Справа № 2а-7089/10/1570
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-7089/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.;

суддів Радчука А.А., Марина П.П.,

за участі:

секретаря судового засідання Свириди Х.С.;

представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 10.09.2012 року);

представника відповідача, Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області, ОСОБА_2 (довіреність від 31.07.2015);

представника відповідача, Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_3 (довіреність від 19.05.2015 року);

представник відповідача, Самостійної пожежної державної частини 28, не зявився;

представник відповідача, Ізмаїльського районного управління Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеські області, не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області, Самостійної пожежної державної частини 28, Ізмаїльського районного управління Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області про визнання дій протиправними, скасування п.26 протоколу № 7 від 31.01.2008 року, стягнення грошової допомоги та моральної шкоди та взяття на судовий контроль виконання судового рішення, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області, Самостійної пожежної державної частини 28, Ізмаїльського районного управління Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області, в якому просив суд: визнати неправомірними дії Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області, Ізмаїльського районного управління Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області щодо розрахунку та виплати у повному обсязі одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності; скасувати п.26 протоколу № 7 від 31.01.2008 року засідання комісії з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, у частині визнання розміру одноразової грошової допомоги у сумі 26400,00 грн., визнавши розмір одноразової грошової допомоги у сумі 64247,04 грн.; стягнути з Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області доплату одноразової грошової допомоги у розмірі 38247,04 грн.; стягнути з Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи на відшкодування матеріальної шкоди 38247,04 грн. та моральної шкоди 10000,00 грн.; взяти на судовий контроль виконання судового рішення по справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

Пунктом № 26 протоколу № 7 від 31.01.2008 року засідання комісії з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту було вирішено виплатити ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу у сумі 26400,00 грн.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, та вважає, що воно належить до скасування, оскільки вважає, що розмір одноразової грошової допомоги у розмірі грошового забезпечення за останньою посадою на час звільнення складає 64247,04 грн.

У звязку з цим позивач вважає, що відповідач, Головне управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області, повинно доплатити йому суму одноразової грошової допомоги у розмірі 38247,04 грн.

Також, на думку позивача, не сплативши своєчасно одноразову грошову допомогу Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи та Головне управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області повинні сплатити йому матеріальну шкоду у розмірі 38247,04 грн. у звязку з збільшенням прожиткового мінімуму та ростом інфляції, та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. у звязку з неможливістю поновити стан здоровя та небажанням виправити становище щодо виплати одноразової допомоги у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представники відповідачів, Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи та Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області, в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Представники відповідачів, Самостійної пожежної державної частини 28 та Ізмаїльського районного управління Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеські області, до судового засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, з урахуванням ст.128 КАС України, вирішив провести судове засідання за відсутності представників відповідачів, Самостійної пожежної державної частини 28 та Ізмаїльського районного управління Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилася справа за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Головного управління МНС України в Одеській області, Ізмаїльського районного управління ГУ МНС України в Одеській області про визнання неправомірною діяльності відповідачів щодо виплати йому у неповному обсязі одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, зобовязання виплатити за роботу газодимозахисника та стягнути на його користь доплату одноразової грошової допомоги у розмірі 38247,04 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2010 року адміністративний позов було задоволено частково: зобовязано Головне управління МНС України в Одеській області провести розрахунок та сплатити ОСОБА_4 надбавку за роботу в ізолюючих протигазах за період з 1999 року до 01.01.2005 року, зобовязано Ізмаїльське районне управління ГУ МНС України в Одеській області провести розрахунок та сплатити ОСОБА_4 надбавку за роботу в ізолюючих протигазах за період з 01.01.2005 року до 01.01.2007 року, в решті позову було відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2012 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2010 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.02.2015 року зазначені вище судові рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2010 року та Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2012 року були скасовані в частині відмови у задоволенні позову щодо перерахунку одноразової грошової допомоги та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

12.03.2015 року Одеський окружний адміністративний суд своєю ухвалою прийняв справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області, Ізмаїльського районного управління Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області про зобовязання вчинити певні дії до свого провадження.

27.04.2015 року через канцелярію суду надійшли письмові уточнення позивача до адміністративного позову, що були прийняті судом 29.04.2015 року у судовому засіданні.

В уточненому адміністративному позові позивач просить суд: визнати неправомірними дії Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області, Ізмаїльського районного управління Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області щодо розрахунку та виплати у повному обсязі одноразової грошової допомоги уразі настання інвалідності; скасувати п.26 протоколу № 7 від 31.01.2008 року засідання комісії з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, у частині визнання розміру одноразової грошової допомоги у сумі 26400,00 грн., визнавши розмір одноразової грошової допомоги у сумі 64247,04 грн.; стягнути з Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області доплату одноразової грошової допомоги у розмірі 38247,04 грн.; стягнути з Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи на відшкодування матеріальної шкоди 38247,04 грн. та моральної шкоди 10000,00 грн.; взяти на судовий контроль виконання судового рішення по справі.

