Справа № 826/10008/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року 826/10008/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Окружний адміністративний суд м.Києва про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання протиправною бездіяльність Окружного адміністративного суду міста Києва щодо ненадання ОСОБА_1 копій засад формування колегії суддів в Окружному адміністративному суді міста Києва та рішення Зборів суддів, якими визначені особливості застосування автоматизованої системи розподілу справ між суддями; зобов'язати Окружний адміністративний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня набрання рішенням суду законної сили надати ОСОБА_1 копії засад формування колегії суддів в Окружному адміністративному суді міста Києва та рішення Зборів суддів, якими визначені особливості застосування автоматизованої системи розподілу справ між суддями в електронному вигляді.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 травня 2015 року він звернувся із запитом про надання доступу до публічної інформації до Окружного адміністративного суду міста Києва. У своєму запиті просив надати йому інформацію про засади формування колегій суддів в Окружному адміністративному суді міста Києва та рішення Зборів суддів, якими визначені особливості застосування автоматизованої системи розподілу справ між суддями.

20 травня 2015 року Окружний адміністративний суд міста Києва відмовив йому у задоволенні запиту про надання публічної інформації, мотивуючи це тим, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI) така інформація не підлягає оприлюдненню, у звязку із чим не може бути надана на запит.

Також, відповідачем було зроблено посилання на те, що відомості з питань діяльності органів суддівського самоврядування та відомості, які містяться в протоколах зборів суддів є службовою інформацією.

Вважає, що відповідачем було порушено його право на доступ до публічної інформації в наслідок неправильного застосування норм вищезазначеного Закону.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2015 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2015 р. адміністративну справу № 826/1008/15 передано для розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Згідно автоматичного розподілу справ між суддями, вказану справу призначено головуючому судді Лиска І.Г.

Ухвалою від 9 липня 2015 року справу прийнято до свого провадження суддею Лиска І.Г. та призначено справу до судового розгляду на 27 липня 2015 року на 10:00 год.

Представник відповідача проти позову заперечував з мотивів викладених в письмових запереченнях. Зазначив, що позивач звертався до суду із запитом від 14.05.2015 року про надання інформації про засади формування колегій суддів в Окружному адміністративному суді міста Києва, а також рішення зборів суддів, яким визначені особливості застосування системи автоматизованого розподілу справ між суддями.

На зазначений запит, судом була надана обґрунтована відповідь від 20.05.2015 року вих. № 05-6/294, якою позивача повідомлено про відсутність підстав для задоволення його запиту з розясненням причин такої відсутності. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судове засідання позивач не з'явився, в матеріалах справи міститься заява позивача ОСОБА_1 від 16.06.2015 року про розгляд справи без його участі.

Від представника відповідача 22 липня 2015 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження з урахуванням наданих раніше заперечень.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, тому суд вирішив розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

14 травня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся із електронним запитом про отримання публічної інформації до Окружного адміністративного суду міста Києва, який було зареєстровано за вх. №015/38620 від 14.05.2015 року.

У запиті позивач просив надати засади формування колегій суддів в Окружному адміністративному суді міста Києва, а також рішення Зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва, якими визначені особливості застосування автоматизованої системи розподілу справ між суддями.

20 травня 2015 року за №05-6/294 Окружний адміністративний суд міста Києва відмовив у задоволенні запиту про надання публічної інформації, мотивуючи це тим, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» така інформація не підлягає оприлюдненню, у звязку із чим не може бути надана на його запит.

Крім того, зазначено відповідно до переліку відомостей, що становлять службову інформацію та які можуть міститись в документах з організації діяльності Окружного адміністративного суду міста Києва , затвердженого наказом голови суду 07.11.2012 року №35/3, відомості щодо організації та діяльності органів суддівського самоврядування з питань внутрішньої діяльності суду, які містяться в протоколах зборів суддів відносяться до відомостей, що становлять службову інформацію.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача в ненаданні відповіді на запит від 14 травня 2015 року протиправною звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли, суд зазначає наступне.

За приписами частин 1-3 статті 124 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» для вирішення питань внутрішньої діяльності судів в Україні діє суддівське самоврядування - самостійне колективне вирішення зазначених питань суддями.

