Справа № 820/6311/15
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 липня 2015 р. № 820/6311/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Сагайдак В.В.

при секретарі судового засідання - Абоян І.І.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та скасування податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № від 18.12.2014 про застосування штрафних санкцій в розмірі 46929,00 грн. за порушення гл. 5 ст. 198 п. 198.6 Податкового кодексу України відносно Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (рнок НОМЕР_1).

- скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 06.02.2015 № 261-25 про необхідність сплати грошового зобов'язання щодо Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 в сумі 49509, 38 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що правомірно формував податковий кредит, спірні податкові повідомлення рішення та вимога винесені незаконно та підлягають скасуванню.

В обґрунтування поданих заперечень відповідач зазначив, що позивачем було здійснено формування податкового кредиту за податковими накладними, строк виписки яких понад 365 днів. Сума в розмірі 31286,00 грн. є такою, що неправомірно віднесена ФОП ОСОБА_2 до податкового кредиту.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав клопотання про розгляд справи без його присутності.

Відповідно до вимог ст. 128 КАСУ, суд вважає можливим здійснити розгляд справи без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.11.2014 року посадовою особою контролюючого органу було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_2 ( НОМЕР_1) за січень 2014 року. Результати перевірки викладено в акті № 3565/20-34-17-02/НОМЕР_2 ( а.с. 9-10).

Перевіркою встановлено формування податкового кредиту за рахунок податкових накладних з датою виписки понад 365 днів. Також, на думку податкового органу, позивачем не було дотримано п. 201.15. ст. 201 ПКУ, оскільки не відображено податкові накладні, включені до додаткового кредиту по уточнюючому розрахунку за січень 2014 року.

На підставі висновків акту перевірки, податковим органом було винесено податкове повідомлення рішення від 18.12.2014 року № НОМЕР_3, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ 46929,00 грн., з яких за основним платежем - 31286,00 грн., за штрафними ( фінансовими) санкціями ( штрафами) 15634,00 грн. ( а.с.8).

Крім того, за порушення позивачем строків сплати зобовязань, контролюючим органом було винесено податкову вимогу від 06.02.2015 року № 261-25 ( а.с.11).

З приводу спірних правовідносин суд встановив наступне.

Позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «Ей ОСОБА_3». Між сторонами було укладено договір поставки від 04.01.2011 № АД 144, на виконання якого контрагентом позивача 14.12.2012 року було виписано податкову накладну № 86 на суму ПДВ 31286 грн. (а.с.45 - 46).

Податкова декларація з ПДВ за листопад 2013 року була складена позивачем та подана до органу ДПІ із зазначенням відсутності операцій, які впливають на формування податкового кредиту (а.с.12-15). Реєстр виданих та отриманих податкових накладних також поданий із прочерками, що свідчить про відсутність отриманих та виданих податкових накладних. Податкова декларація з ПДВ за листопад 2013 року та реєстр містять підпис позивача. ( а.с. 12-16).

Позивач 23.01.2014 року подав до ДПІ уточнюючий розрахунок із зазначенням суми ПДВ 31286 грн. (а.с.18-24). Реєстр виданих та отриманих податкових накладних надано не було.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПКУ визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правила визначення податкового кредиту унормовані ст. 198 ПКУ ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу ( п. 198.1 ст. 198 ПКУ).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПКУ)..

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПКУ, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної ( п. 198.6 ст. 198 ПКУ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Враховуючи, що кількість календарних днів між датою складання податкової накладної №86 від 14.12.2012 року, і датою подання уточнюючого розрахунку (поданий 23.01.2014 року) більше, ніж 365 календарних днів, відповідач дійшов правильного висновку про не дотримання вимог п. 198.6 ст. 198 ПКУ, та неправомірного формування податкового кредиту.

Така правова позиція узгоджується з рішеннями Вищого адміністративного суду від 10.03.2015 року по справі № К/800/60652/14, від 22.05.2014 року по справі № К/9991/2085/12, від 17 липня 2014 року по справі № К/800/57203/13, від 13.08.2014 року по справі №К/800/41354/13 та ін.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Судовим розглядом було доведено наявність порушень позивачем строків формування податкового кредиту, що призвело до зайвого включення відповідних сум. Податковим органом правомірно прийняте податкове повідомлення рішення № від 18.12.2014 суму грошового зобовязання. Отже спірна податкова вимога від 06.02.2015 № 261-25 є обґрунтованою. За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 159 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Московському районі міста Харкова Харківської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення та скасування податкової вимоги - відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 ( код НОМЕР_1, 61123, АДРЕСА_1 ) на користь Державного бюджету України (УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, код 37999628, банк ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, р/р 4011) судові витрати у розмірі 1644,3 грн. (одна тисяча шістсот сорок чотири гривні 30 копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 30.07.2015 року.

Суддя В.В.Сагайдак