Справа № 2а-273/11(2а/814/1/2012)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"08" липня 2015 р. справа № 2а/814/1/2012

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя

на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15.05.2012 р. у справі №2а/814/1/2012

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя,

третя особа - Управління державної служби Головного управління державної служби України в Запорізькій області,

про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

12 жовтня 2010 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати поважною причину пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом та поновити його;

- визнати незаконним рішення №67 від 15.09.2009 року Комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсій Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя;

- зобов'язати відповідача призначити пенсію за ст. 37 Закону України "Про державну службу" з 14.09.2009 року (з моменту звернення за призначенням пенсії).

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15.05.2012 р. задоволено заяву позивача та залучено в якості третьої особи Управління державної служби Головного управління державної служби України в Запорізькій області.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15.05.2012 р. позов задоволено частково, а саме:

- поновлено строк звернення до суду:

- визнано незаконним та скасовано рішення № 67 від 15.09.2009 р. Комісії для розгляду питань, пов'язаних з призна ченням та виплатою пенсій Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу".

В решті позовних вимог - відмовлено.

Постанова в частині задоволення позовних вимог мотивована тим, що відповідач

відмовив позивачу у задоволенні заяви про призначення пенсії без належного обґрунтування.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач 06.01.2015 року оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач зазначив, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997р. №53-р "Про віднесення посад працівників місцевих державних податковим адміністрацій до відповідних категорій посад держаних службовців" та Законом України "Про державну службу" посадові особи органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. Рішенням комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя від 15.09.2009 року за №67 ОСОБА_1 було зараховано до стаж державної служби 17 років 9 днів, а саме:

- з 06.11.1981р. по 09.03.1992р. - період перебування на посадах в управлінні торгівлі Запорізького облвиконкому;

- з 01.07.1992р. по 05.03.1999р. - період перебування на посадах в державній контрольно-ревізійній службі.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечували.

Інші учасники процесу, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 14.09.2009р. позивача звернувся до відповідача про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу України".

Рішенням комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсії УПФ в Ленінсь кому районі м. Запоріжжя №67 від 15.09.2009р. позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу України".

Відмова мотивована тим, що відповідно до трудової книжки позивача стаж державної служби позивача на посадах відповідно до ст.25 Закону України "Про державну службу" складає 17 років та 9 днів, а на посаді державного податкового інспектора з присвоєнням спеціального звання - 8 років 2 місяці та 29 днів. Загальний стаж позивача складає 35 років 2 місяці 14 днів. Статтею 25 Закону України "Про державну службу" не передбачено віднесення посад працівників органів державної податкової служби, які мають спеціальну звання, до відповідних категорій посад державних службовців. Тому, відповідач прийшов до висновку про відсутність у позивача необхідного 20-річного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії державного службовця незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Суд першої інстанції погодився з доводами відповідача про те, що посадові особи органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу» та розпорядження КМУ №503-р від 12.09.1997 року «Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців». Однак, прийшов до висновку про скасування рішення №67 від 15.09.2009р. з підстав неналежної обґрунтованості цього рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині скасування рішення №67 від 15.09.2009р., виходячи з інших підстав.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», в редакції на час прийняття оскарженого рішення, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до п.2 «Порядку обчислення стажу державної служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 283 від 03.05.1994 року до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року № 503-р до категорії посад державних службовців були включені посади працівників державної податкової адміністрації, які не мають спеціальних звань.

Отже, відповідачем не було прийнято до уваги п.2 «Порядку обчислення стажу державної служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 283 від 03.05.1994 року, та неправомірно відмовлено у зарахуванні до стажу державної служби позивача стаж роботи у податковому органі на посаді з присвоєнням спеціального звання, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення №67 від 15.09.2009 р. підлягає скасування саме з цих підстав.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач в апеляційній скарзі не навів доводів, що свідчать про правомірність оскарженого позивачем рішення №67 від 15.09.2009 р., та помилковість підстави, викладеної в мотивувальній частині постанови суду першої інстанції, за якою рішення відповідача було визнано незаконним та скасовано. Проте, це порушення не призвело до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення, що відповідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 15.05.2012 р. у справі №2а/814/1/2012 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун