Справа № 0870/344/12
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2012-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2012 року Справа № 0870/344/12

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сіпаки А.В.

при секретарі Глінському А.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області

третя особа ОСОБА_5

про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії

Керуючись ст.ст. 158-163, 186 КАС України, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4, звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 24.10.2011р., оформлене листом за №М-181,182,183,184,185/зп в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 2 га ріллі, земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області; визнати протиправним і скасувати розпорядження голови Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області від 14.11.2011 року №562 Про надання дозволу на замовлення розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_3О.; зобов'язати відповідача надати ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність в порядку безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га ріллі, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області зазначених на графічних матеріалах доданих до заяви вх.№ М-183/зп від 23.03.2011р.

Ухвалою суду від 16.01.2012р. залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, оскільки суд дійшов висновку, що дане судове рішення може вплинути на права і обовязки даної особи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив адміністративний позов задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення відповідача від 24.10.2011р. щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою прийняте всупереч приписам Земельного кодексу України, а тому підлягає скасуванню. Також представник позивача звернув увагу на те, що оскільки оскаржуване рішення підлягає скасуванню, то відповідач зобовязаний надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою. В той же час зазначив, що відповідач неправомірно надав дозвіл на розроблення проекту землеустрою третій особі, оскільки по - перше земельні торги не проводились, а по - друге позивач раніше звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Представник відповідача, у своїх письмових запереченнях та у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, зазначив, що позивачу було правомірно відмовлено у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки позивач не надав до своєї заяви відповідні графічні матеріали земельної ділянки. Вказаний факт відображений у протоколі засідання комісії з питань регулювання земельних відносин. Також зазначив, що дії відповідача щодо надання третій особі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідають вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги є недоведеними, не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні, третя особа ОСОБА_3, проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, вважаючи, що оскаржуване розпорядження від 14.11.2011р. №562 Про надання дозволу на замовлення розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_3О є законним, а тому просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Також зазначила, що на даний час ведеться розробка проектної документації на підставі вищезазначеного розпорядження голови Михайлівської РДА №562, та звернула увагу, що нею вже понесені значні витрати повязані з його розробкою.

Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини.

23.03.2011р. до Михайлівської РДА надійшла заява позивача (вх.№М-183) разом із додатками, у якій позивач просив надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га ріллі із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Додатками до зазначеної заяви були зазначені наступні документи: копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, довідка про наявність приватизованих земель та викопіровка земельної ділянки.

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що у разі невідповідності документів, вказаних у якості додатків до заяви, фактично наявним документів, такі заяви не приймаються.

Оскільки на заяві позивача міститься штамп із вхідним номером Михайлівської РДА, така заява була прийнята та у подальшому розглянута, а тому суд дійшов висновку, що позивач разом із заявою надав відповідачу, у тому числі, і графічні матеріали земельної ділянки.

15.04.2011р. заява позивача була розглянута на засіданні комісії з питань регулювання земельних відносин. Комісія вирішила рекомендувати Михайлівській РДА відмовити ОСОБА_4 у задоволенні її заяви, оскільки відсутнє клопотання та викопіровка земельної ділянки та …згідно інформації Любимівської сільської ради на цю земельну ділянку бажають звернутись про відведення інші особи для використання землі як пасовища.

24.10.2011р. відповідачем прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви позивача, яке було викладене у формі листа від 24.10.2011 №М-181,182,183,184,185/зп та зазначено, що земельна ділянка є вільною, але існує заява, прийнята раніше від іншої особи про передачу їй даної земельної ділянки для випасання худоби та сінокосіння.

14.11.2011р. розпорядженням голови Михайлівської РДА №562 надано дозвіл третій особі, а саме ОСОБА_3 на замовлення проекту землеустрою щодо відведення в оренду для сінокосіння і випасання особистої худоби загальною площею 11,00га ріллі, за рахунок земель запасу, які розміщені на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду із вищезазначеними позовними вимогами та просив їх задовольнити.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Слід звернути увагу на те, що підставою для відмови в задоволенні заяви позивача було існування іншої заяви, прийнятої раніше від іншої особи про передачу їй спірної земельної ділянки для випасання худоби та сінокосіння.

Суд вважає таку відмову протиправною, оскільки ч.7 ст.118 ЗК України чітко визначені підстави відмови у наданні дозволу, при цьому, така підстава для відмови, як наявність заяви від іншої особи на цю ж земельну ділянку, вимогами чинного законодавства не передбачена.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ч.7 ст.118 ЗК України встановлено, що заява громадянина про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою розглядається у місячний строк.

Як вбачається із матеріали справи, відповідачем порушений строк розгляду заяви позивача, оскільки заява надійшла до Михайлівської РДА 23.03.2011р., а рішення про відмову у її задоволенні відповідачем було прийнято лише 24.10.2011р.

Частиною 8 ст.118 ЗК України встановлено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Таким чином, приписами Земельного кодексу України встановлено, що комісія розглядає вже розроблений проект землеустрою, а не заяву громадянина про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. У цьому ж випадку з невідомих причини, заява позивача спочатку була розглянута комісією (протокол від 15.04.2011р.), а потім відповідачем. Таким чином, відповідач не виконав покладені на нього ЗК України повноваження щодо вчасного розгляду заяви позивача.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що рішення відповідача від 24.10.2011р., оформлене листом №М-181,182,183,184,185/зп в частині відмови у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки, є протиправним та таким, що за своїм змістом та порядком прийняття суперечить приписам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог в частині зобовязання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Нормами Земельного кодексу України встановлений чіткий перелік дій, які має здійснити особа, яка бажає отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою. В той же час, чинним законодавством визначені обовязки органу, який розглядає відповідну заяву особи та надає на неї відповідь.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач незаконно відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки вказані ним підстави відмови законодавством не передбачені. Проте, ч.7 ст.118 ЗК України встановлені підставі для відмови у задоволенні заяви громадянина, а саме, невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач під час розгляду заяви позивача не перевіряв наявність підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, які визначені ч.7 ст.118 ЗК України, а тому у суду відсутні законні підстави для зобовязання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Що стосується позовних вимог в частині скасування розпорядження відповідача від 14.11.2011р. №562 Про надання дозволу на замовлення розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_3О, суд дійшов висновку, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 6 ч.1 ст. 3 КАС України, дано визначення поняття адміністративного позову звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Цією ж статтею дано визначення поняття позивача це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також субєкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, право на звернення до адміністративного суду із позовом є можливістю фізичних та юридичних осіб ініціювати судове провадження в адміністративній справі з метою судового захисту їх прав, свобод чи інтересів, порушених субєктом владних повноважень у сфері публічно-правових відносин і таке право не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплене у ст.6 КАС України.

Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є субєктом порушених прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу на те, що розпорядження від 14.11.2011р. №562 жодним чином не порушує права позивача, оскільки стосується інтересів конкретної особи - ОСОБА_3, і ніяк не стосується інтересів позивача, оскільки дія зазначеного розпорядження не зачіпає його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасувати рішення відповідача від 24.10.2011р., яке оформлене листом за №М-181,182,183,184,185/зп є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню, що стосується решти позовних вимог, то вони не знайшли свого нормативного підтвердження, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області від 24.10.2011, оформлене листом за № М-181, 182, 183, 184, 185/зп в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 2 га ріллі, земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої на території Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

Постанова виготовлена в повному обсязі 27.03.2012