Справа № 2-а-116/10-0407
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2010-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2010 року Справа 2-а-116/10-0407

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Головешко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС БДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська та АТІ УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшини міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

26 березня 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому прохає поновити строк на оскарження постанови серії АЕ № 146595 від 21.02.2010 року у справі про адміністративне правопорушення, скасувати постанову серії АЕ № 146595 від 21.02.2010 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, в розмірі 260 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях позивача складу зазначеного правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що постановою серії АЕ № 146595 інспектора ДПС БДПС ВДАІ м. Дніпропетровська старшини міліції ОСОБА_2 від 21.02.2010 року на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вищевказаної постанови, позивач, начебто, 21.02.2010 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Дніпропетровську на вул. Пастера, 12, здійснив зупинку та стоянку на зупинці громадського транспорту, чим допустив порушення п.п. 15.9 (е) ПДР.

Зазначена постанова винесена за результатами застосування фіксації порушень ПДР передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП засобом фото- та відеофіксації «Візир» № 0812566, як того вимагає ст. 14-1 КУпАП, та отримана позивачем поштою лише 15.03.2010 року.

З вищезгаданою постановою позивач незгоден з наступних підстав:

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладанні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

У порушення вищезазначених статей у тексті Постанови, зазначено, що правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: не виконання п.15.9 (е) ПДР, скоєно ОСОБА_1, порушення зафіксовано приладом «Візир» серійний № 0812566, а документ який засвідчує особу винного не встановлений у постанові.

Позивач зазначає, що 21.02.2010 року о 12 годині 46 хвилин автомобілем НОМЕР_2 міг керувати не тільки він, і враховуючи час з моменту скоєння правопорушення він не взмозі стверджувати, що за кермом автомобіля був саме він, оскільки право керування зазначеного транспортного засобу належить також його братові.

Таким чином, він взагалі міг і не скоїти дане автомобільне правопорушення.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень КУпАП, Закону України «Про дорожній Рух», у разі порушення Правил дорожнього руху України, водій повинен бути зупинений, постанову складено на місці, у випадку незгоди з порушенням повинен бути складений протокол, у порядку передбаченому ст. 256 КУпАП, із зазначенням відомостей про особу, що скоїла правопорушення, пояснень цієї особи, та розясненням її права на правову допомогу та право оскарження даної постанови.

У дійсності ж у нього ніхто пояснення не збирав, постанову та протокол не складав, чим грубо було порушено ч.2 ст.254, ст. 256 КУпАП, відповідно до яких, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, але у цьому разі, у постанові не повинно бути вказівок, що саме позивачем, власником транспортного засобу було скоєне адміністративне правопорушення.

Ч.6 ст.258, передбачений випадок коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису.

Прилад, яким проводиться нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР, не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо або через компютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема, швидкість або що, обєкт зйомки, її режим, кут огляду приладу, тощо). Між тим, ст. 14-1 КУпАП України передбачає, що для її застосування необхідно, щоб фіксація велася саме засобами фото-, кіно-, або відеозйомки, які працюють у автоматичному режимі. За таких умов, така фіксація не відповідає вимогам закону.

У підтвердження такого факту, що вказаний прилад «Візир» не є засобом автоматичної фіксації є «Методичні рекомендації по роботі з радіолокаційним відеозаписуючим вимірювачем швидкості «Візир», у розділі 2 «Основні технічні характеристики» у яких чітко визначено, що прилад працює виключно у режимі вимірювання швидкості як стаціонарний або патрульний але ніяк не автоматичний.

За таких умов, така фіксація не відповідає вимогам закону, до того ж, не сприяє виконанню основних завдань міліції і, зокрема, ДАІ по профілактиці та припиненню правопорушень.

До того ж, у Постанові відсутні вказівки на те, хто саме проводив фіксацію. Між тим, це повинно бути зафіксовано, тим більше, що у відповідності до п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затверджено Наказом МВС 13.11.2006 № 1111), до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускається лише співробітники, які вивчили Інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фактів порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників.

