Справа № 816/1062/15-а
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1062/15-а
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Колодяжного Д.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області
треті особи 1. Хорольський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області 2. Управління Пенсійного фонду в Хорольському районі Полтавської області
про визнання дій безпідставними та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, треті особи: Хорольський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Управління Пенсійного фонду в Хорольському районі Полтавської області про

- визнання дій Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області безпідставними та зобов'язання відповідача вчинити дії;

- визнання дій Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку грошового утримання (заробітної плати) за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 протиправними;

- зобов'язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області провести перерахунок грошового утримання (заробітної плати) за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 за час робіт по ліквідації наслідків на ЧАЕС та видати довідку через підпорядкований підрозділ Хорольський РВ УМВС в Полтавській області про грошове утримання з урахуванням перерахунку за перебування в стані бойової готовності, наведеного в довідці № 900 від 06.02.2014 (а.с.14а), та відповідно до положень і постанови РМ СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986, наказів МВС СРСР № 0130 від 11.06.1986 і № 0189 від 30.06.1986 з урахуванням підвищення грошового забезпечення, збільшеного в два рази, згідно з постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРҐІС № 524-156 від 07.02.1986, нарахування премії 60 % від нарахування на підвищену заробітну плату відповідно до постанови РМ СРСР і ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 та постанови РМ УРСРС і Української республіканської ради професійних Спілок № 207-7 від 10.06.1986.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2015 року ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року скасовано, справу направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року справу прийнято до провадження (суддя Канигіна Т.С.).

13 липня 2015 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Канигіної Т.С., у задоволенні якої ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року відмовлено.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначає, що в період проходження служби в органах МВС на посаді офіцерського складу наказом управління МВС позивач був направлений у складі зведеного загону протипожежної служби Полтавської області на виконання робіт в зону Чорнобильської АЕС, де знаходився безвиїзно з 25 липня по 25 серпня 1986 року (32 доби) безпосередньо на АЕС; розрахунок грошового забезпечення за роботу (службу) в зоні Чорнобильської АЕС за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 не відповідає фактичним обставинам, оскільки при заповненні довідки про фактичну заробітну плату в зоні відчуження відповідач не врахував положення окремих нормативно-правових актів часів Радянського Союзу, з яких знято гриф "секретно", та які є чинними.

14 квітня 2015 року до суду надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову, у яких відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що довідка про заробітні плату (доходи) особі видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нарахування та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. У випадках коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним у архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показів свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських обєднань не можуть служити документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії. Так у Хорольському РВ УМВС України в Полтавській області зберігається особова картка грошового забезпечення, яка містить інформацію про нарахування та сплачену ОСОБА_1 заробітну плату, зокрема за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 за час перебування у службовому відрядженні на ЧАЄС. Таким чином, за доводами відповідача, розмір грошового забезпечення позивача за період перебування в зоні ЧАЄС, з якого може бути обрахована його пенсія, чітко відображений у відповідному бухгалтерському документі, а проведення його перерахунку не передбачено нормативно-правовими актами.

20 квітня 2015 року до суду від Управління пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову, у яких третя особа просить відмовити у задоволенні адміністративного позову. В обґрунтування своїх доводів Управління пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області посилається на те, що особам, які призвані на військові збори і направлені в зону відчуження для ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, премія могла бути виплачена на загальних підставах за основним місцем роботи. Встановлений законодавством граничний розмір премії складав 60 відсотків тарифної ставки (окладу) на місяць. Конкретний розмір премії встановлювався на кожному підприємстві безпосередньо, але не вище 60 відсотків тарифної ставки (окладу). Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 № 153/10-43 премія за роботу працівника в зоні ЧАЄС виплачувалася згідно з діючим законодавством на підприємстві системами преміювання. Таким чином, за твердженням третьої особи, якщо до призову на військові збори премія працівнику нараховувалась систематично за період виконання робіт, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЄС в зоні відчуження, премія також повинна бути нарахована в таких же розмірах, як і працівникам підприємства, які не приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, тобто відповідно до діючого положення про преміювання. Якщо ж на підприємстві виплата премій не була передбачена або була передбачена, але в меншому розмірі, підстав для нарахування премії у розмірі 60 відсотків (у даному випадку) немає.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити у задоволені адміністративного позову.

Від Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У запереченнях на адміністративний позов Управління пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області просило розглянути адміністративний позову без участі його представника.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників третіх осіб на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у період проходження служби в органах МВС на посаді офіцерського складу наказом управління МВС позивач був направлений у складі зведеного загону протипожежної служби Полтавської області на виконання робіт в зону Чорнобильської АЕС, де знаходився безвиїзно з 25 липня по 25 серпня 1986 року (32 доби) безпосередньо на АЕС (а.с. 14).

25 серпня 1986 року начальником протипожежної служби у зоні ліквідації наслідків аварії на АЕС видано довідку про перебування ОСОБА_1 у зоні Чорнобильської АЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року, у якій зазначено, що доба, відпрацьована у зоні Чорнобильської АЕС, оплачується згідно з постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986, наказів МВС СРСР № 0130 від 11.06.1986 і № 0149 від 26.05.1986 та постанови РМ СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 (а.с.14).

