Справа № 804/19855/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Шабанова Д.В.
представника позивача: ОСОБА_1,
представника відповідача: ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ЛТД»
до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування предявленого позову зазначалося, що відповідач за результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення останнім податкового законодавства та про заниження ним внаслідок цього податку на додану вартість, оскільки позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за реальною господарською операцією з ТОВ «Агріка ЛТД». Правочин, укладений з означеним контрагентом, недійсним в судовому порядку не визнавався та є реальним, що посвідчується відповідними первинними документами, які були надані до перевірки, а акт перевірки не містить фактів, які б спростовували підтвердження цими первинними документами відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між сторонами даного правочину. Підставою для визначення вказаного правочину нереальним, зокрема, став висновок акту звірки контрагента, отриманий відповідачем від ДПІ у м. Полтава ГУ Міндоходів у Полтавській області, в якому зазначається, що звіркою ТОВ «Агріка ЛТД» не підтверджено реальність операцій з покупцями за лютий 2014 року. Однак, позивач, як платник податків не несе відповідальності за порушення іншими платниками податків вимог податкового законодавства. При цьому відповідачем не доведено факт обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх податкових зобовязань вказаним субєктом господарювання.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав предявлений позов та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач предявлений позов не визнав.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач неправомірно завищив суму податкового кредиту за лютий 2014 року по взаємовідносинам з ТОВ «Агріка ЛТД», оскільки проведеною перевіркою не встановлено, а позивачем документально не доведено реальність господарських операцій з цим контрагентом. Так, надані позивачем до перевірки документи не відображають в повній мірі зміст та обсяг господарських операцій з ТОВ «Агріка ЛТД» (наданих ним послуг), та не дають змоги встановити на яких підставах формувалася вартість наданих послуг і ідентифікувати осіб, що брали участь в їх наданні. Крім того, згідно акту звірки ТОВ «Агріка ЛТД», отриманого відповідачем від ДПІ у м. Полтава ГУ Міндоходів у Полтавській області, встановлено, що ТОВ «Агріка ЛТД» здійснює свою фінансово-господарську діяльність поза межами правового поля і фінансово-господарські взаємовідносини цього підприємства з контрагентами-покупцями товарів (послуг) у лютому 2014 року є такими, що не спричиняють реального настання правових наслідків, що обумовлені ними. Крім того, чисельність працівників на ТОВ «Агріка ЛТД» за вказаний період становила 8 осіб. Така кількість працівників фізично не могла б виконати той обсяг робіт з щоденного обслуговування орендних площ ТОВ «ОСОБА_3 ЛТД», враховуючи їх розміри та їх місцезнаходження у м. Дніпропетровську та у м. Харкові. Також представник відповідача зазначав, що у ТОВ «Агріка ЛТД» немає дозволів на рекламну та охоронну діяльність, в той час, як зі звітів до актів виконаних робіт вбачається, що контрагентом надавалися послуги, повязані з цими видами господарської діяльності.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
За результатами означеної перевірки складено акт від 11.07.2014р. №1851/04-62-22-3/36727962, яким зафіксовано встановлене перевіркою порушення позивачем приписів п.п.14.1.201 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.6, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ «ОСОБА_3 ЛТД» занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього на суму 954933,00грн. за лютий 2014 року (а.с.12-16).
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне.
Так, згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ОСОБА_3 ЛТД» та ТОВ «Агріка ЛТД» було укладено договір про надання послуг з обслуговування торгівельних площ №14-7 від 01.02.2014р., згідно якого ТОВ «ОСОБА_3 ЛТД», як замовник, доручає, а ТОВ «Агріка ЛТД», як виконавець, бере на себе зобовязання по обслуговуванню орендних площ замовника в ТРЦ «Дафі» м. Дніпропетровськ, бул. Зоряний, 1а; в ТРЦ «Дафі» м. Харків, вул. Героїв праці, 9; в БЦ «ОБІ» м. Харків, вул. Кутузівська, 19-В, надалі «Обєкти» у термін з 01 лютого 2014 року по 28 лютого 2014 року (а.с.50-52).
Згідно абз.2 п.п1.1 цього договору замовник (ТОВ «ОСОБА_3 ЛТД») має повне та законне право на розпорядження, володіння та користування площами обєктів на підставі договорів оренди №АД-01/06/12-01 від 01.06.2012р. між ТОВ «ОСОБА_3 ЛТД» та ТОВ БІК «Дафі», та № ХД-01/07/12-13 від 01 липня 2012 року, № ХД-17/11/09-02 від 17.11.2009р. між ТОВ «Груп Естейт» та ТОВ «Альтаір-ХХІ».
