Справа № 810/2714/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року 810/2714/15

приміщення суду за адресою:м. Київ, бул. ОСОБА_1, 26

час прийняття постанови : 13 год. 50 хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лиска І.Г.

при секретарі - Васковець М.С.

за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Ед Марліс" до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "Ед Марліс" з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 9 лютого 2015 року № та №.

У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Ед Марліс» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Брокбудкепітал» за серпень 2014 року.

За результатами даної перевірки було складено ОСОБА_2 від 12.01.2015 року №3/22- 4/32430824 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Ед Марліс» () з питань дотримання податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Брокбудкепітал» () за серпень 2014 року (далі - ОСОБА_2 перевірки).

Відповідно до ОСОБА_2 перевірки відповідачем було зроблено припущення, що позивачем було вчинено завищення від'ємного значення з ПДВ за серпень 2014 року на суму 258412грн. та заниження податку на додану вартість за серпень 2014 року на загальну суму 245628грн.

Податкові повідомлення-рішення було отримано позивачем 25.03.2015 року: від 09 лютого 2015 року № (форма «Р») про визначення податкового зобовязання по податку на додану вартість у розмірі 368 442,00 грн., у тому числі 245628,00 грн. за основним платежем та 122814 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; від 09 лютого 2015 року № (форма «В4») про визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість 258412,00 грн. сума завищення від'ємного значення податку.

Зазначив, що вважає висновки податкового органу є безпідставними, оскільки договори, укладені позивачем з ТОВ «Брокбудкепітал» мали реальний характер послуги та роботи було надано контрагентом у повному обсязі та оплачено позивачем, вказані факти підтверджуються документально. Позивач стверджував, що він правильно визначив податкові зобовязання з податку на додану вартість та сформував від'ємне значення податку на додану вартість за серпень 2014 року, тому просив суд оскаржувані податкові повідомлення-рішення визнати протиправними та скасувати.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях до позову.

Відповідач позову не визнав, надіслав до суду письмові заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень податковий орган зазначив, що вважає податкові повідомлення-рішення обґрунтованими і правомірним, тому просив суд у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав заперечення проти позову, просив суд відмовити у його задоволенні .

Заслухавши представників сторін, дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Приватне підприємство «Ед Марліс» є юридичною особою, що зареєстроване 14.11.2003 року, номер запису в ЄДР 1 000763 , як платник податків перебуває на обліку в Ірпінській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Позивач також зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Основним видом діяльності позивача є лісництво та інша діяльність у лісовому господарстві.

У період з 30.12.2014 року по 12.01.2015 року, на підставі наказу №35 від 30.12.2014 року, виданого Ірпінською обєднаною державною податковою інспекцією, ОСОБА_4 - головним державним ревізором-інспектором сектору перевірок платників податків ризикових категорій управління податкового аудиту Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, згідно п.75.1 ст. 75, пп.78.1.1 п.78.1 ст. 78, п.79.1 ст. 79 Податкового Кодексу України проведена документальна позапланова невиїзна перевірка приватного підприємства «Ед Марліс» () з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Брокбудкепітал» () за серпень 2014 року.

За результатами вищезазначеної перевірки Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області складено ОСОБА_2 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «Ед Марліс» () з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Брокбудкепітал» () за серпень 2014 року №3/22-4/32430824 від 12.01.2015 року.

В ОСОБА_2 перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 , п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до завищення від'ємного значення з ПДВ за серпень 2014 року на суму 258412 грн. та заниження податку на додану вартість за серпень 2014 року на загальну суму 245628 грн.

Висновки податкового органу повязуються з оцінкою господарських операцій позивача з ТОВ «Брокбудкепітал».

На думку посадових осіб контролюючого органу, які здійснювали перевірку, послуги позивачу контрагентом фактично не надавались, факт їх надання документально не підтверджується, надані позивачем документи не відображають фактичного виконання договірних зобовязань, не підтверджують оплату наданих послуг, податкові накладні мають ряд недоліків.

На підставі ОСОБА_2 перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення рішення: від 09 лютого 2015 року № (форма «Р») про визначення податкового зобовязання по податку на додану вартість у розмірі 368 442,00 грн., у тому числі 245628,00 грн. за основним платежем та 122814 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; від 09 лютого 2015 року № (форма «В4») про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 258412,00 грн..

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив його звернувшись до суду з даним позовом.

На підставі поданих документів та інших зібраних по справі доказів суд встановив наступне.

Господарські відносини з ТОВ «Брокбудкепітал» позивач здійснював на підставі наступних договорів: Договір №Б-05.11/13 від 05.11.2013 року про закупівлю послуг та Договору №04-23.04/14 від 23.04.2014 року про виконання робіт та надання послуг.

Як вбачається з умов договору №Б-05.11/13 від 05.11.2013 року, Виконавець (ТОВ Брокбудкепітал») зобовязується самотужки, власними або орендованими засобами (інструментами, матеріалами, механізмами), надати Замовникові (Позивачу) послуги в лісовому господарстві (послуги на лісосіці) - по заготівлі деревини, а Замовник (Позивач)-прийняти і оплатити такі послуги.

