Справа № 2а-7181/09/0870
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2010-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2010 року Справа № 2а-7181/09/0870

За позовом: суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до відповідача: Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,-

У складі головуючого судді Нечипуренко О.М.

при секретарі судового засідання Бриль А.В.

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_2О (довіреність б/н від 15.01.2008р.)

від відповідача ОСОБА_3 (довіреність № 16990/10/10 від 07.10.2009р.

ОСОБА_4 (довіреність № 17537/10/10 від 19.10.2009р.)

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 21.04.2006р. №/1-4622/10/1702, від 29.06.2006р. №/2, від 11.09.2006р. №/3-11124/10/17, якими визначено податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб.

04.01.2010 матеріали адміністративної справи №2а-7181/09/0870 прийнято до провадження суддею Нечипуренко О.М. та призначено до судового розгляду на 20.01.2010. Відповідно до ст. 150 КАС України у розгляді справи судом оголошувалась перерва для отримання додаткових доказів до 04.02.2010.

У засіданні 04.02.2010, судом, відповідно до ст. 160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства, під час судового розгляду здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Представник позивача підтримав позовні вимоги і просить задовольнити їх у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на порушення порядку проведення перевірки, вказує на безпідставність винесення спірного повідомлення-рішення.

Зокрема, зазначає, що акт позапланової перевірки №243/64/17- від 18.04.2006р. було складено за результатами перевірки періоду з 01.10.2002р. по 30.09.2005р., без врахування річної декларації.

Податковий орган визначає оподаткування доходів громадян із розрахунку календарного року відповідно до поданої декларації. А тому, визначення за матеріалами перевірки прибуткового податку за 9 календарних місяців 2005 року при зданій річній декларації за 2005 рік не відповідає вимогам Декрету.

За відсутності порушень податкового законодавства, розрахунок зобовязань за 12 місяців 2005 року поглинає розрахунок зобовязань за 9 місяців 2005 року. При цьому, направляючи повідомлення від 21.04.2006 №/1-4622/10/1702 (за 9 місяців 2005 року), податковим органом не було враховано, що строк сплати по зобовязаннях по податку з доходів фізичних осіб, визначеного на підставі повідомлення від 13.02.2006р. №/0 (за 12 місяців 2005 року) вже настав, а тому направлення податкового повідомлення, про визначення зобовязання по сплаті податку, не повязаного з порушенням податкового законодавства, за період, що включений у раніше направленому розрахунку податкового зобовязання призводить до подвійного оподаткування.

Відповідач проти позову заперечив та надав письмові заперечення. Зокрема зазначив, що, в порушення ст.13 Декрету КМУ Про прибутковий податок з громадян від 26.12.92р. №13-92, встановлено віднесення сплачених сум до валових витрат, що не повязані в веденням фінансово-господарської діяльності та визначена сума податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 83 559,21 грн. відповідно до наданих документів.

При проведенні перевірки позивача було встановлено, що валовий доход ПП ОСОБА_1 який було відображено в декларації про отримані доходи, одержані з 01.01.2005р. по 30.09.2005р. (вх. №8873 від 08.11.05р.), в пункті 1.3 декларації складає суму 4451 406,84 грн. Суми валового доходу за даними декларації за 9 місяців 2005 року не відповідають даним, відображеним в книзі обліку доходів та витрат та фактичним сумам отриманого доходу за наданими документами до перевірки. Фактично валовий дохід відповідно книги доходів та витрат склав 3025243,21 грн.

Згідно до декларації про доходи, одержані з 01.01.2005р. по 31.12.2005р. (вх. №441 від 24.01.06р.) встановлено, що платником податків скоригована сума валового доходу за 9 місяців 2005 року та відображена в сумі 3025243,21 грн.

За результатами планової виїзної перевірки (акт від 25.01.2006р.) встановлено, що за 9 місяців 2005р. валовий доход склав 3025243,20 грн., в т.ч. доход від реалізації товару (жиру, маргарину, шортенінгу) - 2994624,51грн., доход у вигляді нарахованих відсотків на депозитні вклади, вказані у книзі обліку доходів та витрат, та відсотки, нараховані на залишки на рахунках у сумі 30 618,69 грн.

Сума валових витрат ПП ОСОБА_1 за даними декларацій про доходи за 9 місяців 2005р. відображена в сумі 3505710,72 грн., яка не відповідає даним книги обліку доходів та витрат та фактичним сумам валових витрат за перевіркою та наданими документами. Фактично валові витрати відповідно книги доходів та витрат становлять 2585680,48 грн.

