Справа № 810/2292/15
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2292/15 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаряБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю., Петрика І.Й. Приходько К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області про внесення дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу № Ф46 від 04.02.2015, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року ФОП ОСОБА_5 звернулася до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу по єдиному соціальному внеску від 23.04.2015 № Ф-157 на суму 1 732,80 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області від 23.04.2015 № Ф-157.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_5 зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

Відповідно до пенсійного посвідчення серії № 124885, виданого 08.01.2000 позивач отримує пенсію за віком.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 позивач є громадянином, який постійно проживає, або постійно працює на території посиленого радіологічного контролю (категорія 4).

23 квітня 2015 року УПФУ в м. Фастові та Фастівському районі Київської області на адресу позивача направлено Вимогу № Ф-157 від 23.04.2015 про сплату боргу в розмірі 1 732,80 грн.

Не погоджуючись з даною вимогою про сплату боргу позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи з положень пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», позивач є звільненим від сплати єдиного соціального внеску, а тому вимога відповідача про сплату боргу по єдиному соціальному внеску від 23.04.2015 № Ф-157 є протиправною.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Визначальним для розв'язання даного спору є правильне розуміння положень частини четвертої статті 4 вказаного Закону, якою зокрема визначено, що особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідач вважає, що пенсіонером за віком у розумінні вищенаведеної норми є особа, якій призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позиція позивача в свою чергу зводиться до того, що пенсіонером може бути особа, якій призначено пенсію за віком згідно будь-якого закону, яким визначено призначення пенсії особам залежно від досягнення віку.

За загальним правилом пенсію за віком прийнято називати таку пенсію, яка встановлюється з досягненням певного віку та за наявності необхідного стажу роботи. Пенсії за віком поділяються на три види: 1) на загальних підставах; 2) пільгових; 3) спеціальних юридичних підставах (умовах).

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, з 09.01.2000 позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Фастові та Фастівському районі Київської області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки йому як громадянину, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю присвоєно статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

У відповідності до статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 23 вищевказаного Закону визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З аналізу норм вищевказаних законів слідує, що надання позивачу законодавчо визначеної пільги вираженої у заниженні віку, необхідного для призначення пенсії, не змінює виду пенсійного забезпечення та не позбавляє права особи на призначення пенсії (пенсії за віком) передбаченої законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з січня 2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткування, зареєстрований в УПФ як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю. Впродовж 2012 року позивач здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, а тому, являючись пенсіонером за віком, звільняється від обов'язку сплати єдиного внеску.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач має передбачене частиною четвертою статті 4 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» право на звільнення від сплати єдиного внеску, оскільки обрав спрощену систему оподаткування та отримує пенсію за віком, а тому вимога відповідача № Ф-157 від 23.04.2015 про сплату боргу в сумі 1 732,80 грн. є незаконною та підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги твердження відповідача про те, що позивач не підпадає під дію статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та не звільняється від сплати єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки він є пенсіонером за віком та має всі інші необхідні умови для звільнення від сплати єдиного внеску.

Аналогічна правова позиція наведена в ухвалах Вищого адміністративного суду України у справах №К/9991/45538/12 від 20.09.2012, №К/9991/49213/12 від 09.10.2012 та №К/9991/78530/12 від 14.02.2013, №К/9991/60228/12 від 17.04.2014.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Фастові та Фастівському районі Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк В.Ю. Ключкович І.Й. Петрик

Повний текст ухвали складено та підписано - 31.07.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.