Суддівське самоврядування є однією з гарантією забезпечення самостійності суддів і незалежності суддів. Діяльність органів суддівського самоврядування має сприяти створенню належних організаційних та інших умов для забезпеченню нормальної діяльності судів і суддів, утверджувати незалежність суду, забезпечувати захист суддів від втручання в їхню діяльність, а також підвищувати рівень роботи з кадрами у системі судів.

До питань внутрішньої діяльності судів належать питання організаційного забезпечення судів та діяльності суддів, соціальний захист суддів та їхніх сімей, а також інші питання, що безпосередньо не пов'язані із здійсненням правосуддя.

Згідно частини 1 статті 125 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», організаційними формами суддівського самоврядування є збори суддів, Рада суддів України, з'їзд судців України.

Відповідно до частини 1 статті 126 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» збори суддів - зібрання суддів відповідного суду, на якому вони обговорюють питання внутрішньої діяльності цього суду та приймають колективні рішення з обговорюваних питань.

За результатами обговорення питань внутрішньої діяльності суду чи роботи конкретних суддів або працівників апарату суду збори суддів приймають рішення.

Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженим рішенням Ради суддів України № 25 від 02 квітня 2015 року (надалі - Положення), крім іншого, визначені повноваження збрів судців щодо розгляд питань стосовно порядку функціонування автоматизованої системи, до яких належать, зокрема, повноваження: щодо визначення складу колегій судців суду; право визначати засади формування колегії суддів без здійснення повторного автоматизованого розподілу судових справ; право визначати особливості здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Виходячи з системного аналізу наведеного, реалізація закріплених Положенням повноважень здійснюється зборами суддів шляхом прийняття колективних рішень, які, за своєю правовою природою, є актами, які регулюють внутрішню діяльність суду.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною другою статті 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Визначення порядку здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом, та інформації, що становить суспільний інтерес встановлено положеннями Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI Про доступ до публічної інформації .

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 3 Закону № 2939-VI, встановлено, що право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 6 Закону, інформацією з обмеженим доступом є, зокрема, службова інформація.

За приписами статті 9 Закону, до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері

оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Відповідно до вимог ст. 20 і 21 Закону України «про інформацію», за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Відповідно до пункту 10 Тимчасового переліку відомостей, що становлять службову інформацію та які можуть міститися в документах з організації діяльності місцевих та апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.10.2012 року № 138, до такого переліку віднесені відомості, що можуть міститися в документах суду, зокрема, щодо організації та діяльності органів суддівського самоврядування з питань внутрішньої діяльності суду (протоколи зборів судців; протоколи оперативних нарад тощо).

Аналогічні положення закріплені в Переліку відомостей, що становлять службову інформацію, та які можуть міститися в документах з організації діяльності Окружного адміністративного суду міста Києва № 35/з.

Таким чином, рішення (протоколи) зборів суддів відносяться до службової інформації, отже належать до інформації з обмеженим доступом.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 22 Закону, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, крім іншого, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Таким, чином, Окружний адміністративний суд м. Києва відмовляючи позивачу у наданні інформації по запиту від 14.05.2015 року діяв на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, отже, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність Окружного адміністративного суду міста Києва щодо ненадання ОСОБА_1 копій засад формування колегії суддів в Окружному адміністративному суді міста Києва та рішення Зборів суддів, якими визначені особливості застосування автоматизованої системи розподілу справ між суддями задоволенню не підлягає.

В частині вимог щодо зобов'язання Окружного адміністративного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня набрання рішенням суду законної сили надати ОСОБА_1 копії засад формування колегії суддів в Окружному адміністративному суді міста Києва та рішення Зборів суддів, якими визначені особливості застосування автоматизованої системи розподілу справ між суддями в електронному вигляді, суд зазначає, що вони є похідними вимогами від первинних.

Крім того, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень.

Приписами пункту 8 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивачем є, зокрема, особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

З вказаної правової норми вбачається, що особа може звернутися до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій, рішень суб'єкта владних повноважень лише в тому випадку, якщо такі дії, рішення безпосередньо впливають на її права, свободи та інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.