Справа № 367/1063/15-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/1063/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Саранюк Л.П. Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А
28 липня 2015 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Твердохліб В.А.,
суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,
за участю секретаря Гуцул О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 04 березня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання призначити пенсію із зниженням пенсійного віку, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області (далі Відповідач) про визнання протиправним та скасувати рішення від 22.12.2014 року №3437/3884 щодо відмови в призначенні Позивачу, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії державної пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку; зобов`язання Відповідача вчинити дії щодо призначення Позивачу, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії державної пенсії за віком відповідно ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 10 років з дня виникнення такого права.
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 04 березня 2015 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Відповідно ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).
Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.
Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 2 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 16.12.1992 року.
Рішенням від 22.12.2014 року №3437/3884 Відповідач відмовив Позивачу в призначенні пенсії за віком як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС (2 категорії) відповідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з неможливістю визначення права на зниження пенсійного віку, як ліквідатора аварії на ЧАЕС 2 категорії, відповідно до наданих документів, вказавши на те, що «надані довідки з Державного архіву Міністерства оборони України №179/1/11245 від 26.08.2014 року та №179/1/9556 від 18.07.2014 року не відповідають вимогам діючого законодавства».
Зокрема, звернув увагу на те, що «зазначене місце дислокації військової частини, в якій Позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є с.Оране, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, а населенні пункти чи зони небезпеки та днів виїзду в зону відчуження в довідці не зазначено». Також вказав, що «в наказах начальника Управління ремонтно-будівельних робіт Управління торгівлі КВО по особовому складу за жовтень-листопад 1986 року відкомандирування ОСОБА_1 до зони ЧАЕС не відображені».
Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Положеннями ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів, - віднесені до категорії 2 осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а)державної пенсії; б)додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», серед іншого, особи, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів 10 років.
Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок).
Пунктом 7 Порядку в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 №122, або довідка військової частини, в складі якої

особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із

застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Згідно пп.«в» п.38 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію, серед іншого, перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Із аналізу вказаного положення вбачається, що пенсійний орган вимагає додаткові документи в разі виявлення розходження у поданих для призначення пенсії документах.
Позивачем разом із заявою про призначення пенсії подавалися передбачені п.7 Порядку документи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_1 від 16.12.1992 року; довідки з Державного архіву Міністерства оборони України №179/1/11245 від 26.08.2014 року та №179/1/9556 від 18.07.2014 року.
У вказаних довідках зазначено час та місце виконання робіт, а саме участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 13.10.1986 року по 18.10.1986 року в 30 кілометровій зоні в районах, віднесених до другої зони небезпеки, а також вказано про оплату виконаної роботи у трикратному розмірі.
Отже, матеріалами справи підтверджується факт безпосередньої зайнятості Позивача на територіях радіоактивного забруднення у період з 13.10.1986 року по 18.10.1986 року включно, у зв`язку з чим він має право на пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років.
Згідно ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій суб`єкта владних повноважень при прийнятті рішення щодо відмови Позивачу у призначенні пенсії за віком, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Ірпені Київської області залишити без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду Київської області від 04 березня 2015 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 30 липня 2015 року.

.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.