Розділом 3 договору №14-7 від 01.02.2014р. визначено обовязки виконавця та встановлено, що ТОВ «Агріка ЛТД» зобовязана надавати послуги, перелік яких визначено п.3.2 цього договору та у Додатку №1 до нього, та у термін визначений у Додатку №1 до цього договору. Сторони розуміють, що перелік послуг, викладених в Додатку №1 цього договору, може змінюватися.
Відповідно до п.3.2 договору до обовязків виконавця належить здійснення рекламування нерухомості, а саме: формування маркетингової політики та її коригування; щомісячне планування з урахуванням поточної ситуації на ринку; бюджетування; формування щомісячних маркетингових та рекламних бюджетів, тендер і розрахунок сторонніх послуг; розробка і реалізація рекламних кампаній для формування і коригування іміджу торгового центру; проведення крупно масштабних рекламних кампаній; розробка і реалізація заходів, що направлені на посилення активності покупців та збільшення продажу орендарів; розробка і реалізація сезонних і святкових рекламних кампаній; щорічні сезонні свята; контроль маркетингової і рекламної активності орендарів.
Згідно п.3.3, п.п.3.3.1 цього договору виконавець зобовязується консультувати замовника по усім питанням, що стосуються предмету договору; проводити перевірку щодо проведених орендарями поліпшення наданого в користування приміщення.
Приписами п.3.4 договору передбачено, що виконавець не пізніше 5 числа місяця наступного за звітним надає письмовий звіт про фактично надані послуги.
За змістом п.3.5 договору за згодою замовника виконавець має право залучати третіх осіб для виконання окремих робіт з метою досягнення максимального ефекту від наданих послуг по цьому договору, при цьому витрати по залученню третіх осіб несе виконавець.
Відповідно до п.4.1 договору за надання послуг, визначених у п.п.1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 цього договору та Додатку №1 до нього замовник за період дії договору сплачує 5729600,00грн., в тому числі податок на додану вартість 954933,33грн.
Додатком №1 до договору №14-7 від 01.02.2014р. встановлено строк виконання всіх послуг з 01.02.2014р. по 28.02.2014р., а також їх перелік, до якого належать такі види послуг: 1) прибирання приміщень комплексів: сухе та вологе прибирання центрального входу та території розсувних дверей; мийка твердих полів за допомогою моп-систем та спеціалізованої хімії для миття підлог; винос сміття до сміттєзбиральника; видалення випадкових забруднень на всіх площах, що прибираються; мийка локальних забруднень на фасадній частині обєкта; прибирання зон ескалаторів; підтримуюче прибирання столів зони фуд-корта, а саме: прибирання одноразового посуду, протирання поверхні столів; мийка рекламних носіїв на прилеглій території; миття туалетів; 2) обслуговування охоронної системи та тривожної сигналізації: зовнішній огляд складових частин системи; перевірка надійності кріплення складових частин (не повинно бути послаблення кріплень); перевірка цілісності корпусів, відсутності на них вмятин, не повинно бути зовнішніх ушкоджень та корозії на корпусах приладів та ізвіщателів; очищення складових частин установки від бруду, корозії та інших забруднень; перевірка цілісності монтажних проводів та кабелів; перевірка маркування; перевірка працездатності відеокамер та правильності налаштування, налаштування кута обзору; перевірка справності ізвіщателів інфрачервоних та комбінованих; перевірка справності ізвіщателів обємних акустичних; перевірка справності ізвіщателів магнітоконтактних; перевірка справності ізвіщателів точкових ручних; перевірка справності блоків живлення; перевірка надійності заземлення серверів; перевірка працездатності за вбудованими індикаторами; 3) обслуговування газонів та зелених насаджень: ремонт газону та інші роботи по благоустрою території; прополка, санітарне обрізання дерев та чагарників; підсипання мармуровою крихтою; комплексне обслуговування міксбордера з багатолітників (а.с.53-54).
На підтвердження виконання зобовязань за цим договором позивачем надано копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2014р. №ОУ-0228/11, №ОУ-0228/12, №ОУ-0228/13 та №ОУ-0228/14, звіт до вказаних актів виконаних робіт, а також податкові накладні №ОУ-0228/11 від 28.02.2014р., №ОУ-0228/12 від 28.02.2014р., №ОУ-0228/13 від 28.02.2014р. та №ОУ-0228/14 від 28.02.2014р. на загальну суму наданих послуг 5729600,00грн., в тому числі податок на додану вартість 954933,20грн. (а.с.55, 71-77).
За означеними вище податковими накладними ТОВ «ОСОБА_3 ЛТД» віднесло до складу податкового кредиту лютого 2014 року загальну суму податку на додану вартість у розмірі 954933,20грн.
