Справа № 808/1283/15
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2015-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/1283/15

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ПОСТАНОВА

15 липня 2015 року

(13 год. 00 хв.)

Справа № 808/1283/15

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В.

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Український графіт»

до: Запорізької митниці ДФС,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області,

про: визнання протиправною бездіяльності суб’єкта владних повноважень та зобов’язання вчинити певні дії.

10.03.2015 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Український графіт» (далі – позивач) до Запорізької митниці ДФС (далі – відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі – третя особа), в якому позивач із урахуванням уточнень просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні висновків про повернення позивачеві з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів за митною декларацією від 06.12.2013 №112050000/2013/033119 у сумі 84 396,33 грн. та за митною декларацією від 09.12.2013 №112050000/2013/033197 у сумі 42 853,34 грн., що у загальному розмірі складає 127 249,67 грн.; зобов’язати відповідача, в установленому законом порядку, надати та направити третій особі висновки про повернення позивачеві з Державного бюджету України надмірно сплачені митні платежі за митною декларацією від 06.12.2013 №112050000/2013/033119 у сумі 84 396,33 грн. та за митною декларацією від 09.12.2013 №112050000/2013/033197 у сумі 42 853,34 грн., що у загальному розмірі складає 127 249,67 грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 254,50 грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним.

02.02.2015 позивачем на адресу відповідача було надіслано заяви № 16/384 та № 16/385 про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених у якості фінансової гарантії митних платежів у сумі 84 396,33 грн. та 42 853,34 грн. відповідно на депозитний рахунок 3734, що належить відповідачу, для подальших розрахунків у якості передплати. При цьому позивач зазначив, що оскільки постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2015 по справі № 808/2935/14 (головуючий – суддя Сіпака А.В.) скасовано рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 06.12.2013 № 112050000/2013/000995/2 та від 06.12.2013 № 112050000/2013/000999/2, зазначені суми є надмірно сплаченими. Листами від 13.02.2015 № 142/11/08-70-10 та від 13.02.2015 № 143/11/08-70-10 відповідачем було відмовлено позивачу у поверненні з Державного бюджету України надмірно сплачених у якості фінансової гарантії митних платежів у сумі 84 396,33 грн. та 42 853,34 грн. відповідно з огляду на відсутність у відповідача підстав для такого повернення.

На переконання позивача, зазначені відмови відповідача є протиправними, оскільки сплачені ним митні платежі за ВМД мають статус надмірно сплачених, а відтак, позивач вправі вимагати їх повернення. Оскаржувані відмови не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають скасуванню, а відтак, бездіяльність відповідача щодо ненадання третій особі висновків про повернення з Державного бюджету України позивачу надмірно сплачених коштів є протиправною.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2015 відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

24.04.2015 до суду надійшли пояснення третьої особи відносно заявлених позовних вимог, у яких зазначено, що висновки стосовно повернення позивачу помилково або надміру сплачених митних платежів на загальну суму 127 249,67 грн. на адресу третьої особи не надходили, а відтак, підстави для перерахування зазначених коштів на даний час у неї відсутні.

У ході попереднього судового засідання представниками сторін надані додаткові докази, а також додаткові пояснення та заперечення на обґрунтування їх правових позицій.

Ухвалою суду від 15.07.2015 закінчено підготовче провадження і за письмовою згодою представників позивача, відповідача та третьої особи справу призначено до судового розгляду на той самий день, а саме на 15.07.2015.

15.07.2015 судом було отримано клопотання представників позивача, відповідача та третьої особи про розгляд справи у порядку письмового провадження.

У судове засідання 15.07.2015 особи, які беруть участь у справі, не прибули.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали і з’ясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки АА № 554252 з Єдиного Державного Реєстру підприємств та організацій України позивача зареєстровано як юридичну особу 27.09.1994 (а.с. 66). Згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідача зареєстровано як юридичну особу – орган державної влади 06.11.2014 (а.с. 167).

До видів діяльності позивача за КВЕД-2010 належать: виробництво іншого електричного устаткування (27.90), будівництво житлових і нежитлових будівель (41.20), виробництво вогнетривких виробів (23.20), виробництво неметалевих мінеральних виробів, н.в.і.у. (23.99), постачання інших готових страв (56.29), оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням (46.69) (а.с. 66).

Для розмитнення товару, придбаного позивачем, останнім на адресу відповідача було направлено електронною поштою ВМД форми МД-2 №112050000/2013, яким у подальшому відповідачем було присвоєно реєстраційні номери, а саме: №112050000/2013/032921 та №112050000/2013/033084 (а.с.40-41). Митна вартість товару у зазначених ВМД була визначена позивачем за першим методом.

