Справа № 2а-1243/2011
Суддя: Савін О. І.
Дата ухвалення: 2011-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1243/2011
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2011 року Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савін О. І., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області про визнання неправомірними дій відповідача, зобовязання здійснити перерахунок та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу дітям війни, стягнення моральної шкоди та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області, в якому просить визнати дії відповідача неправомірними, зобов'язати УПФ України м.Южноукраїнськ здійснити нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни за період з 27 січня 2011 року по 27 липня 2011 року у сумі 1366 грн., стягнути на її користь моральну шкоду, витрати на оплату послуг адвоката та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", є дитиною війни. Згідно ст. 6 зазначеного Закону, з 1 січня 2006 року їй повинна виплачуватись щомісячна державна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, але в з січня 2011 року по липень 2011 року виплачувалась у значно меншому розмірі. Вважає, що такі дії Пенсійного Фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області є неправомірними та такими, що суперечать Конституції та Законам України. Просить суд визнати дії відповідача неправомірними, зобов'язати УПФ України м.Южноукраїнськ здійснити нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни за період з 27 січня 2011 року по 27 липня 2011 року у сумі 1366 грн., стягнути на її користь 1000 грн. моральної шкоди та витрати на оплату послуг адвоката у сумі 300 грн. та судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 11 серпня 2011 року позовні вимоги за період з 27 січня 2009 року по 08 лютого 2011 року залишені без розгляду, в звязку з пропущенням строку звернення до суду.

Заперечення Управління пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області на позовну заяву надійшли до суду 26 серпня 2011 року. В запереченні відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що хоча ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" й передбачає підвищення пенсії позивача на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, але щомісячне підвищення до пенсії дітям війни Управлінням Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську виплачувалась у розмірі 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Пенсія за віком виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України, які використовувати на інші цілі забороняється цим же Законом. В той же час, Законом України "Про соціальний захист дітей війни" передбачається фінансування встановлених ним державних соціальних гарантій за рахунок коштів Державного бюджету України, до якого кошти Пенсійного фонду України не включаються. Крім цього вважає, що не має під собою підґрунтя застосовувати Закон України N 1058-IV від 9 липня 2003 року "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" при визначенні цього підвищення, оскільки ч. 3 ст.28 вказаного Закону встановлює, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Починаючи із 22 травня 2008 року нарахування соціальної допомоги дітям війни проводиться відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" №530. І саме в такому розмірі передбачено державне фінансування. Вважає, що позивачем пропущено строк для звернення до суду за захистом своїх прав та просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заперечення відповідача, проаналізувавши положення чинного законодавства суд вважає, що наявних в справі доказів достатньо для розгляду справи в порядку скороченого провадження та приходить до такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-IV від 18 листопада 2004 року (далі по тексту Закон), ОСОБА_1 має статус дитини війни /а.с.6/.

Відповідно до ст. 6 Закону дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 3 Закону державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

В запереченнях відповідач вказує, що доплата позивачу як дитині війни проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", яка набрала чинності з 22.05.2008 року. В пункті 8 зазначеної постанови передбачено, що дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірах: з 22.05.2008 року 48,10 грн., з 01.07.2008 року 48,20 грн., з 01.10.2008 року 49,80 грн.

Відповідно до довідки управління ПФУ в м. Южноукраїнську №3158 від 01 серпня 2011 року та довідки №3411 від 23 серпня 2011 року ОСОБА_1 у відділі пенсійного забезпечення управління Пенсійного фонду України м. Южноукраїнська отримує разом з пенсією надбавку як дитина війни у розмірі з 15.12.2007 року - 123,30 грн., з 01.01.2008 року 47,00 грн., з 01.04.2008 року 48,10 грн., з 01.07.2008 року 48,20 грн., з 01.10.2008 року по теперішній час 49,80 грн. /а.с. 5,15/.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дітям війни встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України.

Обчислення підвищення до пенсії, виходячи з розміру встановленого постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року є порушенням засад пріоритету законів над підзаконними актами, а тому розрахунок такого підвищення у 2010-2011 роках повинен здійснюватися в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

П.п. 3, 4 ст. 22, ст. 23 Бюджетного кодексу України встановлено, що Управління Пенсійного Фонду, як головний розпорядник коштів місцевого бюджету, отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у Законі про Державний бюджет України чи рішенні про місцевий бюджет.

