Справа № 2-а-10211/11
Суддя: Гордійчук В. М.
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

17 жовтня 2011 року м. Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Гордійчука В.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі (далі Управління) про визнання дій неправомірними, зобовязання нарахувати і виплатити підвищення до пенсії та щомісячну компенсацію за втрату годувальника в розмірах, передбачених ст.ст.39, 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

в с т а н о в и в :

У поданій до суду 28 вересня 2011 року позовній заяві позивачка зазначила, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто в зоні гарантованого добровільного відселення, є потерпілою від Чорнобильської катастрофи третьої категорії, не працює, отримує пенсію.

У звязку з цим відповідно до ч.1 та ч.2 ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ (далі - Закону), відповідачем їй повинно виплачуватись підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Крім цього, вона, як дружина померлого громадянина, із числа потерпілих І категорії, смерть якого повязана в Чорнобильською катастрофою, перебуваючи при житті останнього на його утриманні, в силу ст.52 Закону має право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Управлінням їй на порушення вимог зазначених статей Закону згадані виплати проводяться в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», що є значно меншими.

Зважаючи на пріоритетність законів над підзаконним нормативними актами при виплаті зазначених доплат підлягають застосуванню норми, передбачені Законом, а не згаданою постановою.

Просить суд постановити рішення, яким визнати дії відповідача неправомірними, зобовязати його нарахувати та виплатити їй підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, як це передбачено ст. ст.39, 52 Закону за період з 28 березня 2011 року до настання обставин, з яким Закон повязує припинення таких виплат.

Відповідач, отримавши 03 жовтня 2011 року копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з доданими матеріалами, у встановлений ч.3 ст.183-2 КАС України строк заперечення проти позову чи заяви про його визнання не подав.

Позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Судом установлено, що позивачка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, є непрацюючою пенсіонеркою та потерпілою від Чорнобильської катастрофи третьої категорії. Крім цього, вона є дружиною ОСОБА_2, який 04 листопада 2004 року помер, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою та що вона є непрацездатним членом його сімї, яка перебувала на його утриманні.

Дані обставини стверджено паспортом, пенсійним посвідченням, посвідченням громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, довідками і листами Управління, свідоцтвами про одруження, про смерть та відповідним посвідченням.

Вказаний населений пункт, де проживає позивачка, відповідно до Переліку населених пунктів віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23 липня 1991 року, розпорядженням Кабінету Міністрів України №17 від 12 січня 1993 року, віднесено до зон гарантованого добровільного відселення.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.39 Закону пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення підвищуються у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

В силу ст. 52 Закону щомісячна компенсація в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України.

Згідно довідок та листа Управління позивачка отримує підвищення до пенсії, а також компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вказані вище розміри підвищення до пенсії та щомісячної компенсації за втрату годувальника зазнали змін, що відбулись відповідно до п.п.9, п.п.13 п.28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, який набрав чинності 01 січня 2008 року.

Згадані положення бюджетного Закону рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційними та такими, що втратили чинність з дня ухвалення вказаного рішення, а тому вказані статті залишились чинними в первинній редакції.

Відповідач згідно його довідок та відмови виплачував позивачці підвищення до пенсії та щомісячну компенсацію за втрату годувальника в розмірах, передбачених постановами Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що є значно меншими.

Виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні позивачці розмірів згаданих виплат застосуванню підлягають ст. 39 Закону, а не згадані постанови, оскільки останні істотно звужують обсяг раніше встановлених законом прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд вважає, що положення ч. 3 ст. 28 згаданого Закону не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для обчислення інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону, в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Беручи до уваги Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» № 3491-VI від 14 червня 2011 року, що набув чинності 19 червня цього року, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 52 Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, а також норми Постанови КМ України №745 від 6 липня 2011 року, якою визначений розмір виплати вказаних статей Закону, яка набрала чинності 23 липня 2011 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення по 22 липня 2011 року включно.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний здійснити перерахунок і виплату позивачці щомісячну компенсацію за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до вимог ст. 52 Закону із застосуванням ст. 28 ч.1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» та ст.21 Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік», і цей перерахунок має бути здійснений в межах передбаченого ст. 99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду за період з 28 березня 2011 року по 22 липня 2011 року з врахуванням виплачених сум.

Що стосується перерахунку позивачці підвищення до пенсії, то цей перерахунок має бути здійснений також за період з 28 березня 2011 року по 22 липня 2011 року відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.39 Закону в розмірі двох мінімальних заробітних плат із врахуванням ст.22 Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік» та виплачених сум.

Дії відповідача щодо невиплати позивачці підвищення до пенсії та компенсації за втрату годувальника у вказаних розмірах є неправомірними.

Оскільки відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30 квітня 2002 року №80-2, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року №5-5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.03.2008 року) саме на управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах покладено обовязок призначення і виплати пенсії, допомоги на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства, тому суд вважає за необхідне зобовязати провести перерахунок та виплату пенсії позивачці саме УПФУ в Камінь-Каширському районі.

Суд з відповідача судового збору не стягує, оскільки в силу ст.4 ч.1 п.34 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» Пенсійний фонд України, його підприємства, установи й організації від сплати державного мита звільняються.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 158, 160, 162, 183-2 КАС України, ст.ст.39, 52 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» № 3491-VI від 14 червня 2011 року, Постановою КМ України №745 від 06 липня 2011 року, суд,

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі Волинської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1, як особі, віднесеній до категорії 3, непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території гарантованого добровільного відселення, дружині померлого громадянина з числа потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат та щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст.39, 52 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 28 березня 2011 року по 22 липня 2011 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає у зоні гарантованого добровільного відселення підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.39 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з врахуванням ст.22 Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік»і виплачених сум за період з 28 березня 2011 року по 22 липня 2011 року, та, як непрацездатній дружині померлого громадянина з числа потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи щомісячної компенсації за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 (пятдесяти) процентів мінімальної заробітної плати відповідно до ст.52 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за цей же період із врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з подачею копії скарги до апеляційної інстанції.

Головуючий : В. М. Гордійчук