Справа № 2-а/1970/1962/11
Суддя: Мірінович У.А.
Дата ухвалення: 2011-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/1962/11

05 серпня 2011 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючої судді Мірінович У.А. при секретарі Костецькій Н.Т.

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду у місті Тернополі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Генеральної прокуратури України

про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач, ОСОБА_1В.)звернувся до суду з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України про визнання бездіяльності незаконною Генеральної прокуратури України у формі не розгляду його звернення з приводу законності нарахувань щомісячного посадового окладу народним депутатам України за період з 16 вересня 1996 р. по 2011 р., несповіщення позивача про результати розгляду даного звернення, не надіслання йому копій матеріалів перевірки та про зобовязання Генеральну прокуратуру України невідкладно сповістити позивача про результати перевірки по даному зверненню стосовно законності нарахувань щомісячного посадового окладу за період з 16 вересня 1996 р. по 2011 р., надіслання позивачу копій матеріалів перевірки.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач звернувся із заявою від 26.05.2011 р., яку направив 28.05.2011 р. рекомендованим листом за вих. №ВСВ-1961/09/28-«К» на адресу Генеральної прокуратури України з проханням про проведення перевірки з приводу законності нарахувань щомісячного посадового окладу народним депутатам України за період з 16 вересня 1996 р. по 2011 р. та сповістити його про результати перевірки по даному зверненню стосовно законності нарахувань щомісячного посадового окладу за період з 16 вересня 1996 р. по 2011 р. і надіслання йому копій матеріалів перевірки.

Позивач стверджує, що з 02.06.2011 року з дати отримання звернення уповноваженою особою Генеральної прокуратури України, по день звернення до суду, він не отримав відповіді на дане звернення. Жодних повідомлень про продовження розгляду його звернення до 45 днів не надходило.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки, як вбачається з листа Відділу представництва органів прокуратури в суді №13/1-14 від 25.07.2011 року, що відповідно до поштового повідомлення звернення ОСОБА_1 відправлене 28.05.2011 р., отримано Генеральною прокуратурою України 02.06.2011 р. у звязку з великим обсягом надходження звернень до Генеральної прокуратури України та відсутністю з обєктивних причин на даний період шести працівників сектору приймання та опрацювання вхідної кореспонденції отримана Генеральною прокуратурою України кореспонденція реєструється почергово відповідно до дати надходження, тому дане звернення зареєстровано 07.06.2011 р.

Відповідно, за даними автоматизованої системи електронного документообігу в Генеральній прокуратурі України 07.06.2011 р. зареєстровано звернення ОСОБА_1, яке 08.06.2011 р. передано на розгляд до відділу захисту конституційних прав і свобод громадян (07/1/1). Дане звернення 09.06.2011 р. надіслано для вирішення до Міністерства соціальної політики України, про що повідомлено заявника листом від 09.06.2011р. за вих. №07/7/1-р-11. Відповідь позивачу на його звернення була надана Міністерством соціальної політики України 10.07.2011 р. за вих. № 2010/0/13/11.

Представник відповідача в своїх поясненнях стверджує, що Генеральна прокуратура України при розгляді звернення ОСОБА_1 діяла у межах повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України та забезпечила належне реагування на звернення позивача від 26 травня 2011 року.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 травня 2011 року ОСОБА_1 звернувся із заявою за вих. №ВСВ-1961/09/28-«К», яку 28.05.2011 р. надіслав на адресу Генеральної прокуратури України з проханням про проведення перевірки з приводу законності нарахувань щомісячного посадового окладу народним депутатам України за період з 16 вересня 1996 р. по 2011 р. та сповістити його про результати перевірки по даному зверненню стосовно законності нарахувань щомісячного посадового окладу за період з 16 вересня 1996 р. по 2011 р. і надіслання йому копій матеріалів перевірки.