06.12.2013 відповідачем за результатами розгляду поданої позивачем митної декларації № 12050000/2013/032921 було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №112050000/2013/000995/2 за другим методом (а.с. 34). 06.12.2013 відповідачем за результатами розгляду поданої позивачем митної декларації № 12050000/2013/033084 було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №112050000/2013/000999/2 за шостим методом (а.с. 35).

06.12.2013 та 09.12.2013 позивач подав до митного органу нові вантажні митні декларації №112050000/2013/033119 та №112050000/2013/033197 відповідно, які відповідачем було прийнято до митного оформлення (а.с. 42-45). Платежі за ВМД від 06.12.2013 №112050000/2013/033119 склали 84 396,33 грн. та 42 853,34 грн. за ВМД від 09.12.2013 №112050000/2013/033197.

Отже, загальна сума коригувань за вказаними митними деклараціями склала 127 249,67 грн. (84 396,33 грн. за ВМД від 06.12.2013 №112050000/2013/033119 + 42 853,34 грн. за ВМД від 09.12.2013 №112050000/2013/033197 = 127 249,67 грн).

30.04.2014 позивач оскаржив до Запорізького окружного адміністративного суду рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 06.12.2013 № 112050000/2013/000995/2 та від 06.12.2013 № 112050000/2013/000999/2.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 по справі № 808/2935/14 (головуючий – суддя Лукманова О.М., судді: Божко Л.А., Прокопчук Т.С.) апеляційні скарги Запорізької митниці Міндоходів та Публічного акціонерного товариства «Український графіт» залишено без задоволення; постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року по справі № 808/2935/14 залишено без змін (а.с. 18,19).

02.02.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою №16/384 про повернення з Державного бюджету України надміру сплаченого у якості фінансової гарантії по МД від 06.12.2013 №112050000/2013/033119 митного платежу у сумі 84 396,33 грн. (а.с. 20). 02.02.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою №16/385 про повернення з Державного бюджету України надміру сплаченого у якості фінансової гарантії по МД від 06.12.2013 №112050000/2013/033197 митного платежу у сумі 42 853,34 грн. (а.с. 21).

Листами від 17.02.2015 № б/н відповідач відмовив позивачу у поверненні надмірно сплачених митних платежів на загальну суму 127 249,67 грн. (а.с.22-23).

Оцінюючи правомірність зазначених дій відповідача щодо повернення позивачеві з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів за митною декларацією від 06.12.2013 №112050000/2013/033119 у сумі 84 396,33 грн. та за митною декларацією від 09.12.2013 №112050000/2013/033197 у сумі 42 853,34 грн., що у загальному розмірі складає 127 249,67 грн., суд виходить з наступного.

Відносини, пов’язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі – МК України), Податковим кодексом України (далі – ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 298 МК України митні платежі підлягають сплаті платниками податку до державного бюджету.

За приписами ч.ч. 2-5 ст. 301 МК України у разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов’язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Згідно з п.п. 4, 5 розділу ІІІ Порядку для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі – Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (далі - пакет документів на повернення коштів).

Висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви. За відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Із наведених вище правових норм вбачається, що законодавчою передумовою повернення коштів є ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів. Таким чином, необхідною обставиною для повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, є факт ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів.

Така позиція узгоджується з постановою Верховного суду України від 15.04.2014 по справі № 21-21а14 (№ рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 38963284), в якій зазначено, що у разі, якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

За результатами розгляду поданих позивачем заяв відповідачем було надано листи від 17.02.2015 б/н, в яких він зазначив, що суми митних та інших платежів, перераховані митними органами на рахунки обліку доходів, відкриті в територіальних органах Державного казначейства, які підлягають поверненню за рішенням суду, повертаються у порядку, визначеному Державною митною службою України та Державним казначейством України, таким чином у відповідача відсутні підстави для повернення надмірно сплачених митних платежів (а.с. 22,23).

Відповідачем не було висловлено зауважень (недоліків) щодо поданої позивачем заяви та документів для повернення коштів, не заперечуються обставини щодо наявності у позивача надмірно сплачених коштів, не наведено фактів щодо наявності у позивача податкового боргу або інші обставини, які були б перешкодою для надання висновку про повернення позивачеві надмірно сплачених коштів.

Таким чином, враховуючи, що позивачем у встановленому законом порядку були подані відповідачу всі необхідні документи для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, а також той факт, що у позивача відсутній податковий борг, відповідач повинен був надати позивачу висновки про повернення надмірно сплачених митних платежів за митними деклараціями на загальну суму 127 249,67 грн., однак не вжив відповідних дій.

