Справа № 820/3740/15
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 р.Справа № 820/3740/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Яковенка М.М.

Суддів: Лях О.П. , Старосуда М.І.

при секретарі судового засідання Клочко Ю.О.

за участю представника позивача Трофимова Г.О.

представника відповідача Полуляхов Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року по справі № 820/3740/15за позовом Державної фінансової інспекції в Харківській області до Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Національної академії аграрних наук України про зобов'язання виконати вимогу, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державна фінансова інспекція в Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державне підприємство "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України (далі-відповідач), в якому з урахуванням уточнень просить суд зобов'язати Державне підприємство "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України виконати вимогу Державної фінансової інспекції в Харківській області №07-25/10130 від 02.10.2014 року, а саме: стягнути з винної особи та перерахувати на рахунок підприємства, вартість виявленої під час інвентаризації недостачі основних засобів на суму 17807,76 грн.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року залишено без задоволення позов (а.с.57, 58-60).

Позивач не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. Апелянт наголошує на правомірності звернення до суду з відповідними позовними вимогами, що відповідає змісту здійснення фінансового контролю, законності таких вимог та належному способу судового захисту (а.с.67-71).

Відповідач до канцелярії суду надав письмові заперечення, в яких просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року без змін. Обґрунтовуючи письмові заперечення відповідач посилається на те, що при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, позивач має право визначати їх розмір та звертатись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених порушень законодавства з питань забезпечення та виконання актів

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги, просив постанову суду залишити без змін. Надав письмові заперечення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Державною фінансовою інспекцією в Харківській області за період з 27.06.2014 року по 15.09.2014 року проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України за період з 01.11.2012 року по 01.07.2014 року, за результатами якої складено акт від 22.09.2014 року № 07-10/09

За наслідками вищевказаної ревізії позивачем направлено відповідачу вимогу про усунення виявлених ревізією порушень чинного законодавства №07-25/10130 від 02.10.2014 року щодо усунення виявлених порушень в строк до 15.10.2014 року (а.с.19-20).

Як вбачається із вимоги, позивач вимагає від відповідача стягнути з винної особи та перерахувати на рахунок підприємства вартість виявленої під час інвентаризації недостачі основних засобів на суму 17807,76 грн.

Залишаючи без задоволення позов суд першої інстанції виходив з того, що в органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. Та посилається на те, що збитки стягуються саме в судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, і вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011, визначено, що Державна фінансова інспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Пунктом 7 Положення № 499/2011 визначено, що Державна фінансова інспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах.

Згідно з п. 6 Положення № 499/2011 Державна фінансова інспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Так, Положенням визначено, що Державна фінансова інспекція, відповідно до покладених на неї завдань, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Вищевказані норми узгоджуються з приписами ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», якою визначені права органу державного фінансового контролю.

Так, пунктом 7 вищевказаної статті передбачено право Державна фінансова інспекція пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до п. 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 15 вищевказаного Закону законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Тобто, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

З аналізу вищенаведених норм слідує висновок, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

В той же час, що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом про їх стягнення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. При цьому, в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було направлено відповідачу вимоги про усунення виявлених порушень від 02.10.2014 № 07-25/10130, яка вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.

З огляду на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, колегія суддів вважає, що вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії. Тобто, має місце фактично невірно обраний спосіб судового захисту, спосіб якого, прямо передбачений вищенаведеними вимогами законодавства.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14,) 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14) та від 28 жовтня 2014 року (справа № 21-462а14).

Відповідно до ст.244-2 КАС України - висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на тотожній характер правовідносин, оцінку яким надавав Верховний Суд України та тим, які виникли в межах цієї справи, підстав для відступу від правової позиції викладеної у висновках Верховного Суду України, не має.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Харківській області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року по справі № 820/3740/15 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 29 липня 2015 року. У повному обсязі складена 30 липня 2015 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.