Відповідно до пп. 12.2, 12.3 зазначеної Інструкції, визначено виключний перелік способів та тактичних прийомів нагляду за дорожнім рухом. При цьому нагляд за рухом з автомобіля без спеціального пофарбування та спеціальних сигналів допускається виключно у випадках руху у потоку транспорту. А використання приватних транспортних засобів не допускається взагалі. Між тим, з фото, доданого до оскаржуваної постанови, не зрозуміло, яким чином велася зйомка. Це також говорить про порушення нормативних актів МВС при фіксації порушень, та перешкоджає застосуванню її результатів для притягнення осіб до адміністративної відповідальності. Також зазначаємо, що в постанові не вказано, саме з якого патрульного автомобіля та в якому режимі велася фотозйомка.

Крім того, із доданого до постанови зображення неможливо ідентифікувати місце скоєного правопорушення, а також, що саме автомобіль позивача знаходився в дії знаку 15.9 (е) ПДР.

Також, у відповідності до ст.ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні.

Таких даних співробітником ДАІ у постанові зазначено не було. А також слід зазначити, що із постанови вбачається, що номер приладу «Візир» вписано пізніше, фотозйомка могла бути зроблена й не приладом «Візир», а будь-яким іншим приладом.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, позивач вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення передбачений ч.1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 ст. 276 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 1271 129, ч. 1-4 ст. 130, ст. 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушників.

Статтею 287 передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський, міжрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Стаття 289 КУпАП передбачає, що скарга на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою, правомочним розглядати скаргу.

Оскільки, постанова АЕ № 146595 від 21.02.2010 року надійшла до позивача лише 15.03.2010 року, він вважає, що пропуск строку для оскарження постанови про адміністративне правопорушення, передбачений ст. 289 КУпАП, таким, що пропущений з поважних причин.

В судове засідання позивач не зявився, але надав письмову заяву, в якій прохає справу розглянути за його відсутності, де також зазначив, що позов він підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, де також зазначив, що позов не визнає і прохає прийняти рішення згідно діючого законодавства.

Як витікає з копії постанови серії АЕ № 146595 від 21.02.2010 року, оригінал якої було оглянуто в судовому засіданні в справі виконавчого провадження, наданій відділом державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції: «21.02.2010 року ІДПС БДПС с-на ОСОБА_2, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, установив: «21.02.2010 року о 12.48, водій автомобіля ДЕУ д/з АЕ 39-29 ВЕ у м. Дніпропетровську на Пастера 12 здійснив зупинку та стоянку на зупинці громадського транспорту, п. пр 15.9е. Порушення зафіксоване приладом Візір 0812566 ( свідоцтво про перевірку 12/13800/7, чинне до 14.01.2011 р.), адр. власн. Дн-вська обл. м. Вільногірськ ОСОБА_3 67/20. Враховуючи, що водій скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, та керуючись положеннями ст.14-1, частин пятої, шостої ст. 258 та ст. 283 КУпАП, постановив: притягнути власника ТЗ Крисань ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 260 грн.».

Згідно копії фототаблиці із трьох чорно-білих фото, яка була надіслана з копією постанови позивачу та яка прилучена до матеріалів судової справи, на першому верхньому фото зображено задню та ліву частини легкового автомобіля ЛАНОС з державним номером АЕ3929ВЕ, який стоїть біля будівлі, зображення будь-яких дорожніх знаків на фото відсутнє, на фото є надпис -21.02.10. 12:48:46, 0812566; на другому нижньому фото зображено легковий автомобіль вид ззаду, схожий на марку ЛАНОС, державний номер якого не можливо побачити, та три інші легкові автомобілі вид ззаду, за автомобілем на опорі вверху слабо проглядається прямокутної форми, можливо, дорожній знак, призначення якого визначити візуально неможливо, на фото є надпис: 21.02.10. 12:48:41, 0812566; на третьому нижньому фото зображено задню частину легкового автомобіля Ланос, на якій зазначено державний номер АЕ33929ВЕ, зображення будь-яких дорожніх знаків на фото відсутнє, місце стоянки не визначається, на фото є надпис: 21.02.10. 12:48:48, 0812566. Визначити колір автомобілів неможливо.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АЕС 063689, автомобіль ДЕО Ланос, сіро-зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_1.

Згідно копії постової відомості розстановки нарядів несення служби о/с батальйону ДПС ВДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська на 21.02.2010 року, с-на ОСОБА_2 з 07. 00 до 15.00 годин ніс службу в першій зміні на вулицях: ОСОБА_3, Харківська, Глинки, Московській, Миронова. Вулиця Пастера не зазначена.

