Справа № 821/1706/15-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

29 липня 2015 р. Справа № 821/1706/15-а

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся із адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України про визнання неправомірним та скасування п. 2.1. наказу від 24 лютого 2015 року № 13-ДС "Про накладення дисциплінарного стягнення" Державної фіскальної служби України.

При цьому також надав клопотання про поновлення пропущеного строку.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено місячний строк передбачений статтею 99 КАС України і поважні підстави для його поновлення відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 24 лютого 2015 року Державною фіскальною службою України винесено наказ № 13-ДС "Про накладення дисциплінарного стягнення".

Суд першої інстанції встановив, що оскаржуваний наказ передано ОСОБА_2 під підпис 26 лютого 2015 року, що підтверджується витягом з журналу поштової кореспонденції від 26.02.2015 р., а також резолюцією позивача в верхньому лівому кутку Наказу № 13-ДС "Про накладення дисциплінарного стягнення" від 24.02.2015 р., витягом з Журналу реєстрації вхідної кореспонденції, де під № 86 від Державної фіскальної служби України під реєстраційним індексом №753/8 від 26.02.2015 року є підпис відповідальної особи про отримання вказаного оспорюваного наказу № 13-ДС від 26.02.2015 р. позивачем.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач саме, 26 лютого 2015 року дізнався про наявність підстав для звернення до суду щодо оскарження цього наказу, а звернувся із позовом лише 04 червня 2015 року.

Втім, наведені висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими визнати не можна, оскільки вони зроблені за неповного з'ясування обставин справи.

Так, матеріали справи не містять належних доказів, які б переконливо свідчили про те, що відбулося офіційне ознайомлення позивача з боку керівництва під підпис зі спірним наказом.

При цьому, витяг з журналу поштової кореспонденції від 26.02.2015 р., витяг з Журналу реєстрації вхідної кореспонденції, резолюції та підписи у верхньому куті наказу, достовірно не свідчать про ознайомлення позивача із оскаржуваним наказом, тому суд першої інстанції помилково прийняв їх до уваги та надав невірну юридичну оцінку цим доказам як на підставу належного ознайомлення позивача із спірним наказом.

Згідно ч. 3 ст. 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно частини 1 статті 100 КАС України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи наведене та беручі до уваги те, що позивач дізнався про існування спірного наказу 29 травня 2015 року під час розгляду адміністративної справі № 821/1245/15-а, а також, відсутність доказів належного ознайомлення позивача з наказом 26.02.2015 року, колегія суддів дійшла висновку, що строк звернення до суду був пропущений позивачем з поважних причин.

Відповідно до положень ст.55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ч. 4 ст. 6 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно висновків, викладених у п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України», суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

Колегія суддів зауважує, що згідно ч. 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи із зазначених обставин справи, колегія суддів вважає, що судом при ухваленні рішення було порушено приписи ст.ст. 99, 100 КАС України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки при винесенні ухвали порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції на підставі п.4 ч.1 ст. 204 КАС України приходить до висновку про скасування ухвали суду з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст.199, 204, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча суддя: О.В.Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О.Турецька