Справа № 822/244/15
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/244/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського В.К.
при секретаріНаумець А.Г.
за участі: представника позивача представника відповідачаОСОБА_3 Коваль І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 м. Хмельницький до ККрасилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.01.2015 року № Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції (Теофіпольського відділення) Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про грошове зобов'язання в сумі 33541,42 грн., і застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 8385,36 грн., та податкове повідомлення-рішення від 15.01.2015 року № Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції (Теофіпольського відділення) Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 3354,14 грн.

Свій позов позивач мотивує тим, що на підставі акту невиїзної перевірки № 85/1701/ від 25 грудня 2014 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.01.2015 року яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 41926,78 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 33541,42 грн., і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 8385,36 грн., та податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 3354,14 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3354,14 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення прийняті без достатніх правових підстав, тому їх необхідно визнати незаконними та скасувати, враховуючи наступне.

Між позивачем та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір для купівлі нерухомості. На кінець 2012 року у позивача виник борг по виплаті кредиту. На заяву відповідача про можливість списання боргу банк повідомив, що право вимоги за кредитом відступлене ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс». В свою чергу новий кредитор позивача-ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомило його, що набуло права вимоги на кредит та запропонувало варіант врегулювання боргу шляхом внесення відступного в сумі 46500 доларів США, або 371674 грн.

Позивач погодився на таку пропозицію, сплатив вказану суму відступного та отримав повідомлення кредитора про відсутність будь-яких претензій за кредитним договором, а також йому було повідомлено, що відомості про анулювання (прощення) боргу направленні до податкового органу.

При зверненні позивача до податкового органу йому було рекомендовано заповнити декларацію про майновий стан і доходи в якій він вказав суму прощеного боргу. На підставі такої декларації позивач отримав від податкового органу податкову вимогу № 5157-22 від 10.11.2014 року про сплату податкового боргу в сумі 33371,42 грн.

Вважаючи, що ніякого доходу в 2013 році він не отримав, позивач подав в листопаді 2014 року уточнюючу декларацію про майновий стан і доходи в якій вказав про відсутні відомості про доходи після чого відповідачем проведена документальна невиїзна позапланова перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету та прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

ЦК України передбачає окремі способи припинення зобов'язання в тому числі і внаслідок передання боржником кредиторові відступного.

Припинення зобов'язання переданням відступного не було самостійним рішенням кредитора, а результатом взаємної домовленості сторін.

Укладений додатковий договір від 19.04.2013 року повністю відповідає правилам статті 600 ЦК України і не є анулюванням (прощенням) боргу, оскільки відповідно до статті 605 ЦК України прощення боргу є безумовним одностороннім правочином, тоді як між кредитором та позивачем відбулось припинення зобов'язань за згодою сторін внаслідок передання відступного боржником кредитору.

Таким чином відповідач невірно застосував пункт д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України яка вказує, що доходом може бути тільки дохід отриманий як додаткове благо у випадку прощення (анулювання) банком боргу за його власним рішенням до закінчення строку позовної давності.

Також необхідно враховувати, що визначення поняття доходу від анулювання (прощення) боргу у Податковому кодексі України не існує. Позивач фактично виплатив кошти за кредитним договором тому будь-яких доходів у вигляді додаткового блага не отримав, а отримав лише збитки пов'язані з девальвацією національної валюти.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Основною ознакою доходу платника податку як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі, тому припинення зобов'язання шляхом передання відступного не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснивши суду, що на підставі акту невиїзної перевірки № 85/1701/ від 25 грудня 2014 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 14.01.2015 року яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 41926,78 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 33541,42 грн., і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 8385,36 грн., та податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 3354,14 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3354,14 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення прийняті без достатніх правових підстав, тому їх необхідно визнати незаконними та скасувати, враховуючи наступне.

Між позивачем та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір для купівлі нерухомості. На кінець 2012 року у позивача виник борг по виплаті кредиту. На заяву відповідача про можливість списання боргу банк повідомив, що право вимоги за кредитом відступлене ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс». В свою чергу новий кредитор позивача-ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомило його, що набуло права вимоги на кредит та запропонувало варіант врегулювання боргу шляхом внесення відступного в сумі 46500 доларів США або 371674 грн.