Згідно копії картки маршруту патрулювання № 12 та схеми маршруту патрулювання, в період з 12.00 до 13.00 годин для першої зміни передбачена перерва, на схемі зазначено набережну ОСОБА_3 та назви інших вулиць, серед яких вулиці Пастера немає.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли внаслідок дій субєкта владних повноважень, що стосуються інтересів конкретної фізичної особи, а саме з факту винесення субєктом владних повноважень постанови про притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що 21.02.2010 року інспектором ДПС БДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська та АТІ УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшиною міліції ОСОБА_2, який є субєктом владних повноважень, було складено у відношенні позивача постанову про скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 260 грн. на підставі фотофіксації події порушення правил зупинки та стоянки. При цьому відповідач діяв не в межах визначеного йому маршруту патрулювання та в період, коли йому була встановлена перерва в роботі.

Надаючи юридичну оцінку фактам та обставинам справи, суд керується наступними нормами права.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України; - з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; - обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо, (неупереджено); - добросовісно; - розсудливо; - з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; - пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); - з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; - своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

Відповідно до статті 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст. 258 КУпАП, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про

адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити, в тому числі відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил зупинки та стоянки водіями транспортних засобів, за що передбачене адміністративне стягнення в виді штрафу у розмірі від 15 до 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.15.9 «е» ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, зі змінами та доповненнями, стоянка забороняється ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м. від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків.

Згідно Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» за № 185 від 22 лютого 2001 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 березня 2001 року за № 272/5463 (далі Наказ), а саме п.2.6.- зазначено, що при складанні протоколу, при викладенні обставин правопорушення вказується число, місяць, рік, час його скоєння, суть правопорушення, які саме протиправні дії вчинила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. У випадках, передбачених КУпАП, до протоколу вносяться прізвища, ім'я та по батькові двох свідків правопорушення, адреси їх місця проживання, а також ставляться підписи свідків.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, дає письмове пояснення по суті скоєного правопорушення, яке записується в протокол, і ставить свій підпис, а також може робити заяви і клопотати по суті складання протоколу та розгляду справи (у разі відмови від пояснення або підписання протоколу про це робиться запис посадової особи, яка склала протокол, що підтверджується підписами свідків).

Посадова особа, яка розглядає протокол, виносить рішення про задоволення чи відхилення заяви або клопотання, про що робиться відповідний запис у протоколі.

Згідно пункту 2.7. Наказу до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення правопорушників, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи виявлення, знищення тощо).

Згідно пункту 2.11. Наказу у постанові, у розділі "ВСТАНОВИВ" вказується число, місяць, рік, час скоєння адміністративного правопорушення, прізвище та ініціали особи, яка його вчинила, викладаються обставини і суть скоєного правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи.

Згідно «Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року N 111, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2009 р. за N 576/16592: - п. 1.1. Інструкція з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС (далі - Інструкція) визначає завдання та функції працівників підрозділів дорожньо-патрульної служби (далі - підрозділи ДПС), що здійснюють нагляд за дорожнім рухом, взаємовідносини з учасниками дорожнього руху, дії під час отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду (далі - ДТП) та порушень правил, норм і стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, а також організацію взаємодії з іншими підрозділами органів внутрішніх справ України (далі - ОВС); - п. 2.1. Працівники підрозділів ДПС повинні мати необхідну професійну підготовку, високі моральні якості, бути дисциплінованими та пильними, стійко переносити труднощі, пов'язані зі службою, бути ввічливими й тактовними в спілкуванні з громадянами; - п. 13.3.4. одною із форм несення служби є використання працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, які мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, з метою фіксації порушень ПДР; п. 14.1. Підставою для зупинення транспортних засобів є: п.14.1.1. Порушення ПДР водіями, п. 14.1.7. Необхідність опитування водія чи пасажирів про обставини скоєння ДТП, адміністративного правопорушення, злочину, свідками якого вони є або могли бути; - п.18.1. Під час несення служби працівникам підрозділів ДПС забороняється: п. 18.7. У взаємовідносинах з учасниками дорожнього руху забороняється: звертатися до учасників дорожнього руху на "ти"; використовувати погрозливі чи ображаючі жести; допускати при спілкуванні зневажливий тон, грубість, неввічливе викладення зауважень, вирази або репліки, які ображають людську гідність, погрози; пред'являти безпідставні звинувачення; п.18.10. Використовувати під час несення служби технічні засоби та прилади, які не сертифіковані в Україні та не пройшли повірку або мають свідоцтво про повірку, термін дії якого минув. Згідно абзацу 3 п. 28.2., у розмові з громадянами працівники підрозділів ДПС зобов'язані виявляти спокій і витримку. Недопустимі грубощі, вирази та репліки, які ображають людську гідність, будь-які дії, що свідчать про неповагу до громадян, коментарі, які не стосуються виконання службових обов'язків.

