Справа № 2а-10463/10/1370
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 року № 2а-10463/10/1370

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В.

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідач не прибув,

третя особа не прибула,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУМВС України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів, -

в с т а н о в и в :

Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова звернулася до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач, ОСОБА_3Я.), в якому просить стягнути з відповідача податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 13076,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 здійснив першу державну реєстрацію автомобіля марки PEUGEOT EХPERT (д.н.з. НОМЕР_1) 2002 року випуску. Відповідно до Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів відповідач повинен був сплатити податок з власників транспортних засобів до бюджету Залізничного району м. Львова за 2009 рік всього в сумі 13076,00 грн. Доказів про зарахування вказаного податку в доход державного бюджету відповідачем не надано, що є підставою для його стягнення податковим органом у примусовому порядку.

Ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 14.01.2011 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, залучено ОСОБА_1 відділ реєстраційно - екзаменаційної роботи ДАІ при ГУМВС України у Львівській області.

На підставі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України суд допустив заміну позивача у справі Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова його правонаступником Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі відповідач, ДПІ у Залізничному районі м. Львова).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, просила суд адміністративний позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, заперечень на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Третя особа у судове засідання не прибула, подала до суду клопотання від 20.07.2015 року вх. № 23701, в якому просить розглядати справу без участі представника управління.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати за відсутності відповідача та третьої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до ст. 71, 128 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до листа ОСОБА_1 відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області від 31.08.2010 року № 9/2074 ОСОБА_3 12.02.2009 року здійснив першу реєстрацію автомобіля марки PEUGEOT EХPERT (д.н.з. НОМЕР_1) 2002 року випуску.

Згідно з Розрахунком суми податку з власників транспортних засобів сума податку, що підлягає сплаті, становить 13076,00 грн.

Відповідачу направлено листом запрошення від 04.10.2010 року № 26656/10/17-114/3924 щодо сплати податку з власників транспортних засобів за вищевказаний автомобіль.

Відповідно до листа ДПІ у Залізничному районі м. Львова від 20.10.2010 року № 28464/9/19-023/1312, кошти до бюджету від відповідача по сплаті податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 13076,00 грн не надходили.

Спір виник у зв'язку з несплатою фізичною особою відповідачем податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Суд встановив, що ОСОБА_3 оскаржував в судовому порядку дії управління Державної автомобільної інспекції при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо державної реєстрації за ним автомобіля марки PEUGEOT EХPERT (д.н.з. НОМЕР_1) 2002 року випуску.

Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 18.12.2014 року у справі № 2а-3566/11/1370 адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено повністю та скасовано державну реєстрацію транспортного засобу марки автомобіля PEUGEOT EХPERT (д.н.з. НОМЕР_1) 2002 року випуску, що була проведена 12.02.2009 року на імя ОСОБА_3.

Згадане судове рішення набрало законної сили, а відтак, згідно статті 124 Конституції України та статті 14 КАС України, є обовязковим до виконання на всій території України.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався наступним.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Закон України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів від 11.12.1991 року порушення якого встановлено податковим органом, та Закон України Про систему оподаткування від 25.06.1991 року № 1251-XII, Закон України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 21.12.2000 року № 2181-III втратили чинність з 01 січня 2011 року, згідно з Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99).

Спірні правовідносини виникли до 01.01.2011 року, а тому положення Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та Про систему оподаткування, Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами застосовуються судом при вирішенні даного спору.

Закон України Про систему оподаткування від 25.06.1991 року № 1251-XII визначає ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Відповідно до ст. 2 цього ж Закону під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Згідно з ст. 14 цього ж Закону до загальнодержавних належать, зокрема, такі податки і збори (обов'язкові платежі), як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ст. 20 цього ж Закону контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами.

Згідно з ст. 1 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього ж Закону є об'єктами оподаткування, зокрема: автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Відповідно до ст. 3 цього ж Закону перша реєстрація в Україні це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 5 цього ж Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 5 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами. У разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Згідно з ч. 1 п. 3 "Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", затвердженого постановою КМ України № 1371 (далі - Порядок), державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до ч. 4 п. 8 Порядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Пунктом 3.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України № 379 (далі - Інструкція) встановлено, що працівниками РЕП ДАІ здійснюється контроль за внесенням обов'язкових платежів власниками транспортних засобів, у тому числі податку з власників транспортних засобів.

Згідно п. 3.11. Інструкції після проведення всіх перевірок у заяву про реєстрацію транспортного засобу уповноваженою посадовою особою РЕП ДАІ, яка приймає рішення, вноситься чіткий запис про прийняте щодо реєстрації транспортного засобу рішення, яке підтверджується підписом із зазначенням П.І.Б. та дати.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

З аналізу вищевказаних норм, суд приходить до висновку, що ніхто не може здійснити державну реєстрацію транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів.

Реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку тягне за собою відповідальність не відповідача, а посадових осіб ОСОБА_1 ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, які здійснили таку реєстрацію.

Судом витребувано матеріали реєстраційної справи першої реєстрації автомобіля марки PEUGEOT EХPERT (д.н.з. НОМЕР_1) 2002 року випуску, з яких вбачається, що документи, які стали підставою для реєстрації були оформлені належним чином, а також в матеріалах реєстраційної справи наявна квитанція від 14.02.2008 року № 1009 про сплату податку у сумі 13076,00 грн. Відсутність надходження коштів (податку) в дохід бюджету не є підставою для стягнення їх саме з відповідача.

Вказаний висновок суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Разом з тим, постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 18.12.2014 року у справі № 2а-3566/11/1370 скасовано державну реєстрацію транспортного засобу марки автомобіля PEUGEOT EХPERT (д.н.з. НОМЕР_1) 2002 року випуску, що була проведена 12.02.2009 року на імя ОСОБА_3, тому відповідач не був власником транспортних засобів, а отже не мав обовязку по сплаті відповідного податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно з статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог і вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Постанова в повному обсязі складена 27.07.2015 року.