Проаналізувавши декларацію про доходи, одержані з 01.01.2005р. по 31.12.2005р. (вх. №441 від 24.01.06р.), встановлено, що платником податків скоригована сума валових витрат за 9 місяців 2005 року та відображена в сумі 2585690,45 грн. До перевірки позивачем не надано пояснень які саме інші витрати включені до складу валових витрат.

Таким чином, за матеріалами перевірки валові витрати за 9 місяців 2005 року склали 2579913,36 грн.

За результатами проведеної перевірки ДПІ було визначено розмір чистого оподатковуваного доходу за 9 міс. 2005р. у сумі 642763,18 грн. та донараховано 83559,29 грн. податку з доходів фізичних осіб.

Щодо необхідності врахування декларації по прибутковому податку за 12 міс. 2005 року відповідач зауважив, що перевірка позивача проводилась за період з 01.10.2002р. по 30.09.2005р. відповідно до затвердженого плану-графіку проведення перевірок СГД - фізичних осіб на ІУ квартал 2005 року і цей період при проведенні перевірки не змінюється.

В ході проведеної позапланової перевірки, зменшення валових витрат за 9 місяців 2005р. на суму, сплачену на адресу ПП ОСОБА_5 (199 000,00 грн.) за надані юридичні послуги відбулося внаслідок не підтвердження ПП ОСОБА_1 документами, що б свідчили про відношення таких витрат до господарської діяльності. Так, до перевірки у період з 23.12.2005р. по 20.01.2006р. не був наданий договір з ПП ОСОБА_5 ОСОБА_5 виконаних робіт не містили інформацію про те, які саме юридичні послуги були надані в адресу ПП ОСОБА_1, на письмові запити з вказаного питання підприємець відповіді не надавала. ДПІ у Ленінському районі було надіслано запит на адресу ПП ОСОБА_5 про надання пояснень з зазначеного питання та отримана відповідь від 24.03.2006р. (вх.№ 7279/10) з підтвердженням отримання доходу у сумі 199 000,00 грн. за 9 місяців 2005р. від ПП ОСОБА_1 за надані юридичні послуги. Додатково ПП ОСОБА_5 надав копії документів (договір №1 щодо надання юридичних послуг, акти виконаних робіт, банківські виписки, прибуткові касові ордери).

Сума податкового зобовязання з урахуванням позапланової перевірки склала 57892,88 грн.

На підставі наведеного представники відповідача вважають позовні вимоги необґрунтованими і безпідставними та просять суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд,-

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя проведено перевірку позивача, про що складено акт від 25.01.2006р. №36/9/17- Про результати планової виїзної документальної перевірки субєкта господарської діяльності без створення юридичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з питання правильності обчислення оподатковуваного доходу, повноти та своєчасності сплати до бюджету прибуткового податку з громадян за період з 01.10.02р. по 31.12.03р. податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.04р. по 30.09.05р., з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету інших податків і зборів за період з 01 жовтня 2002р. по 30 вересень 2005р.

Зокрема, за результатами перевірки встановлено порушення ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян від 26.12.1992р. №13-92, а саме віднесення сплачених сум до валових витрат, що не повязані з веденням фінансово-господарської діяльності. Визначена сума податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 83 559, 21 грн.

Перевіркою встановлено суму валового доходу за 2005 рік в розмірі 3 025 243, 20 грн., суму валових витрат в розмірі 2 382 480, 02 грн., оподатковуваний доход у розмірі 642 763, 18 грн., а відтак донараховано податок з доходів фізичних осіб у сумі 83 559, 21 грн. (ставка податку 13%).

За результатами перевірки ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя прийнято податкове повідомлення-рішення форми Ф від 03.02.2006р. №/0-1187/10/17, яким ПП ОСОБА_1 визначено податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 83 559, 21 грн.

Не погодившись з висновками податкового органу, ПП ОСОБА_1 оскаржила вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя.

ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя проведено повторну перевірку позивача, про що складено акт від 18.04.2006р. №243/64/17- Про результати планової виїзної документальної перевірки субєкта господарської діяльності без створення юридичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з питання правильності обчислення оподатковуваного доходу, повноти та своєчасності сплати до бюджету прибуткового податку з громадян за період з 01.10.02р. по 31.12.03р., податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.04р. по 30.09.05р., з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету інших податків і зборів за період з 01 жовтня 2002р. по 30 вересень 2005р.

