Справа № 755/23441/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаря представника відповідачаБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю., Петрика І.Й. Приходько К.М. Сідловської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до УПФУ у Дніпровському районі м. Києва в якому просив визнати дії відповідача щодо направлення запиту до міжрайонної Дніпровської МСЕК незаконними; визнати незаконною відмову відповідача в переведенні з одного виду пенсії на інший за його заявою від 21.11.2014 з підстав, що матеріали пенсійної справи не містять висновок МСЕК про час настання інвалідності; зобов'язати перевести з пенсії по інвалідності на пенсію у зв'язку із втратою годувальника за документами, наявними в пенсійній справі та які відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії по інвалідності.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано дії УПФУ у Дніпровському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_6 в переведенні на пенсію у зв'язку із втратою годувальника протиправними.

Зобов'язано УПФУ у Дніпровському районі м. Києва перевести ОСОБА_6 з 21.11.2014 на пенсію у зв'язку із втратою годувальника за документами, наявними в пенсійній справі.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_6 перебуває на обліку в УПФУ у Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 1 049,00 грн.

Згідно свідоцтва про народження, виданого міським відділом РАГС м.Новоросійськ від 11.05.1958, актовий запис № 610, та за даними свідоцтва про смерть, виданого міським відділом РАГС м.Новоросійськ від 02.08.1978, актовий запис № 263, у віці 30 років (ІНФОРМАЦІЯ_1) помер батько позивача - ОСОБА_7 (а.с.23, 24).

21.11.2014 позивач звернувся до УПФУ у Дніпровському районі м. Києва із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію у зв'язку із втратою годувальника.

Однак, листом відповідача від 04.12.2014 № 20722/09 позивачу було відмовлено у такому переведенні з підстав відсутності в матеріалах пенсійної справи документу, який підтверджує факт визнання ОСОБА_6 інвалідом до 18-річного віку, оскільки листом від 26.01.2014 № 16 міжрайонна Дніпровська МСЕК на запит УПФУ у Дніпровському районі м. Києва повідомила, що в Акті огляду Дніпровської МСЕК достовірних документів, які засвідчують, що інвалідність могла настати до досягнення ОСОБА_6 18-річного віку немає.

На скаргу ОСОБА_6 від 05.12.2014 комісією ГУ ПФУ в м. Києві 31.12.2014 прийнято рішення про відмову у задоволенні вимог скаржника, вказуючи на відсутність в матеріалах пенсійної справи позивача доказів можливості визнання його інвалідом до 18-річного віку.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність відмови відповідача у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, оскільки ним подано всі документи, якими підтверджується таке право.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями абз. 1 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону, непрацездатними членами сім'ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Аналогічні положення закріплені і в ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Виходячи з аналізу вищевикладених норм, діти старші 18 років мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника лише у тому випадку, якщо інвалідність фактично настала до досягнення ними повноліття.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2.18 Порядку, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Згідно з ч. 7 ст. 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», особам у віці до 18 років лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів встановлюється категорія «дитина-інвалід».

Отже, факт настання в особи інвалідності з дитинства може бути встановлено уповноваженими органами як до досягнення нею 18 років, так і після. При цьому, приписами п. 2.18 Порядку визначено перелік документів, подання одного з яких є достатнім для встановлення органами пенсійного фонду такого факту.

Проте, в матеріалах справи наявна лише Довідка МСЕК № НОМЕР_1 від 08.12.1992, яка видана вже після досягнення ОСОБА_6. повноліття (а.с.12). У графі причина інвалідності зазначено - «інвалід з дитинства».

При цьому, необхідно зауважити, що позивач не був позбавлений права подати будь-який інший документ на підтвердження свого права на переведення на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, визначений п. 2.18 Порядку.

Однак, позивачем не подано вказаного документу МСЕК ні до Управління, ні до суду, тоді як відповідачем факт настання інвалідності позивача до 18 років заперечується.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, яке було призначене на 14.07.2015 колегією суддів оголошувалася перерва до 28.07.2014 з метою надання позивачем додаткових документів на підтвердження свого права на переведення на пенсію у зв'язку з втратою годувальника (висновку лікарсько-консультаційної комісії про те, що він мав медичні показання для визнання його дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Однак, 22.07.2015 позивачем через службу діловодства суду подано лише письмове клопотання зміст якого зводиться до того, що відсутність медичних документів не означає неможливість того, що заявник захворів на хворобу, яка призвела до інвалідності до досягнення ним 18-річного віку.

Разом з тим, колегія суддів критично оцінює посилання позивача на висновки, які додані до зазначеного клопотання про час настання інвалідності, оскільки вони стосуються інших осіб, а не позивача.

Таким чином, аналізуючи зміст Довідки МСЕК, яка наявна в матеріалах справи та за відсутності інших документів, неможливо встановити факт настання інвалідності саме в дитинстві, оскільки, захворювання, на яке занедужав позивач до досягнення ним 18 років визнано причиною для встановлення інвалідності третьої групи, яка настала після досягнення позивачем повноліття.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання незаконною відмови відповідача в переведенні позивача з одного виду пенсії на інший та зобов'язання перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію у зв'язку із втратою годувальника за документами, наявними в пенсійній справі, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог в частині визнання дій відповідача щодо направлення запиту до міжрайонної Дніпровської МСЕК незаконними, колегія суддів зважає на наступне.

Так, згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року № 22-1, орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім'ї, яким право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

Згідно з матеріалами пенсійної справи ОСОБА_6, вперше інвалідність з дитинства йому була встановлена в 1992 році (34 роки), тобто після досягнення 18 років.

На виконання вимог вказаного Порядку, УПФУ в Дніпровському районі м. Києва було направлено запит до Дніпровської МСЕК від 26.12.2013 № 21520 (а.с.27) про надання довідки за формою № 157-2/0, затверджену наказом Міністерства охорони здоров'я від 19.05.2003 № 224 на ОСОБА_6, інваліда з дитинства третьої групи, яка б підтверджувала, що інвалідність настала до 18 років, оскільки зазначена довідка потрібна для призначення пенсії ОСОБА_6 по втраті годувальника, як інваліду з дитинства.

26.02.2014 Міжрайонною Дніпровською МСЕК було повідомлено відповідача про те, що документів, які засвідчують, що інвалідність могла настати до 18-річного віку немає та рекомендовано звернутися з наявними медичними документами до 18-річного віку на прийом до голови МСЕК (а.с.28).

Однак, позивач з наявними медичними документами до МСЕК не звертався.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання незаконними дій відповідача щодо направлення запиту до міжрайонної Дніпровської МСЕК, колегія суддів вважає також необґрунтованими, оскільки відповідачем було направлено запит на виконання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року № 22-1 та з метою призначення позивачу пенсії по втраті годувальника, як інваліду з дитинства.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим є підстави для її скасування з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року - задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк В.Ю. Ключкович І.Й. Петрик

Повний текст постанови складено та підписано - 31.07.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.