Справа № 607/5582/15-а
Суддя: Стельмащук П. Я.
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2015 Справа №607/5582/15-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого - судді Стельмащука П.Я.,

при секретарі Субчак Г.Я.;

за участю позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом (в подальшому уточненим) до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про зобовязання управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі зарахувати позивачу страховий стаж у період з 01.12.2014р. по 25.12.2014р. згідно трудової книжки серії БТ-І №1122649 та зобовязання управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі призначити позивачу пенсії за віком з 29.12.2014р.

Обґрунтовуючи позовпозивач покликається на те, що 29.12.2014р. звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, так як на день звернення позивачу минуло 55 років та страховий стаж складав більше 30 років. Однак, відповідач відмовив їй у призначення пенсії, посилаючись на те, що страховий стаж за грудень 2014 року (позивач звільнилась 25 грудня 2014 року) їй не зараховано, так як не було сплати страхових внесків із заробітної плати за цей місяць. Без урахування страхового стажу за грудень 2014 року, загальний страховий стаж у позивача є меншим 30 років. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки вини позивача ні в чому немає, вона на день звернення до відповідача відпрацювала більше 30 років, їй минуло 55 років, а відтак має право на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В судовому засіданні позивачпозов підтримала з підстав наведених в позовній заяві та наданих суду усних поясненнях, просить задовольнити позов.

Представник відповідачав судовому засіданні позову не визнав, подав суду письмові заперечення та усні пояснення, згідно якихвважає, що відповідач протиправних дій не чинив, а діяв у межах чинного законодавства. А саме, у період до 01 січня 2014 року існувала можливість (за бажанням) виходу на пенсію жінок після досягнення 55 років за умови, що вони звільнились з роботи та за наявності страхового стажу не менше 30 років. Так як позивач звільнилась 25 грудня 2014 року, а вже 29 грудня 2014 року звернулась про призначення пенсії за віком, відповідач у системі персоніфікованого обліку не бачив сплати страхового внеску із заробітної плати за грудень 2014 року (термін такої сплати 20 число наступного місяця, тобто до 20 січня 2015 року).А тому, із посиланням на Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, дані системи персоніфікованого обліку вважає, що на день звернення позивача до відповідача про призначення пенсії за віком, страховий стаж позивача становив 29 років 11 місяців 20 днів, що недостатньо для призначення дострокової пенсії за віком при досягненні 55 років у жінок. Просить відмовити у задоволенні позову.

Згідно статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудніусі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали адміністративної справита оцінивши подані докази, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 25.12.2014р. звільнилась із роботи в ТзОВ «Рубіс» на підставі п. 1 статті 36 КЗпП України, про що міститься відповідний запис у трудовій книжці.

29.12.2014р. позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Листом від 13.02.2015р. за №2999/03 відповідач надіслав позивачу протокол засідання комісії УПФУ в м. Тернополі для розгляду питань, повязаних з призначенням пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №2 від 02.02.2015р. про відмову у призначенні пенсії.

Як вбачається із даного протоколу, відмова мотивована тим, що згідно поданих документів страховий стаж позивача становить 29 років 11 місяців 20 днів, що недостатньо для призначення дострокової пенсії за віком при досягненні 55 років у жінок.

Листом від 24.03.2015р. за №79/С-11 відповідач надіслав позивачу копію розрахунку страхового стажу та копію квитанції №45 про здійснення касової операції 25.12.2014р.

Згідно копії розрахунку страхового стажу позивача, складеного відповідачем, загальний трудовий стаж позивача 29 років 11 місяців 20 днів. При цьому розрахунок зроблений за період роботи позивача з 21.09.1976р. по 30.11.2014р. Страховий стаж з 01.12.2014р. по 25.12.2014р. відповідачем у розрахунку не відображено та, відповідно, не враховано.

Як випливає із квитанції №45, 25.12.2014р. позивач сплатила на користь відповідача 130,28 грн. із призначенням платежу «загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Платіжними дорученнями №45 та №46 від 16.01.2015р. ТзОВ «Рубіс» перерахувало до бюджету 5200,00 грн. в якості нарахування 37,26% єдиного внеску від заробітної плати за грудень 2014 року та 500,00 грн. утримання з найманих працівників єдиного соціального внеску 3,6% від заробітної плати за грудень 2014 року.

Також відповідачем надано суду письмові індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1, згідно яких за 25 днів грудня 2014р. сплачено страхові внески.

При цьому представник відповідача в судовому засіданні визнав, що дійсно у січні 2015р. усі належні відрахування із заробітної плати позивача у ТзОВ «Рубіс» надійшли до відповідних бюджетів. Таким чином, на підставі ч. 3 статті 72 КАС України дану обставину не потрібно доводити.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позову.

Згідно ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України,у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Пунктом 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи.

Судом встановлено, що позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час звернення до відповідача (29.12.2014р.) виповнилось 55 років і вона звільнилась з роботи (25.12.2014р.).

Без врахування грудня 2014 року, страховий стаж позивача становить 29 років 11 місяців 20 днів. Дана обставина визнана обома сторонами та в силу ч. 3 статті 72 КАС України не потребує доказування.

Позивач звільнилась із роботи в ТзОВ «Рубіс» 25.12.2014р. і за цей період станом на 16.01.2015р. сплачено усі відрахування із заробітної плати позивача.

Згідно ч. 3 статті 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Доказів того, що сума сплачених за грудень 2014 року страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок, відповідачем не надано, а судом не здобуто.

Таким чином, страховий стаж позивача із урахуванням грудня 2014 року перевищує 30 років, а відтак відповідач зобовязаний призначити позивачу, як жінці яка досягла 55 років, дострокову пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 статті 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобовязання відповідача вчинити певні дії.Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За встановлених обставин справи, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог, рішення комісії управління Пенсійногофонду України в м. Тернополі оформлене протоколом №6 від 02.02.2015р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вікомне може залишатись в силі, є протиправним і підлягає скасуванню. Також відповідача слід зобовязати зарахувати страховий стаж ОСОБА_1 у період з 01.12.2014р. по 25.12.2014р. та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 29.12.2014р., згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч. 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Так як рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати в сумі 73,08 грн. судового збору.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 11, 17, 18, 71, 72, 86, 94, 159-163, 186, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправною і скасувати рішення комісії управління Пенсійногофонду України в м. Тернополі оформлене протоколом №6 від 02.02.2015р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобовязати управління Пенсійногофонду України в м. Тернополі зарахувати страховий стаж ОСОБА_1 у період з 01.12.2014р. по 25.12.2014р.

Зобовязати управління Пенсійногофонду України в м. Тернополі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 29.12.2014р., згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73,08 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий П.Я.Стельмащук