Згідно п.п.2.1.3 акту перевірки від 18.04.2006р. №243/64/17- перевіркою встановлено суму валового доходу за 9 місяців 2005р. в розмірі 3 025 243, 20 грн., суму валових витрат в розмірі 2 579 913, 36 грн., оподатковуваний доход у розмірі 445 329, 84 грн., а відтак донараховано податок з доходів фізичних осіб у сумі 57 892, 88 грн. (ставка податку 13%).

За висновками акту перевірки встановлено суму податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб у сумі 57 892, 88 грн. відповідно до вимог ст.13, 14 Декрету КМУ Про прибутковий податок з громадян від 26.12.1992р. №13-92.

На підставі цього акту перевірки ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя прийнято Рішення про результати розгляду скарги від 21.04.2006р. №4621/10/1702, яким податкове повідомлення-рішення форми Ф від 03.02.2006р. №/0-1187/10/17 про сплату донарахованої перевіркою суми податку з доходів фізичних осіб у сумі 83 559, 21 грн. задоволено частково у сумі 25 666, 33 грн., не задоволено у сумі 57 892, 88 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що у разі значного збільшення протягом року доходу платника податковими органами може бути проведено перерахунок сум податку по строкам сплати податку, що не настали. Також зазначено про підтвердження валових витрат ПП ОСОБА_1 в розмірі 199 000, 00 грн. по взаємовідносинам з ПП ОСОБА_5, що обумовило зменшення донарахованої платнику суми податку з доходів фізичних осіб до 57 892, 88 грн.

За наслідками розгляду скарги платника, 21.04.2006р. ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя прийнято податкове повідомлення-рішення №/0-4622/10/1702, яким відповідно до ст.13, 14 Декрету КМУ Про прибутковий податок з громадян від 26.12.1992р. №13-92 визначено суму податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 57 892, 88 грн. Зазначено, що указана сума підлягає сплаті у строк відповідно до п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України Про порядок погашення зобовязань перед бюджетами та державними цільовими фондами.

При подальшому адміністративному оскарженні до ДПА у Запорізькій області та ДПА України податкове повідомлення-рішення №/0-4622/10/1702від 21.04.2006р. не змінювалося.

ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя прийняті податкове повідомлення-рішення №/2 від 29.06.2006р. на суму 57 892, 88 грн. та податкове повідомлення-рішення №/3-11124/10/17 від 11.09.2006р. на суму 57 892, 88 грн.

Не погоджуючись із винесеними повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закону України Про податок з доходів фізичних осіб, яким у пункті 22.10 статті 22 визначено, що Декрет Кабінету Міністрів України Про прибутковий податок з громадян втратив чинність крім розділу IV у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, який застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 цього Закону та діє до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності.

Особливості оподаткування доходів від заняття підприємницькою діяльністю та інших доходів встановлені Розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13-92 Про прибутковий податок з громадян (далі Декрету).

Як зазначено у частинах 1-3 ст.13 Декрету, згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать вь трати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) за переліком ст.5 "Валові витрати" або підлягають амортизації відповідно до ст. 8 "Амортизація" Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

У додатку 7 Інструкції "Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницької діяльності", яка затверджена наказом України від 21.04.1993р. № 12 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 09.06.1993р. за № 64 (зі змінами та доповненнями) - (далі Інструкція № 12 ) чітко зазначено вимоги стосовно визначення валових витрат приватного підприємця, а саме:

Фізична особа - платник податку не є юридичною особою і платником податку на прибуток, не має-обов'язку вести бухгалтерській облік, тому формує витрати за переліком ст. 5 "Валові витрати" і відповідно до ст. 8 "Амортизація" Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств"з особливостями оподаткування СГД - фізичних осіб (ст. 13 Декрету № 13-92). Положення статті 5 ("Валові витрати") застосовуються в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно із операціями, за результатами або за участю яких у податковому періоді безпосередньо отриманий дохід.

До податкової декларації за звітний податковий період, включаються тільки прямі валові витрати і суми амортизаційних відрахувань, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу в будь-якій формі від визначеного виду діяльності та підтверджені документально.

Будь-які суми витрат фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності до моменту одержання доходу від результату такої діяльності є його власним ризиком відповідно до ст.1 Закону України "Про підприємництво".

Тобто, виключно факт одержання доходу може бути підставою для включення до валових витрат звітного періоду не всіх підряд видатків, а тільки тієї їх частини, яка прямо цьому доходу відповідає.

