладеними позивачем із нерезидентом не забороняється припинення зобовязання зарахуванням зустрічної однорідної вимоги за зовнішньоекономічними договорами.
Відповідно до ст.59 Закону України «Про Національний банк» - національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обовязковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.
Тобто норма постанови 475 є обовязковою як для самого скаржника, так і для банка, що здійснює функції валютного контролю за операціями свого клієнта.
ОСОБА_2 № Э.21.0.0.0/4-6724 від 05.04.2013 р. на момент чинності постанови НБУ №475 ПАТ КБ «ПриватБанк» до податкового органу надав інформацію про зняття з контролю операцій резидента на підставі документів про припинення зобовязань з операціями шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.
Тобто, ПАТ КБ «ПриватБанк» операцію по зняттю з контролю експортної операції шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог прийняв такою, що не містить порушень, про що повідомив ДПІ, не зазначивши в своєму листі про виявлені порушення. А отже, у ДПІ були відсутні підстави для переглядати змісту операції платника податків після двох років з моменту її вчинення, якщо на момент дії Постанови № 475 ДПІ прийняло операцію платника податків такою, що не містить порушень.
Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом помякшують або скасовують відповідальність.
Відповідно до п.4 Постанови Правління НБУ № 515 від 20.08.2014 р. банкам було заборонено знімати з контролю експортні операції клієнтів на підставі документів про припинення зобовязань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.
Таким чином, в нормативних актах НБУ заборону про зняття операції з експортного контролю на підставі документів про припинення зобовязань з операціями шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог було введено лише з моменту набрання чинності Постанови НБУ № 515, тобто з 21 серпня 2014 року.
Банком експортні операції позивача були зняти з контролю 04 та 05 березня 2013 року, тобто до введення в дію Постанови № 515 від 20.08.2014 р. Про зняття операцій з контролю 05.04.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» своїм листом повідомив про це податковий орган.
Зважаючи на викладене, дія постанови № 515 від 20.08.2014 р. не має зворотної дії в часі, окрім помякшення відповідальності, а отже порушень, в контексті тлумачення відповідачем нормативних актів НБУ, у проведені зарахуванні зустрічних однорідних вимог на березень 2013 року не існувало.
За таких обставин, станом на березень 2013 року у позивача не було заборон щодо проведення припинення зобовязань із нерезидентом шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а листом ПАТ КБ «ПриватБанк» податковий орган у квітні 2013 року було проінформовано, що операції позивача зняті з контролю без порушень законодавства, відповідно до норм законодавства обовязковість продажу валютної виручки стосується надходжень в іноземній валюті, а не валютної виручки взагалі.
Отже, проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за експортно-імпортними операціями резидентів не були заборонені у березні 2013 року і сам факт проведення таких зарахувань не порушувало законодавство, а тому дебіторська заборгованість у розмірі 9 700 доларів США у позивача починаючи 05.03.2013 р. не існує, тому факт порушення ст.9, 10 Декрету КМУ «Про валютне регулювання та валютний контроль» не має місця.
Що стосується заперечень відповідача, суд зазначає наступне.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати частково протиправним та частково скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.02.2015 року № НОМЕР_1 в частині нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД та за невиконання зобовязань та порушення вимог валютного законодавства код платежу 21081000 у розмірі 84 738,81 грн., прийняте Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.02.2015 року № НОМЕР_2, прийняте Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складений 30 червня 2015 року.

Суддя ОСОБА_3