Позивач погодився на таку пропозицію, сплатив вказану суму відступного та отримав повідомлення кредитора про відсутність будь-яких претензій за кредитним договором, а також йому було повідомлено, що відомості про анулювання (прощення) боргу направленні до податкового органу.

При зверненні до податкового органу позивачу було рекомендовано заповнити декларацію про майновий стан і доходи в якій він вказав суму прощеного боргу. На підставі такої декларації позивач отримав від податкового органу податкову вимогу № 5157-22 від 10.11.2014 року про сплату податкового боргу в сумі 33371,42 грн.

Вважаючи, що ніякого доходу в 2013 році він не отримав, позивач подав в листопаді 2014 року уточнюючу декларацію про майновий стан і доходи в якій вказав про відсутні відомості про доходи після чого відповідачем проведена документальна невиїзна позапланова перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету та прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

ЦК України передбачає окремі способи припинення зобов'язання в тому числі і внаслідок передання боржником кредиторові відступного.

Припинення зобов'язання переданням відступного не було самостійним рішенням кредитора, а результатом взаємної домовленості сторін кредитного договору.

Укладений додатковий договір від 19.04.2013 року повністю відповідає правилам статті 600 ЦК України і не є анулюванням (прощенням) боргу, оскільки відповідно до статті 605 ЦК України прощення боргу є безумовним одностороннім правочином, тоді як між кредитором та позивачем відбулось припинення зобов'язань за згодою сторін внаслідок передання відступного боржником кредитору.

Таким чином відповідач невірно застосував пункт д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України яка вказує, що доходом може бути тільки дохід отриманий як додаткове благо у випадку прощення (анулювання) банком боргу за його власним рішенням до закінчення строку позовної давності.

Також необхідно враховувати, що визначення поняття доходу від анулювання (прощення) боргу у Податковому кодексі України не існує. Позивач фактично виплатив кошти за кредитним договором тому будь-яких доходів у вигляді додаткового блага не отримав, а отримав лише збитки пов'язані з девальвацією національної валюти.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Основною ознакою доходу платника податку як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі, тому припинення зобов'язання шляхом передання відступного не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, пояснивши суду, що податкове повідомлення-рішення № від 14.01.2015 року яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 41926,78 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 33541,42 грн., і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 8385,36 грн., є законним, прийнятим за результатами проведеної перевірки, якою встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме: позивач не сплатив податок з доходів фізичних осіб з доходів у вигляді додаткового блага.

Податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 3354,14 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3354,14 грн., прийняте внаслідок некоректної роботи інформаційної системи «Податковий блок», але контролюючий орган не може самостійно його скасувати.

За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (пункт 1.1 статті 1).

Пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України визначено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів-центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Згідно підпунктів 19.-1.1.2 пункту 19.-1.1 статті 19 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції як контроль за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок проведення перевірок визначений главою 8 Податкового кодексу України.

Пунктом 75.1, підпунктом 75.1.2 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок встановлений статтею 78 Податкового кодексу України.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки встановлені статтею 79 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 78.8 статті 78 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки визначений статтею 86 цього Кодексу.

Посадовою особою Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції (Теофіпольського відділення) Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_5.

Відповідно пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В зв'язку з тим, що при проведені перевірки встановлено порушення позивачем податкового законодавства, відповідач склав акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податку за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року» № 85/1701/ від 25.12.2014 року.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки-протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно пунктів 58.1, 58.2 статті 58 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручаться) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (финансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 14.01.2015 року яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 41926,78 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 33541,42 грн., і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 8385,36 грн., та податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 3354,14 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3354,14 грн.

Надаючи правову оцінку вказаним податковим повідомленням-рішенням суд вважає, що відсутні правові підстави для того щоб визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.01.2015 року яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 41926,78 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 33541,42 грн., і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 8385,36 грн., а податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 3354,14 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3354,14 грн., необхідно визнати протиправним та скасувати, враховуючи наступне.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 164.1 статті 164, пункту д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а саме: занижено загальний річний оподатковуваний дохід на суму 223609,45 грн., та суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся на суму 33541,42 грн., а також пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, а саме: встановлено несвоєчасну сплату суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в періоді, що перевірявся на загальну суму 33541,42 грн., із затримкою до 30 календарних днів.

