Справа № 2а-6269/09/0870
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2010-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 січня 2010 року Справа № 2а-6269/09/0870
У складі головуючого судді Нечипуренко О.М.
при секретарі судового засідання Бриль А.В.
за участі представників сторін:
від позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 16/09 від 19.11.2009)
ОСОБА_2 (довіреність №08/010 від 30.12.2009)
від відповідача ОСОБА_3 (довіреність №9057/10/10-014 від 12.10.2009)
18.11.2009 Запорізьким окружним адміністративним судом, на підставі ст. ст. 104-107 КАС України, відкрито провадження у адміністративній справі №2а-6269/09/0870 та призначено до судового розгляду на 03.12.2009. Розгляд справи, в порядку ст. 128 КАС України, було відкладено на 17.12.2009. У судовому засіданні 17.12.2009 оголошено перерву до 11.01.2010.
У засіданні 11.01.2010, судом, відповідно до ст.160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.
Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства, у ході судового розгляду здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».
Позивач підтримав позовні вимоги та з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі. Зокрема, зазначив, що у період з 06.04.2009 року по 21.05.2009 року ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя була проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2006 р. по 31.12.2008 р., за результатами якої складено акт від 04.06.2009 року № 3289/2305/23853490.
Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», занижено податок на прибуток на загальну суму 238 688 грн.
Позивач зазначає, що підставою для таких висновків ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя стала відсутність підстав у позивача для відображення у обліку пересортиці (взаємного заліку лишків та нестач), а при встановлені лишків товарів, які в подальшому використовуються у власній господарській діяльності, очікувана вартість реалізації, визначена в П(С)БО 9 „Запаси як чиста вартість реалізації, відповідно до пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» повинна включатися до складу валових доходів, як доходи з інших джерел.
В судовому засіданні представник позивача пояснив, що у перевіряємому періоді підприємство здійснювало діяльність у галузі торгівлі чорними та кольоровими металами в первинних формах та напівфабрикатами з них, внаслідок якої виключити появи лишків та нестач неможливо. Вказані лишки та нестачі не є результатом безоплатного отримання або надання товарів, а наслідком помилок при відпуску товарів (пересортиця). Діюче законодавство дозволяє підприємству при виявленні в обліку лишків при одночасній наявності нестач проводити їх взаємний залік внаслідок пересортиці, а саме згідно п. 11.12 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків.
Відповідач проти позову заперечив та надав суду письмові заперечення, зокрема зазначив, що в період з 06.04.2009 року по 21.05.2009 року ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя проведено планову перевірку дотримання ТОВ „Юнітон вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2006 р. по 31.12.2008 р., за результатами якої 04.06.2009 року складено акт № 3289/2305/23853490.
Перевіркою повноти визначення скоригованого валового доходу встановлено його заниження у сумі 1 567 323 грн. Також перевіркою повноти визначення валових витрат встановлено їх заниження в сумі 612 573 грн.
В ході перевірки встановлено, що на підприємстві ТОВ „Юнітон підстав для відображення у обліку пресортиці (взаємного заліку лишків та нестач) не має, оскільки, інвентаризація проводилася не щомісяця, у актах не визначалися матеріально відповідальні особи, не проводився пошук винуватців пересортиці, не надавалися претензії постачальникам, на підприємстві немає порядку заліку однієї і тієї ж групи ТМЦ.
Відповідач пояснив, що протягом перевіреного періоду підприємством безпідставно здійснюється залік лишків та нестач товарів, що призвело до порушення діючого законодавства, а тому спірне повідомлення рішення є обґрунтованим.
З урахуванням зазначеного, відповідач просив відмовити ТОВ „Юнітон у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін суд,-
Товариство з обмеженою відповідальністю „Юнітон є юридичною особою та зареєстровано розпорядженням Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради 21.12.1995 р. , про що видано свідоцтво про державну реєстрацію за № 1010р.
