Справа № 2а-47/12,1184/12
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-47/12,1184/12

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015р. Справа № 876/241/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Кухтея Р.В.,

судді Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Старовижівської районної ради Волинської області, смт.Стара Вижівка Волинської області

на постанову Старовижівського районного суду Волинської області від 05.12.2012р. у справі №0315/1184/2012

за позовом Державного підприємства “Старовижівське”, смт.Стара Вижівка Волинської області

до Старовижівської районної ради Волинської області, смт.Стара Вижівка Волинської області

тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство “Волинське бюро технічної інвентаризації”, м.Луцьк

про визнання рішення незаконним, -

ВСТАНОВИВ:

06.09.2010р. позивач: Державне підприємство "Мисливське господарство "Старовижівське" звернувся до Старовижівського районного суду Волинської області з позовною заявою до відповідача: Старовижівської районної ради Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення Старовижівської районної ради від 21.12.2007р. за №16/6.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому рішенням Поліської сільської ради від 27.04.1994р. видано Державний акт про право постійного користування на 0,65га землі на узбережжі озера Пісочне для обслуговування будівель оздоровчого призначення, рішенням виконкому цієї сільради від 13.05.1996р. дано дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження вибору місця розташування будинку мисливця та рибалки (далі – будинку), розпорядженням голови Старовижівської РДА №327 від 19.11.1996р. надано дозвіл на будівництво будинку на 10 місць Старовижівською архітектурою в свою чергу виготовлено будівельний паспорт, а 19.11.2007р. КП "Волинське БТІ"" виготовлено технічний паспорт. 13.08.2007р. позивачем цей об'єкт взято на облік згідно інвентаризаційного опису. Рішенням Поліської сільської ради №52 від 28.08.2007р. будинку присвоєно №3. До нього підведено електропостачання. За таких умов позивач зазначив, що відсутні правові підстави вважати дане майно безхазяйним та зважаючи на те, що все вищенаведене було відомо Старовижівській сільській раді вважає, що її дії спрямовані на взяття будинку на облік як безхазяйного майна є протиправними.

За наслідками розгляду справи Старовижівський районний суд Волинської області прийшов до висновку про те, що позовны вимоги підлягають задоволенню. Свої висновки суд мотивував тим, що безхазяйне майно це майно яке не має власника або власник якого не відомий тоді як позивачем пред'явлено суду докази свого права на спірний об'єкт.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, апеллянт (відповідач у справі): Старовижівська районна рада Волинської області оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що з оскаржуваного рішення не вбачається, що Старовижівською районною радою взято на облік спірний будинок як безхазяйне майно, а лише вбачається, що апелянтом було вирішено дати доручення вчинити певні дії, пов'язані з взяттям на облік безхазяйного майна. Зважаючи на зазначене, відповідач вважає, що оскаржуване рішення жодних прав чи охоронюваних законом інтересів позивача не порушує. Крім іншого, апелянт вважає, що позивачем не було належним чином доведено того факту, що спірний об'єкт належить саме йому та просить суд апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції скасувати та нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, колегією суддів встановлено наступне:

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що позивачем було надано до суду ряд доказів на підтвердження своїх прав на спірний будинок. Так, це зокрема, Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою на 0,65га на узбережжі озера Пісочне, виданий 27.04.1994р. для обслуговування будівель оздоровчого призначення. На даній ділянці протягом 1996-1997р.р. зведено будинок мисливця та рибалки на підставі рішень самоврядних і державних органів про архітектурно-планувальне завдання від 20.08.1996р.; актів вибору місця розташування проектованого будинку від 15.05.1996р. і виносу в натуру меж земельної ділянки та схеми до неї, будівельного та технічного паспортів на будинок (відповідно від 09.04.1996р. та 19.11.2007р.); про перебування на балансі цього об'єкта у позивача з 13.08.2007р.; про оплату земельного податку за 0,65га землі по даний час; про присвоєння будівлі №3 за рішенням виконкому Поліської сільради від 28.08.2007р. №52 на підставі заяви позивача про це; договір №537-100-000 від 16.03.2005р. на енергопостачання до спірної споруди (а з 1996р. електроенергія поступала від сусідньої бази "Хімік").