Стаття 13 Декрету регламентує обєкт оподаткування, але не регулює питання щодо порядку обчислення і сплати податку, який встановлений статтею 14 Декрету.

Статтею 14 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.92р. №13-92 зі змінами та доповненнями, визначено, що з доходів, зазначених у розділі ІУ Декрету, податок обчислюється:

а) підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності при виплаті ними протягом року доходів громадянам, зазначеним у цьому розділі Декрету, про що не пізніш як через 30 днів після виплати повідомляється податковим органам за місцем проживання громадян. Утримані у джерела виплати суми податку враховуються податковим органом при проведенні податкових розрахунків за доходами, одержаними за оподатковуваний період;

б) податковими органами на підставі декларацій, поданих громадянами про очікуваний (оціночний) у поточному році доход або про фактично одержані у звітному календарному році доходи та інших відомостей про доходи громадян, визначених у цьому розділі.

Перерахування утриманих сум податку до бюджету підприємства, установи, організації та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності здійснюють у порядку, передбаченому статтею 10 цього Декрету.

Обчислення податку з фактичного річного доходу провадиться податковими органами за місцем постійного проживання платника, а якщо його діяльність здійснюється в іншому місці - за місцем здійснення цієї діяльності з обов'язковим повідомленням податковому органу за місцем постійного проживання громадянина про розміри одержаного ним доходу і сплаченого податку за минулий рік. /п. 14.1 ст.14/

Оподаткування доходів громадян податковими органами здійснюється на підставі:

- декларацій громадян про очікуваний (оціночний) у поточному році або про фактично одержані ними протягом року доходи;

- матеріалів перевірок діяльності громадян, проведених податковими органами;

- отриманих від підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності відомостей про нараховані та виплачені платникам суми доходів і суми отриманих з них податків за формою, встановленою центральним податковим органом /п.14.2 ст.14/

Податок, обчислений податковими органами, сплачується в такому порядку протягом року платники щоквартально, сплачують до бюджету по 25 процентів річної суми податку, обчисленої за доходами за попередній рік, а платники, які вперше залучаються до сплати податку, - 25 процентів суми, обчисленої їм податковими органами за оціночним доходом на поточний рік.

Для сплати авансових платежів податку встановлюються такі строки протягом року: до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада. У разі значного збільшення або зменшення протягом року доходу платника податковими органами може бути проведено перерахунок сум податку за строками сплати податку, що не настали.

Обмеження щодо здійснення податковим органом перерахунку сум податку за строками сплати податку, що не настали, застосовується лише під час обчислення податковим органом авансових платежів, але, як свідчать матеріали справи, в даному випадку донарахування податкового зобовязання у спірній сумі було здійснено ДПІ саме за наслідками проведення перевірки, а не сплати авансових платежів.

Таким чином, суд вважає правомірними висновки податкової, зроблені в ході перевірки щодо порушення ст. 13 Декрету КМУ Про прибутковий податок з громадян та донарахування СГД ОСОБА_1 за 9 місяців 2005р. податку з доходів фізичних осіб у сумі 57 892,88 грн.

Посилання позивача на необхідність врахування в ході перевірки декларації по прибутковому податку за 12 місяців 2005, суд не приймає до уваги, оскільки, як свідчать матеріали справи, перевірка позивача проводилась саме за період з 01.10.2002 по 30.09.2005 відповідно до затвердженого плану-графіку проведення перевірок СГД - фізичних осіб на ІV квартал 2005 року і цей період при проведенні перевірки не змінюється.

За таких обставин вимоги позивача щодо визнання нечинними податкових повідомлень-рішень є необґрунтованими, а, отже, задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вище викладене, за результатами розгляду спору, суд вважає, що висновки перевірки, щодо виявлених порушень, підтверджені належними доказами, податковим органом доведено правомірність винесення спірних податкових повідомлень-рішень у відповідності до приписів чинного законодавства, у звязку з чим суд визнає вимоги позивача необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Судовій збір, сплачений позивачем, до відшкодування не присуджується.

Керуючись ст.ст 94, 158, 160, 162, 163, 167 України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень № /1 від 21.04.06, № /2 від 29.06.06 та № /3 від 11.09.06 , відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова в повному обсязі у відповідності до вимог ст. 160 КАС України оформлена і підписана 19.02.2010.

Суддя (підпис) О.М. Нечипуренко