Разом з тим, надані позивачем документи не можуть вважатися належним документальним підтвердженням реальності господарських операцій з ТОВ «Агріка ЛТД».
Так, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.2014р. №ОУ-0228/11, №ОУ-0228/12, №ОУ-0228/13 та №ОУ-0228/14 містять лише загальні найменування наданих послуг, а саме: прибирання в межах ТРЦ та прилеглої території, забезпечення життєдіяльності ТРЦ у відповідності із санітарно-технічними нормами, проведення заходів для збільшення відвідувачів ТРЦ, координація орендних відносин стосовно суборендарів ТРЦ, та не відображають зміст та обсяг цих господарських операцій і не дають змоги визначити які матеріали були використані для надання послуг, кому вони належали і яким чином їх вартість враховувалась у складі вартості послуг, кількість осіб, що брала участь у наданні цих послуг та витрати на оплату їх праці тощо.
Звіт до цих актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) дещо розкриває зміст перелічених послуг, однак, також не містить відомостей щодо матеріалів, які були використані для їх надання (інвентар та засоби для прибирання, в тому числі моп-системи та спеціалізована хімія для миття підлоги, мармурова крихта для підсипання газонів на прилеглій до ТРЦ території, контейнери для сміття, засоби дезінфекції та дератизації тощо), кому ці матеріали належали і яким чином їх вартість враховувалась у складі вартості послуг, чи здійснювалася передача цих матеріалів виконавцеві і документальне підтвердження такої передачі. Також зі звіту не вбачається кількість задіяних у наданні послуг осіб та розмір витрат на оплату їх праці тощо (а.с.56-70).
Крім того, зі звіту до актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) вбачається, що ТОВ «Агріка ЛТД» надавало позивачу послуги з обслуговування газонів та зелених насаджень, а саме фактично вказані як надані у звіті: ремонт газону та інші роботи по благоустрою території; прополка, санітарне обрізання дерев та чагарників; підсипання мармуровою крихтою; комплексне обслуговування міксбордера з багатолітників. Водночас, зважаючи на період надання цих послуг лютий 2014 року здійснення означених заходів взагалі є недоцільним та не має під собою логічного підґрунтя.
Відповідно до означеного вище звіту до актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) та згідно Додатку №1 до договору №14-7 від 01.02.2014р. ТОВ «Агріка ЛТД» також надавало позивачу послуги з обслуговування охоронної системи та тривожної сигналізації, однак, суду не надано доказів наявності у цього підприємства ліцензії на здійснення охоронної діяльності.
Так, згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про охоронну діяльність» охорона майна та фізичних осіб забезпечується персоналом охорони, зокрема, шляхом здійснення таких заходів, як використання пунктів централізованого спостереження, технічних засобів охорони, транспорту реагування, службових собак тощо.
Відповідно до ст.7 вказаного Закону, а також Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та Ліцензійних умов провадження охоронної діяльності, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.04.2013р. №365 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 16.05.2013р. за №757/232889, охоронна діяльність підлягає ліцензуванню.
Крім цього, в звіті зазначено, що ТОВ «Агріка ЛТД» виконувала послуги з проведення заходів для промо-підтримки ТРЦ «Дафі» на афішах та флайєрах, з використанням біг-бордів та сіті-лайтов, здійснювалося розміщення реклами на рекламних носіях. Разом з тим, позивачем не надано доказів відносно того яким чином між сторонами договору узгоджувався зміст такої реклами (макети-пропозиції), скільки флайєрів та афіш було виготовлено, за якими адресами розміщувалися ці афіши, знаходилися біг-борди та сіті-лайти тощо. Більш того, суду не надано доказів наявності у ТОВ «Агріка ЛТД» дозволу на здійснення рекламної діяльності.
Так, відповідно до ст.16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території АРК Радою Міністрів АРК, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003р., дозвіл це документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.
Таким чином, для здійснення розміщення зовнішньої реклами на рекламних конструкціях у ТОВ «Агріка ЛТД» повинен бути означений дозвіл.
Також в звіті до актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) вказано, що ТОВ «Агріка ЛТД» надавало послуги з координації орендної діяльності, зокрема, здійснювало перемовини відносно укладання нових договорів оренди. Водночас, позивачем не надано доказів надання працівникам контрагента відповідних довіреностей на здійснення таких повноважень у правовідносинах з третіми особами, виписка яких передбачена п.2.4 договору №14-7 від 01.02.2014р. з ТОВ «Агріка ЛТД», а, отже, не можливо встановити осіб, які брали участь у таких господарських операціях, та коло наданих ним повноважень.