Висновки акту перевірки базуються на таких обставинах.

Позивач як платник податків отримав доходи, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу в зв'язку із укладенням додаткового договору від 19.04.2013 року до кредитного договору № 2203/0808/45-011 від 18.08.2008 року про припинення зобов'язання переданням відступного кредитору.

Перевіркою правильності визначення загального річного оподатковуваного доходу платника податків відображеного в податкових деклараціях за 2013 рік встановлено розбіжності задекларованих сум доходу платником податків та даних перевірки щодо інших доходів, а саме доходу у вигляді додаткового блага відповідно до пункту д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції статті яка діяла на дату прийняття додаткового договору № 2203/0808/45-011 від 19.04.2013 року), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Із змісту вказаної норми Податкового кодексу України вбачається, що обов'язок позивача як платника податку самостійно сплатити податок на доходи з фізичних осіб із отриманих доходів у вигляді анульованого (прощеного) кредитором боргу та обов'язок відобразити їх у річній податковій декларації виникає за сукупності таких умов:

-анулювання (прощення) боргу кредитором повинно бути проведено за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності;

-кредитор зобов'язаний повідомити платника податку-боржника про анулювання (прощення) боргу, а саме: рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу;

-кредитор зобов'язаний суму анульованого (прощеного) боргу включити до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).

Статтею 165 Податкового кодексу України передбачено доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Між позивачем та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року, згідно якого позивач як позичальник отримав грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 68300 доларів США на для здійснення розрахунків по договору купівлі-продажу житлової квартири.

Для забезпечення належного виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов'язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, між позивачем та ВАТ «Сведбанк» укладено іпотечний договір № 2203/0808/45-011-Z-1 від 18 серпня 2008 року.

На кінець 2012 року у позивача виник борг по виплаті кредиту, в зв'язку з чим він 11.10.2012 року письмово звернувся до ВАТ «Сведбанк» з проханням викупити квартиру яка знаходиться в заставі за її оціночною вартістю, а решту заборгованості списати.

На заяву позивача про можливість списання боргу він отримав спільну письмову відповідь № 0040331 від 14 грудня 2012 року від ТОВ «Факторингової компанії «Вектор Плюс», та ТОВ «Кредитні ініціативи» про те, що 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило право вимоги за кредитним договором позивача ТОВ «Ф К «Вектор Плюс».

В свою чергу ТОВ «Ф К «Вектор Плюс» за договором факторингу від 28 листопада 2012 року відступило право вимоги за кредитним договором позивача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», таким чином, починаючи з 28 листопада 2012 року обов'язки позивача за кредитним договором він повинен виконувати на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Новий кредитор позивача-ТОВ «Кредитні ініціативи» своїм листом № 16005 від 26.02.2013 року повідомило його, що набув права грошової вимоги за кредитним договором № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року, заборгованість по якому складає 77324 доларів США та запропонувало варіант врегулювання боргу шляхом припинення зобов'язань за кредитним договором № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року, внесенням позивачем відступного в сумі 46500 доларів США.

Позивач погодився на таку пропозицію, підписав додатковий договір від 19 квітня 2013 року до кредитного договору № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року про припинення зобов'язання переданням відступного.

У вказаному договорі зазначено, що станом на 19 квітня 2013 року загальна сума заборгованості позивача за кредитним договором складає 595283,95 грн., що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить суму еквівалентну 74475,66 доларів США.

Відступним за додатковим договором є кошти в сумі 371674,50 грн., що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить суму еквівалентну 46500 доларів США.

Позивач сплатив вказану суму відступного за додатковим договором та отримав від ТОВ «Кредитні ініціативи» письмове повідомлення № 31759 від 19.04.2013 року про відсутність боргу та будь-яких претензій за кредитним договором із сторони кредитора, а також йому було повідомлено, що він отримав дохід у вигляді прощення боргу в сумі 223609,45 грн., що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить суму еквівалентну 27975,66 доларів США і що відомості про анулювання (прощення) боргу в сумі 223609,45 грн., направленні до податкового органу.