Оцінюючи в сукупності зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, керуючись законом, суд приходить до висновку, що субєкт владних повноважень: інспектор ДПС БДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська та АТІ УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшина міліції ОСОБА_2, при здійсненні заходів до виявлення порушення в діях позивача та складанні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного штрафу у розмірі 260 грн., в порушення вимог п.3,п.5,п.9 ч.3 ст.2 КАС України, діяв необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, не добросовісно, без урахуванням прав особи на участь у процесі прийняття рішення.

Так в порушення вимог ст. ст. 251,256,258 КУпАП, Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» за № 185 від 22 лютого 2001 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 березня 2001 року за № 272/5463, відповідачем не був складений протокол про адміністративне правопорушення, а постанова винесена на підставі недопустимих доказів фотофіксації правопорушення з допомогою приладу Візир, який використовувався відповідачем не в автоматичному режимі, за межами установленого маршруту патрулювання та в період, коли для відповідача була передбачена перерва в несенні служби. Таким чином, не було виявлено та зафіксовано у встановленому законом порядку факт вчинення правопорушення позивачем та докази, які підтверджували б його вину у вчиненні правопорушення., а позивач внаслідок цих дій був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП. В постанові відповідач не зазначив повно своє імя та по-батькові та повну назву своєї посади.

На підставі викладеного, керуючись законом, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі, а саме про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за недоведеності його вини та факту вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд, згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За приписами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем факт правопорушення та докази щодо його вчинення позивачем були зафіксовані з порушенням встановленого законом порядку, то суд приходить до висновку про недопустимість, в даному випадку, матеріалів фотофіксації, здійсненої відповідачем, як джерела доказів, які б свідчили, про наявність вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Крім посилання на фотофіксацію, яку суд визнає недопустимим джерелом доказів, інших належних доказів не надано, тому суд приходить до висновку, що заперечення відповідача є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на обєктивно встановлених обставинах події та вимогах Закону.

Згідно вимог ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно п.1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки протокол про адміністративне правопорушення не складався всупереч вимогам закону, матеріали фотофіксації визнані судом неналежним джерелом доказів, постанова про адміністративне правопорушення,яка була складена у відношенні позивача відповідачем - субєктом владних повноважень, - необґрунтовано і незаконно, тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за недоведеності факта вчинення правопорушення та вини позивача у його вчиненні, що, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 99 КАС України, передбачено, що адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Згідно ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що копія постанови АЕ № 146595 від 21.02.210 року, була направлена позивачу з порушенням трьохденного строку 12.03.2010 р., про що свідчить відтиск штемпеля на конверті, та була отримана позивачем 15.03.2010 року, з позовом до суду позивач звернувся 26.03.2010 року, маються всі підстави вважати поважними причини пропуску позивачем строку оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому пропущений з поважних причин десятиденний строк оскарження постанови підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч.5 ст.288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, даних про інші документально підтверджені витрати позивач не надав, тому, згідно ч.1 ст. 94 КАС України, судові витрати у даній справі в розмірі 03 гривні 40 копійок слід покласти за рахунок Держави України.

Керуючись ст.ст. 2-15,86,87,94,158-163,167, 171-2,255,256 КАС України, ст. 247 п.1 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії АЕ № 146595 від 21.02.2010 року, винесену інспектором ДПС БДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська та АТІ УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшиною міліції ОСОБА_2, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, в виді штрафу у розмірі 260 грн., закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення.

Поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом.

Судові витрати у справі в виді судового збору в сумі 03 гривні 40 копійок покласти за рахунок Держави України.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

В повному обсязі постанову скласти в строк до 12.08.2010 року, але не пізніше ніж протягом пяти днів з часу її проголошення.

Копію постанови, не пізніше трьох днів після складення її в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення позивачу та відповідачу.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.