Справа № 826/955/14
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2015 р. м. Київ К/800/4397/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Білуги С.В.

суддів Заїки М.М.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ТОВ «Видавництво Сова» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року у справі за позовом ТОВ «Видавництво Сова» до Аудиторської палати України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У січні 2014 року ТОВ «Видавництво Сова» звернулось до суду з позовом до Аудиторської палати України про визнання протиправною відмову Аудиторської палати України у наданні відповіді на запит та зобов'язання надати копію фінансового звіту за 2012 рік.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2014 року позовні вимоги ТОВ «Видавництво Сова» задоволено. Визнано протиправною відмову Аудиторської палати України, що викладена в листі від 09.01.2014 № 01-01-25/2, у наданні відповіді на запит редакції журналу «Незалежний аудитор» від 04.03.2013 №06 в частині надання повного фінансового звіту за 2012 рік. Зобов'язано Аудиторську палату України надати копію фінансового звіту за 2012 рік відповідно до запиту редакції журналу «Незалежний аудитор» від 04.03.2013 №06 у строки, встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2014 року та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ТОВ «Видавництво Сова» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши наведені доводи в касаційній скарзі, рішення судів щодо застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що редакція журналу «Незалежний Аудитор», засновником якого є ТОВ «Видавництво Сова», звернулась до відповідача з запитом про надання інформації від 04.03.2013 № 06, в якому просила надати належним чином завірені копії протоколів засідань відповідача та повний фінансовий звіт за 2012 рік.

Відповідач листом від 07.03.2013 № 2-523 відмовив позивачу в наданні запитуваних документів з підстав невідповідності поданого запиту вимогам частини 5 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Вважаючи протиправною вказану відмову у наданні інформації на запит, позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправною відмови Аудиторської палати України, викладеної у листі від 07.03.2013 № 2-523 та зобов'язання Аудиторської палати України надати в повному обсязі інформація на запит від 04.03.2013 № 06.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2013, позов ТОВ «Видавництво Сова» задоволено повністю, визнано протиправною відмову Аудиторської палати України, що викладена в листі №2-523 від 07.03.2013 у ненаданні відповіді на запит редакції журналу «Незалежний Аудитор» № 06 від 04.03.2013, зобов'язано Аудиторську палату України надати інформацію на запит редакції журналу «Незалежний Аудитор» № 06 від 04.03.2013 в порядку та у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

На виконання вказаних судових рішень відповідач листом від 17.12.2013 №2-1035 направив на адресу Журналу «Незалежний аудитор» витяги з протоколів засідань Аудиторської палати України за 2012 рік та повідомив, що фінансова звітність позивача не підлягає оприлюдненню та не є публічною.

Не погоджуючись із зазначеним повідомленням, позивач листом від 27.12.2013 № 35 звернувся до Аудиторської палати України з проханням виконати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва, а саме: надати інформацію на запит редакції журналу «Незалежний аудитор» від 04.03.2013 №06 в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до пункту 2.12 Статуту Аудиторської палати України та Закону України «Про доступ до інформації» інформація про фінансові ресурси суб'єктів владних повноважень, їх звітність є публічною.

У відповідь на зазначений лист, Аудиторська палата України листом від 09.01.2014 №01-01-25/2 направила на адресу журналу «Незалежний аудитор» інформацію про виконання кошторису витрат на утримання Аудиторської палати України на 2012 рік та повторно повідомив позивача про те, що фінансова звітність Аудиторської палати України не підлягає оприлюдненню та не є публічною.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що фінансова звітність є інформацією з обмеженим доступом відповідно до Рішення Аудиторської палати України від 29.11.2012 №261/7 «Про затвердження Положення про захист інформації з обмеженим доступом, розпорядником якої є Аудиторська палата України.

Однак, колегія суддів з такими висновками суду погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону, зокрема, визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Пунктами 1, 10 частини 1 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, оприлюднювати: інформацію про організаційну структуру, місію, функції, повноваження, основні завдання, напрями діяльності та фінансові ресурси (структуру та обсяг бюджетних коштів, порядок та механізм їх витрачання тощо); звіти, в тому числі щодо задоволення запитів на інформацію.

Відповідно до статті 365 Господарського кодексу України визначено, що Аудиторська палата України - самоврядний орган, що здійснює сертифікацію суб'єктів, які мають намір займатися аудиторською діяльністю, затверджує програми підготовки аудиторів, норми і стандарти аудиту, веде облік аудиторських організацій та аудиторів. Правовий статус та порядок діяльності Аудиторської палати України визначаються законом про аудиторську діяльність та іншими прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про аудиторську діяльність» повноваження Аудиторської палати України визначаються цим Законом та Статутом Аудиторської палати України. Аудиторська палата України: 1) здійснює сертифікацію осіб, які мають намір займатися аудиторською діяльністю; 2) затверджує стандарти аудиту; 3) затверджує програми підготовки аудиторів та за погодженням з Національним банком України програми підготовки аудиторів, які здійснюватимуть аудит банків; 4) веде Реєстр; 5) здійснює контроль за дотриманням аудиторськими фірмами та аудиторами вимог цього Закону, стандартів аудиту, норм професійної етики аудиторів; 6) здійснює заходи із забезпечення незалежності аудиторів при проведенні ними аудиторських перевірок та організації контролю за якістю аудиторських послуг; 7) регулює взаємовідносини між аудиторами (аудиторськими фірмами) в процесі здійснення аудиторської діяльності та у разі необхідності застосовує до них стягнення; 8) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та Статутом Аудиторської палати України.

Щорічно Аудиторська палата України отримує від аудиторських фірм та аудиторів звіти про виконані ними роботи, здійснює їх аналіз та подає до Кабінету Міністрів України узагальнену інформацію про стан аудиторської діяльності в Україні.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про аудиторську діяльність» визначено, що затвердження стандартів аудиту є виключним правом Аудиторської палати України. У випадках, передбачених законом, стандарти аудиту погоджуються з іншими суб'єктами.

Відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що фінансова звітність - це бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Згідно з і статтею 11 зазначеного Закону визначено, що фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ, представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності та суб'єктів малого підприємництва, визнаних такими відповідно до чинного законодавства) включає: баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал та примітки до звітів.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємства зобов'язані подавати квартальну та річну фінансову звітність органам, до сфери управління яких вони належать, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, якщо інше не передбачено цим Законом. Органам виконавчої влади та іншим користувачам фінансова звітність подається відповідно до законодавства. Термін подання фінансової звітності встановлюється Кабінетом Міністрів України, а для банків - Національним банком України. Фінансова звітність підприємств не становить комерційної таємниці, крім випадків, передбачених законодавством.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо задоволення позову, оскільки фінансова звітність підприємств не належить до інформації, з обмеженим доступом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Закону України «Про доступ до публічної інформації», а Рішення «Про затвердження Положення про захист інформації з обмеженим доступом, розпорядником якої є Аудиторська палата України є внутрішнім документом цього органу.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково, а тому касаційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду апеляційної інстанції скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу ТОВ «Видавництво Сова» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року - скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2014 року у справі за позовом ТОВ «Видавництво Сова» до Аудиторської палати України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Білуга

Судді М.М. Заїка

А.Ф. Загородній