Справа № 813/366/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 р. Справа № 876/6466/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2015 року у справі за позовом Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 12.01.2015 року, визнання протиправними дії ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області щодо нарахування позивачу пені в розмірі 1490,31 грн., визнання протиправними дії ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області щодо внесення в картку особового рахунку позивача пені в розмірі 1490,31 грн.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що він є суб'єктом спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість як сільськогосподарський товаровиробник. Сума ПДВ нарахована, сплачена платником у складі придбаних товарно-матеріальних цінностей, робіт, послуг залежно від напряму їх використання у сфері сільськогосподарської або іншої діяльності відноситься або до складу податкового кредиту спеціальної декларації або ж до складу податкового кредиту загальної декларації. В будь-якому випадку сума ПДВ нарахована у складі податкового кредиту, зменшує суму податкового зобов'язання з ПДВ, що відповідно підлягає сплаті до бюджету за загальною декларацією, або що залишається у розпорядженні платника за спеціальною декларацією. Враховуючи те, що сума податкового кредиту з ПДВ 71827,00 грн. за податковою накладною № 619 від 15.09.2014 року виписаною ТОВ «Агрозахисник Донбас» позивачем задекларована у скороченій податковій декларації, показники сум податкового зобов'язання та податкового кредиту, які виникають в порядку п. 209.2 ст. 209 ПК України не приводять до розрахунків з бюджетом. Зазначив, що дії контролюючого органу є нічим іншим, як притягнення платника податку до відповідальності за порушення ведення податкового обліку - заниження податкового зобов'язання, а не за сплату у встановлені законодавством строки узгоджених податкових зобов'язань. Вважає, що притягнення платника податків до фінансової відповідальності у вигляді пені жодним чином не пов'язане із відповідальністю, яка застосовується контролюючим органом до платника податків у зв'язку із порушенням ведення податкового обліку, позаяк таке порушення тягне за собою застосування штрафних санкцій в порядку ст. 123.1 ст. 123 ПК України. Просив позов задоволити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області № НОМЕР_2 від 12.01.2015 року. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області щодо нарахування та внесення в картку особового рахунку сільськогосподарського товариства «Нива» пені в розмірі 1490,31 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила Державна податкова інспекція у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за жовтень 2014 року, про що складено акт № 24/13-20-22-00/03760823 від 18.12.2014 року.

Наведеним актом перевірки встановлено завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 ОСОБА_2 за жовтень 2014 року) на загальну суму 15022,00 грн., чим порушено п. 198.6 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України та п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 678 від 13.11.2013 року, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплачується до загального фонду Державного бюджету (рядок 25.1 податкової ОСОБА_2 за жовтень 2014 року) в сумі 56805,00 грн. в порушення п.п. 201.10, 201.6 ст.201, п. п. 198.2, 198.6 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України.

На підставі вказаного вище акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_2 від 12.01.2015 року за платежем податок на додану вартість на суму 85207,00 грн. (в т.ч. штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 28402,50 грн.) та податкове повідомлення-рішення форми «В4» № НОМЕР_1 від 12.01.2015 року, відповідно до якого позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 15022,00 грн.

21.01.2015 року позивачу направлено лист № 272/13-20-22-00 «про скерування розрахунку пені», відповідно до якого позивачу направлено розрахунок пені за невиконання податкового зобов'язання для здійснення сплати в бюджет по податку на додану вартість.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що 17.11.2014 року позивачем засобами телекомунікаційного зв'язку подано відповідачу ОСОБА_2 з ПДВ з додатком 5 за звітний (податковий) період 10-2014, (вх. № НОМЕР_3 від 17.11.2014 року); код декларації 0121 (спеціальний режим діяльності у сфері сільського господарства).

Керуючись п. 201.15 ст. 201 розділу V ПК України позивачем подано відповідачу в електронному вигляді копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за звітний період жовтень 2014 року.

Відповідно до розділу ІІ Отримані податкові накладні встановлені розбіжності, зокрема щодо податкової накладної № 619 від 15.09.2014 року на суму 430962,00 грн. в т.ч. сума ПДВ 71827,00 грн.

Відтак, контролюючим органом надіслано позивачу «Електронне повідомлення про результати електронної обробки (звірки) податкової інформації з податку на додану вартість».

11.11.2014 року позивачем засобами телекомунікаційного з'язку подано відповідачу ОСОБА_3 розрахунок з ПДВ з додатком 5 за звітний (податковий) період - 11-2014, звітний (податковий) період, за який виправляються помилки - 09.2014 (вх. № НОМЕР_4), код уточнюючого розрахунку - 0121 (спеціальний режим діяльності у сфері сільського господарства). У розділі ІІ «Податковий кредит» додатку 5 до уточнюючого розрахунку зазначено ПДВ у сумі 71827,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи продавцем - ТОВ «Агрозахист Донбас» виписано покупцю податкову накладну № 619 від 15.09.2014 року на суму 430962,00 грн., в т.ч. ПДВ 71827,00 грн.