Крім того, згідно звіту ТОВ «Агріка ЛТД» надавало позивачу послуги зі здійснення контролю за своєчасним надходженням орендної плати на поточні рахунки замовника. Проте ні в звіті, ні в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не розкрито зміст цієї послуги і не зазначено яким чином контрагент міг таке здійснювати, тим паче, що означена послуга стосується банківських рахунків позивача і своєчасність зарахування на них коштів проводиться банківськими установами. Представник позивача у судовому засіданні також не зміг пояснити яким чином надавалася вказана послуга.
При цьому судом встановлено, що ТОВ «ОСОБА_3 ЛТД» укладено договори на обслуговування торгівельних площ від 01.01.2013р. №01/01/13 з ТОВ «Діалог-2007», на обслуговування обладнання від 01.11.2012р. №01/11/12-1-ТО з ТОВ «Альтаір-ХХІ», надання послуг з обслуговування торгівельних площ від 01.11.2012р. №Обсл-01/11/12-1 з ТОВ БІК «Дафі» та від 01.01.2012р. №01012012-2 з ТОВ «Ліз-Трейд», згідно яких вищеозначені підприємства є замовниками, а позивач виконавцем, який бере на себе зобовязання з надання послуг, що є аналогічними послугам, які доручало ТОВ «ОСОБА_3 ЛТД» виконувати ТОВ «Агріка ЛТД» за договором №14-7 від 01.02.2014р. та на тих самих площах в ТРЦ «Дафі» м. Дніпропетровськ, бул. Зоряний, 1а; в ТРЦ «Дафі» м. Харків, вул. Героїв праці, 9 та в БЦ «ОБІ» с. Циркуни, Харківський район, Харківська область, вул. Кутузівська, 19-В (а.с.78-90).
Слід зазначити, що умовами вказаних договорів встановлено, що позивач, як виконавець, має право залучати третіх осіб для виконання окремих робіт з метою досягнення максимального ефекту від надання послуг по цих договорах лише за згодою замовника.
Зважаючи на те, що ТОВ «Агріка ЛТД» залучалася ТОВ «ОСОБА_3 ЛТД» за договором №14-7 від 01.02.2014р. фактично як третя особа для виконання робіт за договорами від 01.01.2013р. №01/01/13 з ТОВ «Діалог-2007», від 01.11.2012р. №01/11/12-1-ТО з ТОВ «Альтаір-ХХІ», від 01.11.2012р. №Обсл-01/11/12-1 з ТОВ БІК «Дафі» та від 01.01.2012р. №01012012-2 з ТОВ «Ліз-Трейд», позивач мав отримати згоди вказаних субєктів господарювання замовників на таке залучення ТОВ «Агріка ЛТД», однак, такі згоди суду надані не були.
До того ж, виходячи зі змісту послуг, що надавалися ТОВ «Агріка ЛТД», зокрема, щодо рекламування, за таких обставин зміст реклами та дизайн на флайєрах, афішах, біг-бордах, сіті-лайтах, програма промо-заходів тощо повинні були узгоджуватися не лише з ТОВ «ОСОБА_3 ЛТД», а із ТОВ «Діалог-2007», ТОВ «Альтаір-ХХІ», ТОВ БІК «Дафі» та ТОВ «Ліз-Трейд», як з основними замовниками таких послуг, однак, доказів наведеного не надано.
Також судом встановлено, що станом на час розгляду справи позивачем не було оплачено послуги ТОВ «Агріка ЛТД» за договором №14-7 від 01.02.2014р. і за ТОВ «ОСОБА_3 ЛТД» обліковується заборгованість перед вказаним субєктом господарювання на суму 5729600,00грн.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що сукупність наданих доказів не підтверджує факт реальності здійснення господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «Агріка ЛТД».
Наявність податкових накладних, за відсутності інших первинних документів, які відображають реальний економічний зміст господарських операцій, підтверджують прийняття та передачу матеріалів та інвентарю, а також рух коштів платника податків, не дає останньому права формувати на підставі таких податкових накладних свій податковий кредит.
Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність віднесення платником податків до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними в рамках таких господарських операцій, незважаючи на наявність у останнього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного податкового законодавства.
Тим більше, що приписи абз.2 п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України прямо забороняють платнику податків формувати показники податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених первинними документами, регістрами бухгалтерського обліку, фінансової звітності та іншими документами, пов'язаними з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на те, що ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.
Оскільки позивачем при подачі цього адміністративного позову, який носить майновий характер, було сплачено лише частину судового збору у розмірі 487,20грн. (а.с.2), з нього має бути стягнута решта суми судового збору у розмірі 4384,80грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ЛТД» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6