Позивач подав до державного податкового органу за місцем проживання податкову декларацію про майновий стан і доходи № від 05.11.2014 року в якій він вказав інші доходи отримані у 2013 році в сумі 223609,45 грн., та суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 33541,42 грн.

В послідуючому вважаючи, що ніякого доходу в 2013 році він не отримав, позивач подав 26 листопада 2014 року уточнюючу декларацію про майновий стан і доходи № в якій уже не вказав відомості про інші доходи отримані у 2013 році в сумі 223609,45 грн.

На підставі декларації № від 05.11.2014 року позивач отримав від відповідача податкову вимогу № 5157-22 від 10.11.2014 року про сплату податкового боргу в сумі 33371,42 грн.

ТОВ «Кредитні ініціативи» на виконання пункту д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України подало до Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції (Теофіпольського відділення) податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку форми № 1-Д Ф за 2013 рік, у якій відобразило нарахований та виплачений дохід за ознакою доходу 126 (дохід отриманий платником податку у вигляді додаткового блага) в якому зазначило, що позивач-ОСОБА_5, отримав дохід в сумі 223609,45 грн.

Контролюючий орган в свою чергу направив на адресу ТОВ «Кредитні ініціативи» письмовий запит № 2376/7/22-17-01 від 24.07.2014 року яким просив надати інформацію та її документальне підтвердження про отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага.

У відповідь на такий запит ТОВ «Кредитні ініціативи» своїм листом № 2014/07/Б-30 від 30.07.2014 року повідомило відповідача про всі обставини отримання позивачем додаткового блага у вигляді анульованого (прощеного) боргу за кредитним договором та надало копії документів які об'єктивно підтверджують таку інформацію.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач дійшов правильного висновку щодо того, що позивач порушив пункт д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а саме: занизив за 2013 рік загальний річний оподатковуваний дохід на суму 223609,45 грн., та суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся на суму 33541,42 грн., так як внаслідок укладення додаткового договору від 19 квітня 2013 року до кредитного договору № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року про припинення зобов'язання переданням відступного кредитору в сумі 371674,50 грн., що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить суму еквівалентну 46500 доларів США, позивач отримав дохід як додаткове благо у вигляді прощення боргу в сумі 223609,45 грн., що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить суму еквівалентну 27975,66 доларів США.

Кредитор позивача-ТОВ «Кредитні ініціативи» прийняло рішення про анулювання (прощення) суми боргу позивача самостійно, таке рішення не пов'язане з процедурою банкрутства кредитора, а також прийнято до закінчення строку позовної давності.

Оскільки ТОВ «Кредитні ініціативи» як кредитор позивача уклало із позивачем додатковий договір від 19 квітня 2013 року до кредитного договору № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року про припинення зобов'язання переданням відступного, надало позивачу особисто під підпис повідомлення № 31759 від 19.04.2013 року про анулювання (прощення) боргу та включило суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено), позивач як боржник зобов'язаний був самостійно сплатити податок з таких доходів та відобразити його у річній податковій декларації, чого не зробив, тому відповідач, виконуючи функції контрольного органу, за результатами проведеної перевірки провів відповідні нарахування та збільшив позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 41926,78 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 33541,42 грн., і застосував штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 8385,36 грн.

Суд при вирішенні спору не бере до уваги обставини викладені у позивачем у позовній заяві та пояснення представника позивача в судовому засіданні за таких обставин.

Згідно частин 1, 2 статті 598, статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Відповідно до статті 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Так дійсно за змістом статтей 600, 605 ЦК України припинення зобов'язання внаслідок передання боржником кредиторові відступного та внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків мають правові відмінності у способах припинення зобов'язання та волевиявлення сторін, на які звернув увагу представник позивача, зокрема на те, що прощення боргу є безумовним одностороннім правочином, тоді як між кредитором та позивачем відбулось припинення зобов'язань за згодою сторін внаслідок передання відступного боржником кредитору.

