Справа № 810/3290/15
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

29 липня 2015 року 810/3290/15

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Держземагентства у Макарівському районі Київської області, треті особи: Великокарашинська сільська рада Макарівського району Київської області, ОСОБА_2, про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

28 липня 2015 року до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Управління Держземагентства у Макарівському районі Київської області, треті особи: Великокарашинська сільська рада Макарівського району Київської області, ОСОБА_2, у якому просила визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-КВ №012332, виданий ОСОБА_2 Управлінням Держземагентства у Макарівському районі Київської області.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, суд зазначає таке.

За правилами статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом, немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За визначенням у частині першій статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Так, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Суд звертає увагу, що не зважаючи на те, що позивачем предявлено адміністративний позов з вимогами до субєкта владних повноважень, в дійсності предмет спору становить спір між позивачем і третьою особою ОСОБА_2 про право власності на земельну ділянку. Вказані відносини мають приватноправовий характер, тому цей позов не підлягає розгляду в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд наголошує, що захист права власності або користування здійснюється власником (користувачем) способами, визначеними Цивільним кодексом України та іншими законами, зокрема, шляхом визнання права, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, витребування майна від особи, яка незаконно, без відповідної підстави заволоділа ним, вимагання усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) тощо.

Більше того, у цьому випадку позивач просить не скасувати рішення субєкта владних повноважень, а визнати недійсним правовстановлюючий документ.

Таким чином, суд резюмує, що позивач звернулась до суду із вимогами про захист своїх цивільних прав.

За змістом частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Суд звертає увагу, що навіть у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне. Це ж стосується і оскарження правовстановлюючих документів, яким у цьому випадку є державний акт на право приватної власності на земельну ділянку.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення такого спору не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 24 лютого 2015 року у справі №21-34а15, від 16 грудня 2014 року №21-544а14, від 9 грудня 2014 року у справі №21-308а14 та від 17 лютого 2015 року №21-551а14. Крім того, Верховний Суд України також звернув увагу на те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року.

За приписами частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, захист вказаного як порушене у позовній заяві цивільного права здійснюється шляхом предявлення позову в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

У зв'язку із цим, суд роз'яснює, що такий спір підлягає розгляду місцевим загальним судом з урахуванням правил територіальної підсудності за правилами цивільного судочинства.

За приписами пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Держземагентства у Макарівському районі Київської області, треті особи: Великокарашинська сільська рада Макарівського району Київської області, ОСОБА_2, про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, - надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Скрипка І.М.