Справа № 2-а-3340/11
Суддя: Білик Г. О.
Дата ухвалення: 2011-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-а-3340/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарі Самогран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Броварах Київської області про визнання дій неправомірними, зобовязання провести перерахунок та виплату щомісячної компенсації по втраті годувальника,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2011 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що вона належить до осіб, що потерпіли від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, є донькою померлого ліквідатора аварії на ЧАЕС , 1 категорії ОСОБА_2 , смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою.

В управлінні Пенсійного фонду України у м.Броварах Київської області вона перебуває на обліку та отримує пенсію по втраті годувальника. Не погоджуючись з розміром нарахованої їй пенсії, позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про необхідність перерахунку пенсії з урахуванням мінімальної пенсії за віком, але отримала відмову в задоволенні своїх вимог.

В звязку з цим позивач звернулась до суду та просить суд зобовязати Управління Пенсійного фонду України м.Броварах Київської області провести перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 50 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відповідно встановленого розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність з вересня 2010 року з врахуванням фактично отриманих сум.

Позивач в судове засідання не зявилась, в тексті позовної заяви просила проводити розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши письмові матеріали, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України м.Броварах Київської області та одержує пенсію по втраті годувальника, смерть якого настала внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, призначену відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В січні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із письмовою заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в м.Броварах Київської області від 14.02.2011 року за № 407/М-01 у задоволенні її вимог відповідачем було відмовлено.

Статус того, що позивач є донькою померлого громадянина з числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою підтверджується посвідченням № 454782 від 31.10.2005 року, виданим Київською облдержадміністрацією.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, і додаткової пенсії визначається Кабінетом Міністрів України. Проте, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Тому Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом №796-ХІІ зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій. Навпаки, у ч.1 ст.67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

У Законі №796-ХІІ викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом №796-ХІІ, є безпідставним.

Відповідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист , що включає в право на забезпечення їх у разі повної чи часткової або тимчасової втрати працездатності . втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій , умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до чинної на час правовідносин ст. 52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до членів сімї померлого годувальника, призначається щомісячна компенсація в разі втрати годувальника на кожного непрацездатного члена сімї, який був на його утриманні в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком незалежно від пенсії, передбаченої законодавством України

Отже за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при визначенні розміру щомісячної компенсації позивачеві застосуванню підлягає ст.52 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654, якою керується відповідач при нарахуванні даної соціальної виплати, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Відповідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вбачається, що під час визначення розміру щомісячної компенсації в разі втрати годувальника, за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Оскільки позивачеві слід визначати розмір щомісячної компенсації в разі втрати годувальника, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то вразі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок щомісячної компенсації позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Конституційний суд неодноразово розглядав проблему, повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 року за № 8-рп/2005, визначено, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту і обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Відповідно ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів , які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені в ст.100 КАС України, згідно з якою адміністративний позов, поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачем не була подана до суду заява про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням причин поважності його пропущення, суд прийшов до висновку про необхідність зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Броварах Київської області Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячної компенсації за втрату годувальника, відповідно до ст.52, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком , встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 16.09.2010 року по 16.03.2011 року та здійснити її виплату з урахуванням вже проведених виплат.

Позовні вимоги за період з 01.09.2010 року по 15.09.2010 року належить залишити без розгляду в звязку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

В частині позовних вимог позивача, щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку щомісячної компенсації за втрату годувальника, суд вважає необхідно відмовити, оскільки Управління Пенсійного фонду України в м.Броварах Київської області є підвідомчим органом вищестоящих органів і підпорядковується їхнім наказам.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст.ст. 19, 46, 22, 75, 92 Конституції України, ст.ст.14, ст.ст.52,67 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 71, 160-163 КАС України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Броварах Київської області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячної компенсації за втрату годувальника, відповідно до ст.52, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 16 вересня 2010 року по 16 березня 2011 року та здійснити її виплату з урахуванням вже проведених виплат.

В задоволенні інших позовних вимог, -відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.О. Білик