Разом з тим такі правові відмінності способів припинення зобов'язання не впливають на застосування контролюючим органом пункту д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України при визначенні податкових зобов'язань позивача як платника податків, оскільки вказана правова норма цього Кодексу пов'язує самостійність рішення кредитора про припинення зобов'язання боржника тільки з процедурою банкрутства і ніяким чином не з правилами припинення зобов'язання, передбаченими ЦК України, тому який договір в плані цивільно-правових відносин був укладений кредитором з боржником для припинення зобов'язань для вирішення питання про оподаткування отриманого платником податку доходу як додаткового блага, ролі не грає, головною обставиною на думку суду є те, що позивач був звільнений від обов'язку сплатити борг у повному обсязі, а саме: позивач сплатив суму відступного в розмірі 371674,50 грн., що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить суму еквівалентну 46500 доларів США, тоді як станом на 19 квітня 2013 року загальна сума заборгованості позивача за кредитним договором складає 595283,95 грн., що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить суму еквівалентну 74475,66 доларів США.

Тобто в результаті сплати відступного позивач отримав дохід у вигляді прощення боргу в сумі 223609,45 грн., що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить суму еквівалентну 27975,66 доларів США.

Виходячи з того, що відступне є платою за утримання кредитора від дій по стягненню боргу за кредитним договором в повному обсязі, тому воно не є компенсацією вартості кредиту. Тож вартість прощеного боргу за кредитним договором є безоплатно отриманим благом. А згідно з пунктом 137.10 статті 137 Податкового кодексу України суми безоплатно отриманих кредитних коштів вважаються податковими доходами на дату фактичного отримання платником податку послуги із прощення боргу за кредитним договором. Тобто вартість кредиту, щодо якого кредитор прийняв відступне, збільшує базу оподаткування боржника як платника податку.

Суд при вирішенні спору також не враховує рішення апеляційного суду Хмельницької області від 18 червня 2015 року яким визнано недійсними умови частини 1 пункту 2.1 та речення 2 пункту 3.2 додаткового договору до кредитного договору № 2203/0808/45-011 від 18 серпня 2008 року про припинення зобов'язання переданням відступного, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_5, від 19 квітня 2013 року, так як вказаним рішенням тільки підтверджується правовий характер укладеного договору про внесення боржником відступного за правилами статті 600 ЦК України, а не звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків за правилами статті 605 ЦК України.

Як зазначено вище у мотивувальній частині постанови суду, правовий характер укладеного договору між кредитором та боржником ніяким чином не впливає на порядок оподаткування платника податку, встановленого пунктом д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Оскільки кредитор позивача, провівши анулювання боргу, повністю виконав вимоги визначені пунктом д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, суд робить висновок про те, що позивач за таких обставин зобов'язаний був самостійно сплатити податок з таких доходів та відобразити дохід і суму податку до сплати у річній податковій декларації про свій майновий стан і доходи.

Враховуючи наведене, суд вважає податкове повідомлення-рішення № від 14.01.2015 року, яким відповідач збільшив позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 41926,78 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 33541,42 грн., і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 8385,36 грн.,таким, що відповідає вимогам Податкового кодексу України, тому відсутні правові підстави для того щоб визнати його протиправним та скасувати.

Податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2015 року, яким відповідач збільшив позивачу суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 3354,14 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3354,14 грн., необхідно визнати протиправним та скасувати, оскільки відповідач прийняв його внаслідок некоректної роботи інформаційної системи «Податковий блок» і у відповідача немає можливості скасувати його самостійно.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та доведений у судовому засіданні дослідженими доказами частково, тому його необхідно задовольнити частково.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 19, 20, 41, 54, 58, 75, 78, 79, 86, 164 Податкового кодексу України, ст. ст. 598, 599, 600, 605 ЦК України, ст.ст. 9, 11, 86, 159 - 163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2015 року, яким Красилівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області збільшила ОСОБА_5 м. Хмельницький суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 3354,14 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 3354,14 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 28.07.2015 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 28 липня 2015 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський
"Згідно з оригіналом" Суддя В.К. Блонський