Справа № 813/2809/15
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року 11 год. 45 хв. Справа № 813/2809/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Козак О.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у м. Львові у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Вуглезбут" ДП "Львіввугілля" до Управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області про визнання протиправним і скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу "Вуглезбут" ДП "Львіввугілля" до Управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення №10 від 23.04.2015 року на суму 17 037,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що закон №2464-VI передбачає можливість стягнення Управлінням ПФУ фінансових санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011 року, але не дає повноважень нараховувати такі санкції після 01.01.2011 року. Оскільки УПФУ у Сокальському районі прийняло рішення про застосування фінансових санкцій вже після 01.01.2011 року, тобто на підставі норми закону, що втратила чинність, а саме п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», то вказане рішення є протиправним, а тому, на думку позивача, підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 18.06.2015 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні 28.07.2015 року відповідно до вимог ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення від 15.07.2015 року під вх.№23255, згідно яких вбачається, що на підставі карток особових рахунків страхувальника відокремленого підрозділу «Вуглезбут» Державного підприємства «Львіввугілля» у підприємства існувала заборгованість із сплати фінансових санкцій згідно рішень №145 від 14.03.2011 року на суму 13 254,14 грн., №530 від 25.10.2011 року на суму 41,00 грн. та №558 від 20.12.2011 року на суму 14,26 грн.

Оскільки така заборгованіть позивачем була сплачена несвоєчасно, Управлінням у відповідності до частини 7 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» було застосовано фінансову санкцію згідно рішення № 10 від 23.04.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.04.2015 року управлінням Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області винесено рішення № 10 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду відносно державного підприємства "Львіввугілля" (відокремленого підрозділу «Вуглезбут»), згідно якого до відповідача застосовано штрафні санкції у вигляді стягнення суми нарахування пені в розмірі 17 037,13 грн.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

При вирішенні справи суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з рішення №10 від 23.04.2015 року, відповідачем, застосовуючи до ДП "Львіввугілля" в особі ВП «Вуглезбут» фінансові санкції за період з 15.03.2011 року по 29.07.2014 року керувався нормою п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Проте, слід зазначити, що на підставі Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI, частини 1-9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виключені. Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI набрав чинності 01.01.2011 року.

Відтак, приймаючи оскаржуване рішення відповідач керувався нечинною нормою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач, як субєкт владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не представив суду належних і достатніх доказів в спростування встановлених обставин. А тому суд вважає, що оскаржуване рішення прийняте на підставі норми, що втратила чинність, не на підставі закону, як того вимагає ст. 19 Конституції України та ст. 2 КАС України є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, в даній справі судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області № 10 від 23.04.2015 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 30 липня 2015 року.

Суддя Сакалош В.М.