Як свідчать матеріали справи, в період з 06.04.2009 року по 21.05.2009 року працівниками ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя була проведена планова виїзна перевірка ТОВ „Юнітон з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2006 р. по 31.12.2008 р. За підсумками перевірки складено акт від 04.06.2009 року № 3289/2305/23853490, у висновках якого (розділ 4) встановлено порушення позивачем приписів чинного законодавства, а саме: пп. 4.1.1, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп.. 5.2.9 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3, пп. 5.4.8 п. 5.4, п. 5.9 ст. 5, пп. 7.3.2 п. 7.3 ст. 7 , п. 11.1, пп. 11.2.3 п. 11.2 ст. 11, п. 16.4 ст. 16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 238 688 грн.
Перевіркою встановлено, що на порушення пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств підприємством занижено валовий доход у звязку з не включенням до складу валового доходу сум лишків товару за період з 01.07.2006 р. по 31.12.2008 р. в розмірі 994 026 грн. Перевіркою також були встановлені інші порушення, внаслідок чого зроблені висновки про заниження скоригованого валового доходу у сумі 1 567 323 грн. та заниження валових витрат в сумі 612 573 грн.
Зважаючи на незадоволення ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя скарги ТОВ „Юнітон, останній звернувся до суду з позовом про скасування спірного податкового повідомлення рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, зважаючи на наступне:
Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд вирішує справи на підстав Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші нормативно правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємств чи організації позивача у справі.
Підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами встановлено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. З урахуванням положень пункту 16.2 статті 16 цього Закону керівник відповідного контролюючого органу (або його заступник) може прийняти рішення про продовження строків розгляду скарги платника податків понад строки, визначені в абзаці першому цього підпункту, але не більше шістдесяти календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення двадцятиденного строку, зазначеного в абзаці першому цього підпункту. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом двадцятиденного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу (або його заступника), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.
Як вбачається із доказів, наданих позивачем, ТОВ „Юнітон було подано скаргу на спірне податкове повідомлення рішення, яка вручена ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя 06.06.2009 р. 17.07.2009 р. відповідачем на адресу позивача було направлене рішення за № 5578/10/23-118 від 17.06.2009 р. про продовження строку розгляду первинної скарги ТОВ «Юнітон» до 04 вересня 2009 року включно. 04 вересня 2009 року ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя було відправлено рішення про результати розгляду первинних скарг від 04.09.2009 р. за № 7561/10/23-114.
Також суд вважає висновки ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя щодо виявлених порушень позивачем вимог Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств необґрунтованими, та, відповідно, спірне податкове повідомлення рішення та ким, що підлягає скасуванню.
Згідно пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», порушення якого встановлено актом перевірки, валовий дохід включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді. За п. 1.23 ст. 1 Закону безоплатно надані товари - це товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод.
Акт перевірки від 04.06.2009 року № 3289/2305/23853490 не містить документального підтвердження безоплатного отримання позивачем товарів. Судом встановлено, що ТОВ „Юнітон протягом перевіряємого періоду щомісяця проводилися інвентаризації товарно матеріальних цінностей та виявлялися лишки та нестачі товарів, які виникли внаслідок пересортиці. Позивач при виявленні в обліку лишків при одночасній наявності нестач проводив їх взаємний залік внаслідок пересортиці згідно приписів п. 11.12 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 р. № 69, зареєстрованого в Мінюсті 26.08.1994 р. за № 202/412.
Абзацом другим та третім пп. б) п. 11.12 Інструкції № 69 передбачено, що якщо конкретні винуватці пересортиці не встановлені, то сумові різниці розглядаються як нестачі цінностей понад норми природного убутку з віднесенням їх до складу інших витрат операційної діяльності; перевищення вартості цінностей, що виявились у надлишку, проти вартості цінностей, що виявились у нестачі при пересортиці, відноситься на збільшення даних обліку відповідних матеріальних цінностей та інших операційних доходів. ОСОБА_4, вищевказаним спростовується висновок акту прервірки, що відображення у обліку лише результату заліку лишків та нестач товарів суперечить діючому законодавству.