Також письмовими звернення від 23.08.2007р. №52; 23.06.2008р. і 13.08.2007р. №57 позивача до владних структур стверджується факт намагання узаконити будівлю - створити комісію для прийняття її в експлуатацію, проте такі звернення залишилися без реагування.

Натомість, Старовижівською районною радою Волинської області 21.12.2007р. було прийнято рішення №16/6 "Про депутатський запит щодо законності оформлення права власності на будинок відпочинку рибалки та мисливця, що розташований на березі озера Пісочне Поліської сільської ради". Даним рішенням вирішено:

1. Доручити голові районної ради звернутись із заявою орган державної реєстрації прав на нерухоме майно (Ковельську філію комунального підприємства Волинського обласного бюро технічної інвентаризації) про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі – будинку відпочинку рибалки та мисливця.

2. Районній раді подати оголошення про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі – будинку відпочинку рибалки та мисливця.

3. Районній раді після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі – будинку відпочинку рибалки та мисливця звернутися до суду про передачу даного об'єкту у (комінальну) спільну власність територіальних громад сіл, селища району.

Відповідно до положень ч.1 ст.335 ЦК України, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Так, в роз'ясненнях Міністерства юстиції України від 13.10.2011р. "Деякі аспекти набуття права власності на об'єкти безхазяйного нерухомого майна" зазначено, що зі змісту частини першої зазначеної статті 335 Цивільного кодексу України випливає, що лише те майно, яке не має власника або власник якого невідомий може вважатися безхазяйним. В такому контексті поняття "не має власника" та "власник невідомий" об'єднує одна спільна категорія – відсутня особа, яка б могла оспорити право власності на нерухоме майно.

В даному випадку позивач надав належні докази існування в нього права на спірний об'єкт. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сам факт відсутності реєстрації права власності ще не дає правових підстав вважати майно безхазяйним, адже з матеріалів справи вбачається, що майно має свого власника, який вживає заходів з реєстрації права власності, проте з технічних та формальних причин на момент прийняття відповідачем спірного рішення таке право власності ще не зареєстрував.

Відносно доводів апелянта про те, що оскаржуване рішення районної ради взагалі не порушує прав позивача, оскільки ним не було прямо вирішено взяти на облік безхазяйне майно, - колегія суддів зазначає наступне:

Процедура обліку безхазяйного нерухомого майна на момент виникнення спірних правовідносин була визначена Розділом V Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту від 07.02.2002р. №7/5.

Зокрема, там зазначено, що взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться реєстратором БТІ відповідно до вимог Положення та з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Для взяття на облік безхазяйного нерухомого майна реєстратору БТІ за місцезнаходженням такого майна орган місцевого самоврядування, на території якого воно розміщене, подає заяву про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна за формою, визначеною у додатку 11. Моментом прийняття заяви про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна вважається внесення реєстратором БТІ запису в журнал обліку заяв про державну реєстрацію прав з присвоєнням порядкового номера. За результатом розгляду заяви про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна реєстратор БТІ вносить відомості про таке майно до розділу Реєстру прав, у якому зазначається, що майно є безхазяйним. Про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна органу місцевого самоврядування видається інформаційна довідка з Реєстру прав на бланку відповідного БТІ. Реєстратор БТІ відмовляє у задоволенні заяви про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, якщо мають місце будь-які документовані відомості про власника такого майна.

Інших положень, які б встановлювали та регулювали порядок обліку безхазяйного нерухомого майна на той момент не існувало.

Враховуючи відкладено можна прийти до висновку, що хоча в оскаржуваному рішенні райради і відсутнє формулювання "взяти на облік як безхазяйну річ" проте, всі частини дій, що їх вирішила вчинити райрада, у своїй сукупності є повною процедурою взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, тому таке рішення по своїй суті є рішенням про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі та може бути об'єктом судового оскарження.

Вимогами ст.9 КАС України передбачено, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно приписів ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, –

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Старовижівської районної ради Волинської області на постанову Старовижівського районного суду Волинської області від 05.12.2012р. у справі №0315/1184/2012 за позовом Державного підприємства “Старовижівське” до Старовижівської районної ради Волинської області, тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство “Волинське бюро технічної інвентаризації”, про визнання рішення незаконним, - залишити без задоволення.

2. Постанову Старовижівського районного суду Волинської області від 05.12.2012р. у справі №0315/1184/2012, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя Р.В. Кухтей

Суддя В.П. Сапіга