Перевіривши законність дій та рішень відповідачів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Що стосується позовних вимог позивача про визнання неправомірними дій Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області, Ізмаїльського районного управління Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області щодо розрахунку та виплати у повному обсязі одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, скасування п.26 протоколу № 7 від 31.01.2008 року засідання комісії з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, у частині визнання розміру одноразової грошової допомоги у сумі 26400,00 грн., визнавши розмір одноразової грошової допомоги у сумі 64247,04 грн., то суд вважає, що вини належать до задоволення у повному обсязі.

Суд встановив, що відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 12.11.2007 року ОСОБА_4 була надана третя група інвалідності зі ступенем втрати працездатності 25 % та встановив, що травма повязана з виконанням обовязків військової служби (т.1 а.с.5).

Також, суд встановив, що ОСОБА_4 не придатний до військової служби у мирний час та обмежено придатний до служби у воєнний час відповідно до свідоцтва про хворобу № 929/2, що видане за результатами проведення медичного огляду позивача (т.1 а.с.6).

Крім того, постановою Центральної лікарсько-експертної комісії Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи встановлено, що на підставі протоколу засідань цієї комісії від 25.01.2008 року № 65 захворювання ОСОБА_4 повязане з проходженням служби (т.1 а.с.7).

На підставі зазначеного, Наказом управління МНС України в Одеській області від 23.11.2007 року № 136 ОСОБА_4 був звільнений у запас Збройних сил з посади начальника караулу 28-ї самостійної державної пожежної частини Болградського районного відділу з 26.11.2007 року (т.1 а.с.153).

У звязку з цим, комісія з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) поранення (контузії травми, або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту вирішила виплатити ОСОБА_4 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року № 908 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту» одноразової грошової допомоги в сумі 26400,00 грн. згідно з протоколом № 7 засідання комісії з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) поранення (контузії травми, або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту від 31.01.2008 року (т.1 а.с.8).

Наказом управління МНС України в Одеській області від 18.02.2008 року № 39 «Про виплату грошової допомоги» визначено, що ОСОБА_4 має право на одноразову грошову допомогу у розмірі 26400,00 грн. (т.1 а.с.150).

Дана сума грошової допомоги була перерахована Управлінням МНС України в Одеській області до Болградського відділення № НОМЕР_1 «Державний ощадний банк України» з призначенням платежу: перерахунок одноразової грошової допомоги для ОСОБА_4, що підтверджується платіжним дорученням № 482 від 21.04.2008 року (т.1 а.с.152).

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України «Про пожежну безпеку» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного особі рядового чи начальницького складу державної пожежної охорони під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз.3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року № 908 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту» особам рядового і начальницького складу та особам, звільненим із служби, у разі настання інвалідності внаслідок виконання службових обов'язків грошова допомога виплачується у розмірі 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року № 908 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту» розмір одноразової грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за спеціальне звання, відсоткової надбавки за вислугу років та щомісячної 100-відсоткової надбавки, передбачених Указами Президента України від 4 жовтня 1996 р. № 926 та від 29 січня 1999 р. № 98 і постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 1999 р. № 1223) за останньою посадою, яку займала особа рядового або начальницького складу на день втрати працездатності, а особа, звільнена із служби, - на день звільнення.

З огляду на матеріали справи суд встановив, що для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 були враховані такі види грошового забезпечення: оклад за військовим званням, посадовий оклад, відсоткова надбавка за вислугу років та 100 відсоткова надбавка, що разом складає 550,00 грн. відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення (т.1 а.с.149).

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету міністрів України від 11.07.2007 року № 908 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту» зобовязано Міністерство з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи здійснювати згідно з цією постановою виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, що сталися після 1 січня 2007 р., за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті для утримання Міністерства.

На підставі вищевикладених норм ОСОБА_4 була виплачена допомога в розмірі 26400,00 грн. (550,00 грн. (розмір грошового забезпечення за останнім місцем роботи) * 48 місяців = 26400,00 грн.).

Однак, суд не погоджується з такими діями та рішеннями відповідачів.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про пожежну безпеку» порядок та умови проходження служби в державній пожежній охороні регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей.

Частиною 2 статті 9 зазначеного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено елементи грошового забезпечення, які визначаються інакше, ніж в Постанові Кабінету міністрів України від 11.07.2007 року № 908 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту».

Так, відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З огляду на викладене та з урахуванням принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, для обчислення суми одноразової грошової допомоги позивачеві застосуванню підлягають положення ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України в постановах від 11.02.2014 року по справі № 21-495а13, від 04.03.2014 року по справі № 21-31а14.

Таким чином, відповідачі при виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 повинні були правильно вирахувати розмір його грошового забезпечення.

Суд встановив, що відповідно до грошового атестату № 11, довідки про додаткові види грошового забезпечення з листопада 2005 року по жовтень 2007 року та розрахунку виплати вихідної допомоги розмір грошового забезпечення ОСОБА_4 на дату звільнення складав 1338,48 грн., що включає в себе посадовий оклад 105,00 грн., оклад за звання 115,00 грн., вислуга років 55,00 грн., надбавка 275,00 грн., особливі умови 110,00 грн., безперервна надбавка 198,00 грн. та премія 480,48 грн. (т.1 а.с.9-10).