Позивач зазначає в позовній заяві, що 17 травня 2002 року військово-лікарська комісія УМВС України в Полтавській області на основі ст.ст. 41б; 446; 71в; 23в; 61г; 72г; 43г графи II Розділу хвороб і фізичних вад (наказ МВС України від 06.02.2001 № 85) встановила причинний звязок захворювання з виконанням службових обовязків по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. З 2002 року по 2009 рік позивач перебував на військовій пенсії як пенсіонер МВС та був визнаний інвалідом II групи по захворюванню, повязаному з виконанням робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС при виконанні службових обовязків. За рішенням суду з серпня 2009 року по 01.11.2011 отримував пенсію як ліквідатор аварії на ЧАЕС згідно зі статтею 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З 01.01.2012 вступила в силу ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011, відповідно до якої пенсія нараховується з розрахунку оплати в зоні ЧАЕС в 1986 році.

У березні 2015 року позивач дізнався, що розрахунок розміру належної до виплати пенсії не відповідає фактичним обставинам, оскільки він здійснений на підставі довідки Хорольського РВ УМВС від 06.02.2014 № 900 (а.с.14а) за фактичну роботу в зоні ліквідації аварії на ЧАЕС, з якої обчислена пенсія; при заповнені довідки про заробітну плату не були враховані деякі урядові постанови та відомчі накази, зокрема постанова РМ СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986, накази МВС СРСР № 0130 від 11.06.1986 і № 0189 від 30.06.1986; дана довідка не враховує підвищення грошового забезпечення, збільшеного в два рази, згідно з постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986, нарахування премії 60 % від нарахування на підвищену заробітну плату відповідно до постанови РМ СРСР і ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986.

18.03.2015 позивач звернувся до УМВС України в Полтавській області про видачу нової довідка з урахуваннями вищезазначених нормативних актів. УМВС України в Полтавській області листом від 26.03.2015 № 4/М-6/ОП відмовило позивачу у видачі нової довідки (а.с. 16).

Указане, за твердженням позивача, стало підставою для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями ОСОБА_3 Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобовязані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 70 зазначеного Закону громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах свої законні інтереси та інтереси своїх дітей.

Як зазначено у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища", листом Держкомпраці УРСР від 13.06.1989 № 10-769 повідомлено, що ОСОБА_3 Міністрів СРСР зняла гриф "секретно" з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156, ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195, ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 № 1497-378, розпоряджень від 03.09.1986 № 1767-рс і від 11.12.1986 № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 08.05.1986 № 168-5, від 10.06.1986 № 207-7, розпорядження ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 10.09.1986 № 530-рс, від 16.12.1986 № 694-рс, від 06.01.1988 № 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення ОСОБА_3 Міністрів УРСР: № 4с від 09.05.1986, № 58с від 11.06.1986, № 132с від 16.09.1986, № 179с від 25.12.1986, № 8с від 22.01.1988.

Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

ОСОБА_3 Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 05.06.1986 № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Також розпорядженням ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-рс передбачалася оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Відповідно до постанови ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств і їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, у розмірах, передбачених розпорядженням ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964.

На виконання розпорядження ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс наказом МВС СРСР № 0149 від 26.05.1986 дозволено Міністру внутрішніх справ УРСР здійснювати виплати грошового утримання військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, зайнятих на роботах у І- ІІІ зонах небезпеки такому порядку: ІІІ зона - п'ятикратний розмір, ІІ зона - чотирьохкратний розмір, І зона - трьохкратний розмір у порівнянні з діючими законодавством нормами.

Пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 "Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС" передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Пунктом 1 цієї ОСОБА_3 також передбачено виплату військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справи, які виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади та оклади за військове та спеціальне звання в подвійному розмірі.

ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 (постанова ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 у редакції, чинній на час перебування позивача у зоні ЧАЕС) дозволено підприємствам, організаціям, установам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі, встановлено максимальний розмір премії 60 процентів тарифної ставки (оклада) в місяць.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 (207с-86-п ) (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Таким чином, виплата премії та її максимальний розмір визначений нормативно-правовими актами, отже, працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 (постанова ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7) таких випадків (позбавлення або зменшення розміру премії) не передбачено.

Відповідачем не надано суду доказів позбавлення чи зменшення розміру премії ОСОБА_1 за час перебування в зоні ЧАЕС.

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, пунктів 1, 4 постанови ОСОБА_3 Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, пункту 1 постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_3 професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7, оплата за роботу у зонах небезпеки провадиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (накази МВС СРСР від 11.05.1986 №0130 та від 30.06.1986 №0189, вказівка МВС СРСР від 30.05.1986 №35з).