Розмір мінімальної пенсії за віком встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" № 1058-VI від 09.07.2003 року, відповідно до якого за наявності достатнього страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст.2 ч.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

У рішенні Конституційного Суду України № 26-рп/2008 від 27.11.2008 р зазначено, що зi змiсту частини другої статті 95 Конституцiї України, якою встановлюється, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-якi видатки держави на загальносуспiльнi потреби, розмiр i цiльове спрямування цих видаткiв, випливає, що вони не можуть визначатися iншими нормативно-правовими актами. Самі ж загальносуспільні потреби, до яких належить і забезпечення права на соціальний захист громадян України, проголошений у статтi 46 Конституцiї України, передбачаються у державних програмах, законах, інших нормативно-правових актах. Визначення вiдповiдних бюджетних видаткiв у Законi про Державний бюджет України не може призводити до обмеження загальносуспiльних потреб, порушення прав людини i громадянина, встановлених Конституцiєю України, зокрема щодо забезпечення рiвня життя для осiб, якi отримують пенсiї, iншi види соцiальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, не нижчого вiд прожиткового мiнiмуму, визначеного законом.

Законом України ""Про Державний бюджет України на 2011 рік" (в редакції до 19 червня 2011 року), дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинено.

Статтею 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 750 грн., з 1 квітня - 764 грн., з 1 жовтня - 784 грн., з 1 грудня - 800 грн., отже розмір належного позивачеві підвищення, передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має складати: з січня 225 грн., з 1 квітня 229,20 грн., з 1 жовтня 235,20 грн., з 1 грудня - 240 грн.

Судом же встановлено, що з лютого 2011 року належне позивачеві підвищення до пенсії виплачувалось у розмірі, що не відповідає розміру підвищення, встановленому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином, в період дії зазначеної норми в порушення принципу пріоритетності законів, як нормативних актів вищої юридичної сили, над підзаконними актами, якими є постанови КМУ, відповідач нараховував та виплачував позивачеві підвищення до пенсії не у розмірі, встановленому ст. 6 Закону № 2195-ІV, а у розмірі, встановленому підзаконним актом - постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, яка суттєву звужує право позивача щодо розміру належного підвищення.

Тобто відповідач, виплачуючи позивачу соціальну допомогу як дитині війни в розмірі 49,80 грн. діяв неправомірно.

Проте відповідно до п.7 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", який набрав чинності 19 червня 2011 року, в 2011 році норми і положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

В силу ст. 58 Конституції України закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, колив вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно п.8 постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірах: з 22.05.2008 року 48,10 грн., з 01.07.2008 року 48,20 грн., з 01.10.2008 року 49,80 грн. Тобто, розмір підвищення з 19 червня 2011 року виплачується у розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню частково, а саме за період з 08 лютого 2011 року по 18 червня 2011 року включно.

Виходячи з положень Закону України "Про соціальний захист дітей війни", суд вважає за можливе здійснити захист порушених прав, шляхом зобовязання відповідача, здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"(в редакції до 19 червня 2011 року), а не шляхом стягнення конкретної суми, оскільки повноваження щодо нарахування такої соціальної допомоги покладено на органи Пенсійного фонду України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23, ст. 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачами дія ЦК України не поширюється, оскільки вони врегульовані Законом України "Про соціальний захист дітей війни". Позивачем не надано жодних доказів того, що діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, яку позивач просить стягнути. Тому суд вважає, що визнання судом порушення права позивача, є достатньою компенсацією заподіяної моральної шкоди.

З метою забезпечення належного захисту своїх прав на підставі ст.16 КАС України позивач при звернені до суду був вимушений користуватися платними послугами адвоката. Позивачем було сплачено 300 грн. за надання консультативних послуг по цій справі та складання адміністративного позову, що підтверджується квитанцією /а.с. 7/. Правова допомога в силу ст.90 КАС України має покладатися на сторін судового процесу, а відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката у розмірі 150,00 грн.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження виконуються негайно.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163, 167, 183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області щодо нездійснення перерахунку та виплат ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 08 лютого 2011 року по 18 червня 2011 року включно.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Южноукраїнську Миколаївської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" за період з 08 лютого 2011 року по 18 червня 2011 року включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 державне мито у розмірі 3 (три) гривні 40 копійок, сплачене ним при зверненні до суду за квитанцією № 41 від 28.07.2011 р. та витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката у розмірі 150 (сто п'ятдесят) гривень.

В позовних вимогах в частині виплати ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" після 18 червня 2011 року та в частині стягнення твердої грошової суми і 1000 гривень моральної шкоди - відмовити.

В силу ч. 1 ст. 256 КАС України допустити негайне виконання постанови суду, в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Южноукраїнський міський суд протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_2