Тобто, на думку суду, відповідачі повинні були сплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 64247,04 грн. (1338,48 грн. (розмір грошового забезпечення) * 48 місяців = 64247,04 грн.).

Таким чином, суд вважає, що п.26 протоколу № 7 від 31.01.2008 року засідання комісії з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, в частині визнання розміру одноразової грошової допомоги у сумі 26400,00 грн. належить до скасування, визнавши розмір одноразової грошової допомоги у сумі 64247,04 грн.

Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області доплати одноразової грошової допомоги у розмірі 38247,04 грн., то суд вважає, що вона належать до часткового задоволення.

Так, суд встановив, що відповідачі зобовязані були сплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 64247,04 грн., а сплатили одноразову грошову допомогу у розмірі 26400,00 грн.

Тобто, суд вважає, що слід стягнути з Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області доплату одноразової грошової допомоги у розмірі 37847,04 грн. (64247,04 грн. 26400,00 грн. = 37847,04 грн.), а не 38247,04 грн.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи на відшкодування матеріальної шкоди 38247,04 грн., моральної шкоди 10000,00 грн. та взяття на судовий контроль виконання судового рішення по справі, то суд вважає, що вони не належать до задоволення.

Свої вимоги про стягнення з Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи на відшкодування матеріальної шкоди 38247,04 грн., моральної шкоди 10000,00 грн. позивач обґрунтовує тим, що у звязку з збільшенням прожиткового мінімуму та ростом інфляції, та у звязку з неможливістю поновити стан здоровя та небажанням виправити становище щодо виплати одноразової допомоги у повному обсязі, відповідачі повинні сплатити йому матеріальну шкоду у розмірі 38247,04 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. При цьому позивач посилається на ч.3 ст.23 Закону України «Про пожежну безпеку».

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про пожежну безпеку» у всіх випадках розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) особи рядового чи начальницького складу державної пожежної охорони не повинен бути меншим від 100-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на час виплати цих сум.

Однак, суд вважає, що дана норма закону встановлює мінімальну межу розміру одноразової грошової допомоги лише у разі загибелі (смерті) особи рядового чи начальницького складу державної пожежної охорони.

Суд зазначає, що відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Також, згідно з ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв'язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають.

Таким чином, суд встановив, що розмір одноразової грошової допомоги позивача не підлягає індексації.

При цьому, суд наголошує, що в своїх позовних вимог позивач просить суд скасувати п.26 протоколу № 7 від 31.01.2008 року засідання комісії з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, в частині визнання розміру одноразової грошової допомоги у сумі 26400,00 грн., визнавши розмір одноразової грошової допомоги у сумі 64247,04 грн., та стягнути з Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області доплату одноразової грошової допомоги, у звязку з не правильним вирахуванням розміру грошового забезпечення. Також, як вже було встановлено вище, визначений відповідачами розмір одноразової грошової допомоги у сумі 26400,00 грн. був сплачений позивачу.

Тобто, в даному адміністративному позові взагалі не йдеться про невиплату або несвоєчасну виплату одноразової грошової допомоги позивачу.

Також, перевіривши обставини, що наведені в уточненому адміністративному позові, із якими позивач повязує завдання йому моральної шкоди, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.3 Постанови Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків

Згідно п.5 зазначеної Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд зазначає, що наведене в уточненому адміністративному позові вираження моральних страждань має загальний характер та не має прямого звязку із обставинами, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Тобто, суд не встановив обставин, що підтверджують спричинення позивачу моральної шкоди.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; виконання зупиненої чи невчиненої дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Таким чином, суд встановив, що позовна вимога позивача про взяття на судовий контроль виконання судового рішення по справі не відповідає вимогам ч.4 ст.105 КАС України, а тому не належить до задоволення.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Однак, в своєму уточненому адміністративному позові позивач не обґрунтував з якою метою необхідно взяти на судовий контроль виконання содового рішення.

Таким чином, суд не вбачає необхідності встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення або встановлювати строк для подання відповідачами до суду звіту про виконання постанови.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 чт.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області, Ізмаїльського районного управління Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області щодо розрахунку та виплати у повному обсязі одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності.

3. Скасувати п.26 протоколу № 7 від 31.01.2008 року засідання комісії з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, в частині визнання розміру одноразової грошової допомоги у сумі 26400 (двадцять шість тисяч чотириста) грн. 00 коп., визнавши розмір одноразової грошової допомоги у сумі 64247 (шістдесят чотири тисячі двісті сорок сім) грн. 04 коп.

4. Стягнути з Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України в Одеській області на користь ОСОБА_4 доплату одноразової грошової допомоги у розмірі 37847 (тридцять сім тисяч вісімсот сорок сім) грн. 04 коп.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Повний текст постанови складений 31 липня 2015 року.

Головуючий суддя М.М. Кравченко

Судді А.А. Радчук

ОСОБА_5