Справа № 813/2834/15
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року № 813/2834/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Львівській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобовязання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Львівській області, в котрому позивач просить:

- визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України у Львівській області повязані з відмовою викладеною у листі №62/21/П-13-е/16 від 27.05.2015 року в наданні повної і вичерпної запитуваної інформації, та у відмові в одержанні матеріальних носіїв що містять витребуванні відомості;

- визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Львівській області щодо не взяття до уваги при наданні відповіді на запит від 20.05.2015 року, вимог ст. 19,32,34,40 Конституції України, ст.ст. 5,6,9,10,14,22 Закону України Про доступ до публічної інформації та вимог іншого законодавства;

- визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Львівській області щодо порушення права ОСОБА_1 внаслідок ненадання повної та вичерпної інформації та ненаданні копій документів, що містять запитувану інформацію;

- зобовязати Управління Служби безпеки України у Львівській області надати повну і обєктивну інформацію на запит від 20.05.2015 року, а також копії документів що містять запитувану інформацію.

Зазначає, що відповідач необґрунтовано та безпідставно відмовив йому у наданні запитуваної інформації. Вважає, що йому надано не повну та не обєктивну інформацію, що запитувалась та не надіслано копії документів.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив такий задовольнити повністю.

Відповідач проти заявленого позову заперечив, виклавши мотиви заперечень у письмовій формі. Зокрема зазначає, що позивачу була надана відповідь на інформаційний запит з приводу відомостей, що містились у листі та долучена копія запитуваного документу. Відповідь містила повний перелік документів, що направлялись відповідачем у Пенсійний фонд. Відтак вважає позов безпідставний та такий, що не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив суд у позові відмовити.

Дослідивши надані суду докази в межах заявлених вимог, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 20.05.2015 року на адресу відповідача скеровано запит з приводу скерування відповідачем документів до органу Пенсійного фонду для призначення йому пенсії, а також просив надати копії таких документів, що були надіслані відповідачем до управління Пенсійного фонду, окрім тих, котрі позивач надав відповідачу 30.04.2015 року у відповідь на лист відповідача №62/21/П-266/14.

У відповідь на запит позивача від 20.05.2015 року відповідач листом №62/21/П-13-е/16 від 27.05.2015 року повідомив позивача, що разом з поданням про призначення пенсії ним Пенсійному органу було надіслано:

- заяву про призначення пенсії на імя ГУПФУ у Львівській області;

- грошовий атестат №0000406 від 06.05.2015 року;

- додаток до грошового атестату №0000406 про додаткові види грошового забезпечення за період з 01.01.2008 30.09.2008 року;

- копію довідки податкової адміністрації про присвоєння заявнику ідентифікаційного номера;

- довідку ПАТ «Ощадбанк» про відкриття рахунку, назву та номер відділення ПАТ «Ощадбанку»;

- копії сторінок паспорту(1,2,10,11 сторінки);

- дві фотографії (3х4).

ОСОБА_2 подання про призначення пенсії від 08.05.2015 року №62/21-316 відповідач скерував на виконання запиту.

Оскільки грошовий атестат та додаток до нього були в одному примірнику, оригінали котрих відповідач направив до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області, то такі не скеровувались позивачу, так як відповідач не володів такими.

Щодо розрахунку про вислуги років на пенсію, то такий зберігається в особовій справі та містить інформацію з обмеженим доступом, та з таким позивач був ознайомлений під особистий підпис 29.03.2012 року та 12.11.2014 року.

Однак позивач не погодивсь з такою відповіддю та звернувся в суд з позовом.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до публічної інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частинами 1 - 4 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, зокрема якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Відмовляючи в позові суд виходить з наступного.

Як це витікає з лексичного викладу запиту позивача, то позивач фактично просить надати йому дані/відомості про те, котрі саме документи були скеровані відповідачем до ГУ ПФ України у Львівській області та копії таких документів, за винятком тих, котрі були надіслані ОСОБА_1 у відповідь на лист відповідача №62/21/П-266/14.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, відповідачем до ГУ ПФ України у Львівській області з поданням про призначення пенсії було надіслано:

- заяву про призначення пенсії на імя ГУПФУ у Львівській області;

- грошовий атестат №0000406 від 06.05.2015 року;

- додаток до грошового атестату №0000406 про додаткові види грошового забезпечення за період з 01.01.2008 30.09.2008 року;

- копію довідки податкової адміністрації про присвоєння заявнику ідентифікаційного номера;

- довідку ПАТ «Ощадбанк» про відкриття рахунку, назву та номер відділення ПАТ «Ощадбанку»;

- копії сторінок паспорту(1,2,10,11 сторінки);

- дві фотографії (3х4).

На думку позивача, документами, котрі повинен йому був надіслати відповідач на його запит мали бути, подання про призначення пенсії, грошовий атестат з додатком та розрахунок вислуги років на пенсію.

Однак, оскільки позивач просив надіслати йому лише ті документи, котрі надсилав відповідач в Пенсійний фонд за винятком тих, котрі надсилались позивачем у відповідь на лист відповідача №62/21/П-266/14, то такими копіями документів, на переконання суду, котрі відповідач повинен був направити позивачу у відповідь на спірний запит серед наведеного переліку є лише подання про призначення пенсії, грошовий атестат та додаток до грошового атестату, але аж ніяк не повинен був надсилатись розрахунок вислуги років на пенсію, адже такий відповідачем до управління Пенсійного фонду не скеровувався.

Поруч з тим, інформація про вислугу років, що дає право на пенсію, відповідачем зазначена у поданні про призначення пенсії від 08.05.2015 року, та котре було надіслане позивачу на виконання його запиту.

Щодо не надіслання позивачу грошового атестату з додатком, то такі не надіслані з огляду на те, що оригінали таких були надісланні разом з подання про призначення пенсії від 08.05.2015 року до управління Пенсійного фонду, а відтак суд прийшов до висновку, що відмова у надісланні копії грошового атестату з додатком є правомірною, так як відповідач на момент запиту позивача не був ні володільцем інформації, що в них містилась, ні володільцем зазначених документів.

У зв'язку з чим, суд відзначає лексичне маніпулювання з боку позивача своїм запитом, а відтак і помилковість доводів позову про те, що відповідач протиправно не надав йому інформації, зокрема по розрахунку вислуги років та копій матеріалів, що її містять, позаяк, позивач звернувся з запитом про надання йому інформації конкретно надісланих відповідачем документів та про надання копій таких надісланих документів, але аж ніяк він не звертався про надання йому інформації, на підставі котрих матеріалів та інформації були сформовані надіслані відповідачем до Пенсійного фонду документи, що в сукупності приводить суд до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог в цілому.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

А суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог, а тому позов визнається судом таким, що задоволенню не підлягає.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України, такі належить покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 30.07.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.