З положень договору №04-23.04/14 від 23.04.2014 року, випливає, що Виконавець (ТОВ Брокбудкепітал») має право та зобовязується на власний ризик, власними силами і силами найманих працівників, засобами та матеріалами надати послуги за завданням Замовника (Позивача), який в свою чергу має право та зобовязується прийняти і оплатити надані послуги, повязані з лісівництвом.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору , склад, види та обсяги послуг, що надаються за цим Договором, а також строки надання послуг визначаються Сторонами у Додатках, які є невідємною частиною даного Договору.

Згідно з п. 1.3 Договору, Документальний супровід надання/прийняття Сторонами послуг здійснюється за встановленими формами у Додатках, які є невідємною частиною даного Договору: карта технологічного процесу розроблення лісосіки (Додаток №1); акт приймання-передачі лісосіки для розробки (Додаток №2); технічне завдання (Додаток №3);протокол погодження вартості послуг, які надаються за Договором (Додаток №4); акт приймання-передачі виконаних робіт (Додаток №5 форма №ЛГ-7); акт огляду місць використання лісових ресурсів (Додаток №6);акт про встановлення умов ділянки по важкості (Додаток №7).

На підтвердження виконання вказаних договорів позивачем надано суду податкові накладні виписані ТОВ «Брокбудкепітал» позивачу за серпень 2014 року, перелік яких міститься в ОСОБА_2 перевірки та письмових поясненнях позивача .

Крім того, позивачем надано суду ОСОБА_2 виконаних робіт за серпень 2014 року, які як встановлено судом не були надані під час перевірки.

Судом, також встановлено, що позивачем не було надано під час перевірки і Договір №Б-05.11/13 від 05.11.2013 року

Суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним, отриманих від ТОВ «Брокбудкепітал» за серпень 2014 року були включені позивачем до податкового кредиту за серпень 2014 року, відображені у реєстрі отриманих податкових накладних за серпень 2014 року та до декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року .

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як вже зазначалось, рішення про визначення позивачу грошового зобовязання з податку на додану вартість прийнято податковим органом у звязку з включенням позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених Товариству з обмеженою відповідальністю «Брокбудкепітал» у складі ціни придбаних послуг/робіт за господарськими операціями, які в дійсності не відбувались.

Таким чином, вирішення даної справи залежить від доведеності або спростування тверджень податкового органу про відсутність реальності здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «Брокбудкепітал», за результатами здійснення яких податковим органом прийняті оспорювані податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів (робіт, послуг), місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено статтею 198 Податкового кодексу України, згідно з якою право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/ послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України на час вчинення спірних операцій та видачі податкової накладної).

В силу положень пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (пункт 201.6 статті 201 Податкового кодексу України).

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Однак, сама по собі податкова накладна не утворює підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: (1) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); (2) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; (3) наявності причинно-наслідкового звязку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; (4) документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; (5) наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної (має усі обовязкові реквізити).

Відсутність хоча б одного з наведених елементів, навіть за наявності певних первинних документів, виключає можливість формування платником податків валових витрат при обчисленні податку на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності та інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в ОСОБА_1 визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (в тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в ОСОБА_1 господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Для визначення правомірності відображення руху активів в процесі здійснення господарської операції дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи на перевезення, зберігання товарів тощо.

В рамках судового розгляду справи мають бути перевірені фізичні, технічні, технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, в тому числі й транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, можливість здійснення операції з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо. В процесі судового розгляду справи необхідно встановлювати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку (відомості щодо подальшого продажу придбаного товару тощо).

Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: -всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобовязань чи власного капіталу; результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (отримання послуг без їх фактичного надання).

Така правова позиція викладена, зокрема, в ОСОБА_5 адміністративного суду України від 02.06.2011р. №742/11/13-11.

Суд на підставі оцінки наявних у справі матеріалів та доказів у їх сукупності встановив, що фактично ТОВ «Брокбудкепітал» позивачу послуги не надавало, оплата за нібито надані послуги не здійснена.

Так, відповідно до п. 1.3. Договору №04-23.04/14 від 23.04.2014 року, документальний супровід надання/прийняття сторонами послуг здійснюється за встановленими формами у Додатках, які є невідємною частиною даного Договору: карта технологічного процесу розроблення лісосіки (Додаток №1); акт приймання-передачі лісосіки для розробки (Додаток №2); технічне завдання (Додаток №3);протокол погодження вартості послуг, які надаються за Договором (Додаток №4); акт приймання-передачі виконаних робіт (Додаток №5 форма №ЛГ-7); акт огляду місць використання лісових ресурсів (Додаток №6);акт про встановлення умов ділянки по важкості (Додаток №7).