Згідно з уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний податковий період 11 місяць; звітний (податковий) період 9 місяць; код декларації 0121 прийнято згідно з квитанцією № 2 - 11.11.2014 року за реєстраційним № НОМЕР_4 у розділі ІІ «Податковий кредит» додатку 5 до уточнюючого розрахунку визначено в.ч. суму ПДВ 71827,00 грн.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податкового кредиту суми податку сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушеннями ст. 201 ПК України) чи не підтвердженні митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 ПК України, передбачено обов'язок відобразити документ на підставі якого відображається сума податкового кредиту.

Апеляційний судом встановлено, що позивач є суб'єктом спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість як сільськогосподарський товаровиробник; КВЕД виду діяльності (основний): 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Згідно ст. 200 ПК України сума податку на додану вартість, нарахована або сплачена платником податків внаслідок провадження інших видів господарської діяльності (не сільськогосподарської) відображається у загальній (бюджетній декларації) ПДВ, за якою підлягає сплаті до бюджету.

Згідно приписів п. 201 ст. 200, п. 209.2 ст.209, п. 209.3 ст. 209 ПК України сума ПДВ нарахована, сплачена платником у складі придбаних товарно-матеріальних цінностей, робіт, послуг, залежно від напряму їх використання у сфері сільськогосподарської або іншої діяльності відноситься або до складу податкового кредиту спеціальної декларації (сільськогосподарська діяльність) або ж до складу податкового кредиту загальної декларації (інша господарська діяльність). В будь-якому випадку сума ПДВ нарахована у складі податкового кредиту, зменшує суму податкового зобов'язання з ПДВ, що відповідно підлягає сплаті до бюджету за загальною декларацією, або що залишається у розпорядженні платника за спеціальною декларацією.

Відтак, оскільки сума податкового кредиту з ПДВ 71827,00 грн. за податковою накладною № 619 від 15.09.2014 року виписаною ТОВ «Агрозахист Донбас» позивачем задекларована у скороченій податковій декларації, показники сум податкового зобов`язання та податкового кредиту, які виникають в порядку п. 209.2 ст. 209 ПК України, не має наслідком розрахунку з бюджетом. Відображення вказаних показників у податковій деларації з ПДВ за жовтень 2014 року, уточнюючому розрахунку за вересень 2014 року мало на меті перекриття показників заниження податкового кредиту та завищення такого на цю ж суму, не привело до недоплати позивачем суми ПДВ, що могла б бути сплаченою до бюджету, у зв`язку із наявністю спеціального режиму оподаткування.

З врахуванням того, що суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в ораганх, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та того, що такі відповідно до п. 209.2 ст. 209 ПК України повністю залишаються у розпорядженні такого підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей, збільшення контролюючим органом суми, що за результатами звітного (податкового) періоду підлягає сплаті платником податку до загального/спеціального фонду державного бюджету у рядку 25.1 декларації є таким що не відповідає нормам податкового законодавства.

Відповідно до підп. 2 п. 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов'язань і податкового кредиту отримано від'ємне значення, то заповнюється рядок 19.

Згідно з поданою декларацією з ПДВ за жовтень встановлено наступне: що значення р. 19 ОСОБА_2 є різниця суми податкового кредиту (р. 17) та суми податкових зобов'язань, тобто р.19 ОСОБА_2 = р. 17 - р. 9. У даному випадку згідно з вказаною формулою одержано 140429,00 грн. - 125407,00 грн. = 15022,00 грн., тобто позитивне значення, яке слід відобразити у р. 18 ОСОБА_2.

Відповідно до листа № 272/13-20-22-00 від 21.01.2015 року про скерування пені. Зазначено, що ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі на підставі акта перевірки № 24/13-20-22-00/3760823 від 18.12.2014 року визначено суму грошового зобов'язання та складено податкове повідомлення-рішення (форми «Р») № НОМЕР_2 від 12.01.2015 року, (вручено платнику 16.01.2015 року, граничний строк сплати 26.01.2015 року) у даному рішенні вказано, що у разі виявлення органом державної податкової служби заниження податкового зобов'язання, на суму такого заниження, нарахованого у цьому податковому повідомленні-рішенні, та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) у день настання строку погашення цього податкового зобов'язання буде здійснено нарахування пені. З врахуванням викладеного вказаний розрахунок пені надіслано позивачу для перерахунку до бюджету.

Згідно абз. 2 п. "б" підп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Підпунктом 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 ПК України визначено, що пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відтак, зазначена норма встановлює строки сплати грошового зобов'язання, у разі його визначення контролюючим органом, які позивачем не були порушені, що дає підстави прийти до обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача при нарахуванні пені за відсутності складу фінансового правопорушення.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.05.2015 року у справі №813/366/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Н. Бруновська

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 28.07.2015 року