Таким чином, ТОВ „Юнітон не здійснювалася операція з безоплатного отримання товарів, тому немає обєкту, який підлягає включенню до складу валового доходу та оподаткуванню податком на прибуток підприємств. За вказаних обставин у позивача не було законодавчо визначених підстав і для здійснення протягом перевіряємого періоду зменшення залишків запасів на початок звітного періоду за рахунок запасів, які використані не у господарській діяльності, при веденні податкового обліку приросту (убутку) балансової вартості товарів згідно п. 5.9 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств.
Також судом встановлено, що в акті перевірки не міститься чіткого та обєктивного викладення факту порушення ТОВ „Юнітон пп. 4.1.1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств, переліку первинних документів, що підтверджують факти порушення, посилань на пояснення посадових осіб, вказане документальне підтвердження не було надано і під час судового розгляду, тому висновок про заниження позивачем валового доходу в 4 кварталі 2006 року на суму в розмірі 77 303 грн. є необґрунтованим.
Судом встановлено, що у податкові декларації 3 кварталу 2006 року та 2006 року правомірно не була включена сума збільшення валового доходу у півріччі 2006 року в розмірі 90 853 грн., оскільки ТОВ „Юнітон було здійснено виправлення виявлених помилок у показниках поданих податкових декларацій.
Згідно пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок; платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Вищевказана норма не має обмежень в праві платника податків зменшити показники та обєкт оподаткування у раніше поданій податковій декларації в результаті виправлення помилок.
Суд вважає безпідставним висновок ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя про завищення ТОВ „Юнітон валових витрат в сумі 84 890 грн. на суму різниці між курсами валюти на момент фактичного отримання товару та оплати за цей товар.
Згідно пп. 7.3.2 Закону витрати, понесені (нараховані) платником податку в іноземній валюті протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до валових витрат такого платника податку, визначаються у сумі, що має дорівнювати балансовій вартості такої іноземної валюти, визначеної згідно із положеннями підпунктів 7.3.1, 7.3.4, 7.3.6 цієї статті, і не підлягають перерахуванню у зв'язку із зміною обмінного курсу гривні протягом такого звітного періоду. За пп. 7.3.4 Закону у разі купівлі іноземної валюти за гривні валові витрати або валові доходи платника податку не змінюються. Сума гривень, сплачена платником податку у зв'язку з такою купівлею (без урахування комісійних або вартості інших послуг осіб, що здійснюють конверсійні (обмінні) операції за дорученням платника податку), вважається балансовою вартістю такої іноземної валюти. ОСОБА_4 України „Про оподаткування прибутку підприємств передбачає, що балансовою вартістю іноземної валюти вважається саме сума гривень, сплачена платником податків у звязку з купівлею іноземної валюти для розрахунку за товар.
Таким чином, висновок відповідача про порушення позивачем пп. 4.1.1, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.9 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3, пп. 5.4.8 п. 5.4, п. 5.9 ст. 5, пп. 7.3.2 п. 7.3 ст. 7 , п. 11.1, пп. 11.2.3 п. 11.2 ст. 11, п. 16.4 ст. 16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» є безпідставним, а спірне податкове повідомлення рішення таким, що підлягає скасуванню.
Оскільки, судом встановлено, що відповідач нарахував позивачу податкові зобовязання з податку на прибуток в розмірі 238 688,00 грн. безпідставно, то відсутні нормативно обґрунтовані підстави для нарахування штрафних санкцій в розмірі 205 885,00 грн. відповідно до пп. 17.1.3 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням викладеного, відповідачем не доведено правомірність прийняття спірного рішення, внаслідок чого суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 1 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій та бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.
У відповідності до п. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
З урахуванням викладеного, на користь позивача з державного бюджету підлягають до стягнення судові витрати , сплачені ним при подачі позовної заяви.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 94, 158, 162, 163, 167 КАС України, суд
Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого КАС України, якщо таку заяву не було подано.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених статтею 186 КАС України, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова в повному обсязі у відповідності до вимог ст. 160 КАС України оформлена і підписана 26.01.2010.

Суддя (підпис) О.М. Нечипуренко