Проте, як встановлено судом позивачем не надано до перевірки вищевказаних додатків до договору від 23.04.2014 року №Ф4-23.04/14, як і не надано їх суду.

Надані суду позивачем ОСОБА_6 виконаних робіт не беруться до уваги, оскільки, як зазначено в самих актах вони складені згідно договору №Вщ-4.07.05/14 від 7 травня 2014 року, а не Договору №04-23.04/14 від 23.04.2014 року та Договору №Б-05.11/13 від 05.11.2013 року , на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Більш того, суд зазначає, що вищевказані ОСОБА_2 не були надані позивачем під час перевірки податковому органу, через що позивач позбавлений можливості посилатися на них в якості обґрунтування безпідставності висновків ДПІ, як і не було надано під час перевірки і Договір №Б-05.11/13 від 05.11.2013 року.

Так, відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з пунктом 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Проте, під час розгляду справи позивач не надав суду доказів надання податковому органу до моменту прийняття спірних податкових повідомлень-рішень вищевказаних додатків до Договору, ОСОБА_6 виконаних робіт та Договору від 05.11.2014 року відсутність яких, згідно ОСОБА_2 перевірки, була однією з підстав для висновку про безтоварність господарських операцій.

Позивачем не надано суду, також і доказів на підтвердження розрахунків між сторонами, як то платіжних доручень або банківських виписок.

Згідно наданих до перевірки копій документів встановлено, що в окремих податкових накладних (податкові накладні від 01.08.2014 №1567, 04.08.2014 №1570, 05.08.2014 №1572. 06.08.2014 №1574. 07.08.2014 №1576. 08.08.2014 №1578, 09.08.2014 №1579, 12.08.2014 №1582, 13.08.2014 №1584, 14.08.2014 №1586, 15.08.2014 №1588, 18.08.2014 №1590. 19.08.2014 №1592, 20.08.2014 №1594, 21.08.2014 №1596, 22.08.2014 №1598, 23.08.2014 №1599, 25.08.2014 №1601, 26.08.2014 №1603, 27.08.2014 №1605, 28.08.2014 №1607, 29.08.2014 №1609, 30.08.2014 №1610) посилання йде на Договір закупівлі послуг від 05.11.2013 №5-05.11/13, який до перевірки не було надано.

Крім того, податкові накладні надані позивачем містять посилання на ОСОБА_2, які не були надані позивачем суду та під час перевірки.

Даний факт вказує на дефектність наданих до перевірки копій первинних документів, а саме, на дефектність податкових накладних, виписаних ТОВ «Брокбудкепітал» на адресу ПП «Ед Марліс» в серпні 2014 року.

Також, під час перевірки встановлено та не спростовано позивачем під час судового розгляду, що ТОВ «Брокбудкепітал» здійснювалось маніпулювання податковою звітністю в частині подрібнення податкових накладних з метою уникнення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатами аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та наданих до перевірки документів ПП «Ед Марліс» вбачається не відповідність по номенклатурі реалізованого ТОВ «Брокбудкепітал» на адресу ПП «Ед Марліс» та придбаного ТОВ «Брокбудкепітал» у контрагентів-постачальників товарів (робіт, послуг) за серпень 2014р.

Крім того, згідно баз даних встановлено, що ТОВ «Брокбудкепітал» () має стан « 65» - платник з наступного року (основне місце обліку), основний вид діяльності - будівництво житлових і нежитлових будівель.

Також позивачем не було надано суду пояснень з питання наявності економічної вигоди за результатом договірних відносин з ТОВ «Брокбудкепітал».

Суд не може погодитися з доводами позивача про те, що позивач належним чином виконано вимоги, встановлені Податкового кодексу України, щодо підтвердження сум податкового кредиту податковими накладними, оскільки наявність у платника податку належно оформлених постачальником робіт/послуг податкових накладних не є безумовною підставою для формування податкового кредиту у разі не підтвердження фактичних обставин реального здійснених господарських операцій.

Суд зазначає, що відсутність окремих первинних документів не є безумовною підставою вважати господарську операцію такою, що не відбулася та/або є безтоварною, однак, при цьому, з врахуванням встановлених обставин даної справи, дійшов висновку, що обставини реального здійснення спірних господарських операцій ними не підтверджено.

Отже, в даній справі судом встановлено, що первинні фінансово-господарські документи, представлені позивачем суду, в дійсності не доказують надання послуг та виконання робіт з боку ТОВ «Брокбудкепітал» .

Представлені позивачем документи є неповними і не підтверджують обставин здійснення господарських операцій і, таким чином, не відтворюють реального стану речей, фіксують обставини, які у дійсності не відбувались.

Таким чином, суд вважає, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, ст. 200, 201.1 статті 200 Податкового кодексу України, є правильними, а податкові повідомлення- рішення 9 лютого 2015 року № та № є правомірними, підстави для його скасування відсутні.

За наведених обставин, позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Ед Марліс" до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 9 лютого 2015 року № та № - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 28 липня 2015 р.