При цьому суд вважає, що оскільки відповідачем не було вжито передбачених законом дій щодо надання вищевказаного висновку, а лише надано письмову відповідь про відсутність підстав для повернення коштів з Державного бюджету України, в даному випадку мала місце не відмова у наданні позивачеві висновків про повернення надмірно сплачених митних платежів у загальному розмірі 127 249,67 грн., а відповідна бездіяльність відповідача.

Отже, суд, керуючись ч. 2 ст. 11 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, та надати відповідну правову оцінку бездіяльності відповідача щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновків про повернення позивачу надмірно сплачених митних платежів.

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання висновків про повернення позивачеві з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів за митною декларацією від 06.12.2013 №112050000/2013/033119 у сумі 84 396,33 грн. та за митною декларацією від 09.12.2013 №112050000/2013/033197 у сумі 42 853,34 грн., що у загальному розмірі складає 127 249,67 грн. є обґрунтованими, а, відтак, суд дійшов висновку, що в цій частині позов підлягає задоволенню.

Крім того, зважаючи, що проведення перевірок наявності надмірно сплачених митних платежів, визначення їх розміру, складання та направлення до органу казначейства висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних платежів належить до компетенції відповідача, суд з урахуванням встановлених вище обставин вважає позовні вимоги в частині зобов’язання відповідача надати та направити третій особі висновки про повернення позивачеві з Державного бюджету України надмірно сплачені митні платежі на загальну суму 127 249,67 грн. є обґрунтованими, а відтак, суд дійшов висновку, що в цій частині позов також підлягає задоволенню.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду достатніх та переконливих доказів на обґрунтування правомірності своєї бездіяльності стосовно ненадання висновків про повернення позивачеві з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів за митною декларацією від 06.12.2013 №112050000/2013/033119 у сумі 84 396,33 грн. та за митною декларацією від 09.12.2013 №112050000/2013/033197 у сумі 42 853,34 грн., що у загальному розмірі складає 127 249,67 грн.

У свою чергу, позивач, на переконання суду, обґрунтував та довів протиправність бездіяльності відповідача щодо ненадання висновків про повернення позивачеві з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів за митною декларацією від 06.12.2013 №112050000/2013/033119 у сумі 84 396,33 грн. та за митною декларацією від 09.12.2013 №112050000/2013/033197 у сумі 42 853,34 грн., що у загальному розмірі складає 127 249,67 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачеві висновків про повернення йому з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів за митною декларацією від 06.12.2013 №112050000/2013/033119 у сумі 84 396,33 грн. та за митною декларацією від 09.12.2013 №112050000/2013/033197 у сумі 42 853,34 грн., що у загальному розмірі складає 127 249,67 грн. є протиправною, а відтак, відповідач зобов’язаний надати такі висновки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 – 12, 14, 86, 94, 98, 158 – 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Український графіт» до Запорізької митниці ДФС, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, про визнання протиправною бездіяльності суб’єкта владних повноважень та зобов’язання вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Запорізької митниці ДФС щодо ненадання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновків про повернення Публічному акціонерному товариству «Український графіт» з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів за митною декларацією від 06.12.2013 №112050000/2013/033119 у сумі 84 396,33 грн. (вісімдесят чотири тисячі триста дев’яносто шість гривень 33 копійки) та за митною декларацією від 09.12.2013 №112050000/2013/033197 у сумі 42 853,34 грн. (сорок дві тисячі вісімсот п’ятдесят три гривні 34 копійки), що у загальному розмірі складає 127 249,67 грн. (сто двадцять сім тисяч двісті сорок дев’ять гривень 67 копійок).

Зобов’язати Запорізьку митницю ДФС надати та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновки про повернення Публічному акціонерному товариству «Укрграфіт» з Державного бюджету України надмірно сплачені митні платежі за митною декларацією від 06.12.2013 №112050000/2013/033119 у сумі 84 396,33 грн. (вісімдесят чотири тисячі триста дев’яносто шість гривень 33 копійки) та за митною декларацією від 09.12.2013 №112050000/2013/033197 у сумі 42 853,34 грн. (сорок дві тисячі вісімсот п’ятдесят три гривні 34 копійки), що у загальному розмірі складає 127 249,67 грн. (сто двадцять сім тисяч двісті сорок дев’ять гривень 67 копійок).

Судовий збір у розмірі 254,50 грн. (двісті п’ятдесят чотири гривні 50 копійок) присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Український графіт» (код ЄДРПОУ 00196204) з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Прудивус