Дане звернення (заява) отримане уповноваженою особою Генеральної прокуратури України 02.06.2011 року, що підтверджується відміткою про отримання на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Як вбачається з листа Відділу представництва органів прокуратури в суді №13/1-14 від 25.07.2011 року відповідно до поштового повідомлення звернення ОСОБА_1 відправлене 28.05.2011 р., отримано Генеральною прокуратурою України 02.06.2011 р. у звязку великим обсягом надходження звернень до Генеральної прокуратури України та відсутністю з обєктивних причин на даний період шести працівників сектору приймання та опрацювання вхідної кореспонденції отримана Генеральною прокуратурою України кореспонденція реєструється почергово відповідно до дати надходження, тому дане звернення зареєстровано 07.06.2011 р.

За даними автоматизованої системи електронного документообігу в Генеральній прокуратурі України 07.06.2011 р. зареєстровано звернення ОСОБА_1, яке 08.06.2011 р. передано на розгляд до відділу захисту конституційних прав і свобод громадян (07/1/1). Дане звернення 09.06.2011 р. надіслано для вирішення до Міністерства соціальної політики України та про це повідомлено заявника, що підтверджується списком згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України ф.№103 та реєстром № ф663 та листом від 09.06.2011р. за вих. №07/1/1-р-11.

Відповідь позивачу на його звернення була надана Міністерством соціальної політики України від 10.07.2011 р. за вих. № 2010/0/13/11 підтвердженням чого є копія відповіді, яка додана представником відповідача в судовому засіданні.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. А частиною 2 статті 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР із наступними змінами та доповненнями (далі Закон 393), органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, обєднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобовязані обєктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обовязковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обовязки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із розясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Частиною другою статті 7 Закону 393 визначено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Відповідно до Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 389/2011 (надалі Положення), Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінсоцполітики України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту населення, з питань сім'ї та дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

Згідно підпункту 3 пункту Положення, до основних завдань Мінсоцполітики України відноситься, в тому числі формування і реалізація державної політики стосовно визначення державних соціальних гарантій щодо прав громадян на

працю, оплату праці, а також щодо нормування та стимулювання

праці, професійної кваліфікації робіт і професій, умов праці;

Відповідно до п.п. 5, 79 пункту 4 Положення, Мінсоцполітики України відповідно до покладених на нього завдань: здійснює нормативно-правове регулювання у сферах зайнятості та трудової міграції; трудових відносин; оплати і умов праці; загальнообов'язкового державного соціального страхування, пенсійного забезпечення; надання адресної соціальної допомоги, соціальних послуг та соціального обслуговування населення; соціального захисту ветеранів, інвалідів, людей похилого віку, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших соціально вразливих верств населення; захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, з питань сім'ї і дітей; забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків; попередження насильства в сім'ї; інформує у межах своїх повноважень та надає роз'яснення щодо здійснення державної політики у сферах зайнятості населення і трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту населення, з питань сім'ї та дітей, попередження насильства в сім'ї.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Генеральна прокуратура України при розгляді звернення ОСОБА_1 діяла у межах повноважень і відповідно до положень Закону України „Про інформацію, Закону України „Про прокуратуру та забезпечила належне реагування на звернення позивача від 26 травня 2011 року своєчасно здійснивши надіслання даного звернення за належністю відповідному органу, повідомивши про це позивача, що підтверджується наданими представником відповідача письмовими доказами.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем не порушено прав позивача гарантованих ст. 40 Конституції України, а тому суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати понесені позивачем відповідно до ст.94 КАС України відносяться на рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 10, 94, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання незаконною бездіяльності Генеральної прокуратури України у формі не розгляду звернення ОСОБА_1 стосовно законності нарахувань щомісячного посадового окладу народним депутатам України за період з 16 вересня 1996 року по 2011 рік, несповіщення про результати розгляду даного звернення, не надіслання копій матеріалів перевірка та про зобовязання Генеральну прокуратуру України невідкладно сповістити про результати перевірки по зверненню ОСОБА_1 стосовно законності нарахувань щомісячного посадового окладу народним депутатам України за період з 16 вересня 1996 року по 2011 рік, надіслати копії матеріалів перевірки, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також: прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 08 серпня 2011 року.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.