На підставі вказівки МВС СРСР від 21.10.1986 № 1/5725 видана вказівка ГУ ДПО від 17.12.1986 № 3/7/1587 "Про компенсацію робітникам зведеного закону протипожежної служби за постійне перебування у місті Чорнобилі в резерві у стані бойової готовності", якою визначена тарифна ставка години надходження у стані бойової готовності, як одна третина години робочого часу з виплатою за обліковий період одинарної тарифної ставки, а робітникам із числа начальницького складу окладу за спеціальне звання.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 №153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно з пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної ОСОБА_3 СРСР, ОСОБА_3 Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Зазначеною ОСОБА_3 також визначено, що для працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії, в зоні іонізуючого опромінення, встановлюється шестигодинний робочий день (пункт 4). З огляду на викладене, інший час підлягав врахуванню як знаходження в резерві в стані бойової готовності.

Статтею 3 Закону України "Про правонаступництво України" передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, визначено переліченими вище нормативно-правовими актами, що є діючими на даний час.

Згідно з вимогами статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

До військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що на військовослужбовців органів УВС не поширює дію положення пунктів 1, 4 постанови ОСОБА_3 Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195, пункту 1 постанови ОСОБА_3 Міністрів УРСР і Української республіканської ОСОБА_3 професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7 та інших нормативно-правових актів, є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що розрахунок грошового забезпечення позивача за період з 25.07.1986 по 25.08.1986 має проводитись з урахуванням приписів всіх зазначених вище нормативних актів, якими врегульовано порядок оплати праці робітників та службовців: з нарахуванням подвійного окладу, з урахуванням кратності зони небезпеки кратності 5 -, 4 -, 3 -, з нарахуванням премії у розмірі 60% тарифної ставки, що повинна бути підвищена на 100%, тобто вдвічі, а також подвійною оплатою за роботу у вихідні дні, з урахуванням обчислення за одну годину як 1/3 години робочого часу за період несення служби у стані бойової готовності, врахуванням шестигодинного робочого дня, понад середньомісячну заробітну плату.

Разом з тим, як встановлено зі змісту довідки Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області від 06.02.2014 № 900 (а.с. 14а) та листа відповідача від 26.03.2015 № 4/М-6/ОП, позивачу нарахована заробітна плата за липень 1986 року в розмірі 304,68 грн та за серпень 1986 року 1 039,12 грн, із розшифровкою на зворотному боці довідки:

- за основним місцем роботи: липень (80+110+19)/31 день=6,75 крб х 7 днів = 47,25 крб, серпень (80+110+19)/31 день= 6,75 крб х 25 днів = 168,75 крб;

- у зоні відчуження з 25 липня по 31 липня 1986 року: 7 днів у зоні 3, кратність 4 (80+110)/31 день = 6,13 х 7 х 4 = 171,61, з 01 по 25 серпня 1986 року: 21 день в зоні 3, кратність 4 (80+110)/31 день=6,13 х 21 х 4 = 514,84 крб, 4 дні в зоні 1, кратність 2 (80+10)/31 х 4 х 2 = 49,03 крб;

- за перебування в резерві, в стані бойової готовності (згідно з вказівкою МВС СРСР від 21.10.1986 № 1/5725): (80+110)/31 день=6,13, липень 6,13х3/8х16х1/3х7=85,82 крб, серпень 6,13х3/8х16х1/3х25= 306,50 крб. Будь-які інші нарахування відповідачем не здійснювались.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виконував службові обовязки у зоні Чорнобильської АЕС загалом 32 доби, з них: 4 доби - у 1 зоні та 28 діб - у 3 зоні безвиїзно (а.с. 14).

ОСОБА_3 Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846).

Відповідно до пункту 7 вказаного Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додається, у тому числі, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Таким чином, неврахування при розрахунку грошового забезпечення позивача за період перебування останнього у зоні Чорнобильської АЕС вищенаведених вимог безпосередньо впливає на призначення пенсії ОСОБА_1

За вищенаведених обставин, суд відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача про відсутність підстав для перерахунку грошового забезпечення позивача за період перебування останнього у зоні ЧАЕС.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду допустимих та належних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не надав доказів правомірності відмови у перерахунку позивачу грошового утримання (заробітної плати).

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На підставі встановлених судом фактичних обставин справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому, суд зазначає, що визначення конкретного розміру грошового утримання знаходиться поза компетенцією суду.

Відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Оскільки спір вирішено на користь позивача, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, треті особи: Хорольський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Управління Пенсійного фонду в Хорольському районі Полтавської області про визнання дій безпідставними та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати дії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку грошового забезпечення за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року протиправними.

Зобовязати Управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період роботи останнього по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року з урахуванням перерахунку за перебування в стані бойової готовності, наведеного в довідці № 900 від 06.02.2014 (а.с.14а), та відповідно до положень і постанови РМ СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986, наказів МВС СРСР № 0130 від 11.06.1986 і № 0189 від 30.06.1986 з урахуванням підвищення грошового забезпечення, збільшеного в два рази, згідно з постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРҐІС № 524-156 від 07.02.1986, нарахування премії 60 % від нарахування на підвищену заробітну плату відповідно до постанови РМ СРСР і ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 та постанови РМ УРСРС і Української республіканської ради професійних Спілок № 207-7 від 10.06.1986, та видати довідку через підпорядкований підрозділ Хорольський РВ УМВС України в Полтавській області про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку.

ОСОБА_3 набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

ОСОБА_3 може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 28 липня 2015 року.

Суддя Т.С. Канигіна