Справа № 643/4734/13-а
Суддя: Задорожна А. М.
Дата ухвалення: 2013-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2013 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Задорожної А.М.,

за участю секретаря судового засідання Тугайбей В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, зобовязання перерахунку та виплати державної соціальної допомоги як особі, яка має статус дитини війни,

встановив:

ОСОБА_1 07 грудня 2009 року звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому просила: відновити пропущений строк для звернення до суду з захистом порушених прав, свобод та інтересів за період 01.01.2006 року по 31.12.2008 року; зобовязати відповідача здійснити їй перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та провести відповідні нарахування і виплати на її користь недоплачену їй, як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року. /а.с. 3-4/

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 статті 28 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне старування та провести відповідні виплати з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. /а.с. 14-16/

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2011 року постанову Московського районного суду м. Харкова 05.02.2010 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 19 березня 2013 року постанову Московського районного суду м. Харкова 05.02.2010 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2011 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії у частині задоволення позовних вимог за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 06 грудня 2008 року скасувати, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. У решті рішення судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін. /а.с. 77-79/

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з 1 січня 2006 року їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до п. 2.1 Постанови правління Пенсійного фонду України Про затвердження Положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах від 30 квітня 2002 року№8-2, основним завданням органів Пенсійного фонду України є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюється за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Таким чином, виплати підвищення до пенсії повинна здійснюватися відповідачем. 15.10.2009 р. нею було надіслано заяву до відповідача про надання фактичної інформації щодо нарахування та виплати соціальної допомоги, а саме надбавки до пенсії за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, відповідно до ЗУ Про соціальний захист дітей війни. З листа відповідача від 22.10.2009 року їй стало відомо, що згідно зі статтею 6 зазначеного Закону з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком в повному обсязі їй не виплачується. Нарахування та виплата щомісячної надбавки до пенсії здійснювалась відповідачем в супереч діючого законодавства України. Таким чином, їй тільки з листа стало відомо про порушення її прав з боку відповідача. Верховна Рада України своїм Законом України №3235-IV від 20.12.2005 року Про Державний бюджет України на 2006 рік стаття 77 та стаття 110, призупинила дію ст. 6 Закону України №2195- IV від 18 листопада 2004 року Про соціальний захист дітей війни. Положення ст. 22 Конституції України передбачають заборону звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. ОСОБА_2 України Про Державний бюджет України на 2006 рік дію статті 6 Закону на 2006 рік, було грубо порушено положення основного закону України, вона вважала, що відповідач повинен був зобовязаний здійснити нарахування державної соціальної допомоги в розмірі 30 відсотків за 2006 рік, відповідно до ст.. 22 Конституції України, де вказано, що органи державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України №489-V від 19.12.2006 року Про Державний бюджет України на 2007 рік, стаття 71, пункт 12 призупинила дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Однак Конституційний Суд України своїм рішенням №6-рп/2007 від 9 липня 2007 року по справі №1-29/2007, керуючись статтями 147, 150, 152 Конституції України та статтями 45, 51, 61, 63, 65 Закону України Про Конституційний Суд України, вирішив: пункт 1. Визнати такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік пункт 12 статті 71, яким зупинено дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, пункт 3 положення статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік №489- V від 19.12.2006 року визнані неконституційними. Пункт 6 рішення Конституційного Суду є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України Про соціальний захист дітей війни державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Згідно частини 2 статті 19 та частини 3 статті 22 Конституції України органи державної влади та органами місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При прийнятті законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Пунктом 41 другого розділу Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік статтю 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни викладено в новій редакції, а саме: дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22.05.2008 р. положення ст. 67 розділу 1 пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12, пункту 35, пунктів 36-100 розділу 2 Внесення змін до деяких законодавчих актів України визнані такими, що не відповідають Конституції України. Згідно п. 8 постанови КМУ №530 від 28.05.2008 року Про деякі питання захисту окремих категорій громадян дітям війни до пенсії або щорічної довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня 48,1 грн., з 1 липня 48,2 грн., та з 1 жовтня 49,8 грн. З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, а також враховуючи постанову пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя від 01.11.1996 року, в якій зазначено, що оскільки Конституція України має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативного акту з точки зору його відповідності Конституції, а також чинному законодавстві, але не суперечить їй. Таким чином, положення п. 41 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік втратило чинність 22 травня 2008 року. Вважала, що невиплата їй соціальної допомоги в розмірі, передбаченому статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, є протиправною і такою, що суперечить Конституції та законам України. Попри те, що Конституція України, як закон прямої дії, має вищу юридичну силу, а рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржено, відповідач, як орган владних повноважень, не здійснив виплату належної їй допомоги в розмірі, передбаченим ст.. 6 Закону та гарантованої Конституцією України за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, чим грубо порушив її права. Розмір соціальної допомоги відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни встановить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно із Законом України Про Державний бюджет на 2006 рік, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 1 січня-350 гривень, з 1 квітня-359 гривень, з 1 жовтня-366 гривень. Згідно із Законом України Про Державний бюджет на 2007 рік, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить; з 1 січня-380 гривень, з 1 квітня-406, гривень, з 1 жовтня-411 гривень. Згідно із Законом України Про Державний бюджет на 2008 рік, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить; з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481, гривень, з 1 липня - 482 гривень, з 1 жовтня 498 гривень. Позивач, посилаючись на ст.ст. 99, 100 КАС України, просив суд поновити пропущений строк для звернення з адміністративним позовом, пояснюючи це тим, що про обмеження його прав шляхом прийняття окремих неконституційних положень нормативно-правових актів вищої сили, Законів України, йому стало відомо лише після висвітлення рішення Конституційним Судом України 9 липня 2007 року.

Начальника управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова ОСОБА_3 направила заперечення проти позову та просила відмовити у задоволенні позову, судове засідання провести за відсутності представника.

Відповідач у запереченнях зазначив, що соціальне забезпечення, яким встановлено статус Дитина війни здійснюється відповідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, яка передбачає, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне утримання, чи державна соціальна допомога підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Ст. 110 Закону України Про Державний бюджет на 2006 рік від 20 грудня 2005 року №3235-IV встановлювала, що пільги дітям війни, передбачені аб. 7 ст. 5 Закону України Про соціальний захист дітей війни, запроваджується у 2006 році поетапно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з комітетом Верховної Ради з питань бюджету.

Згідно Закону України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік від 19 січня 2006 року №3367-IV внесено зміни в статтю 11 Закону Про Державний бюджет України на 2006 рік встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом 7 статі 5 Закону України Про соціальний захист дітей війни, запроваджуються з 1 січня 2006 року, а пільги, встановлені статтею 6 цього Закону у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у 1-му півріччі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Норми статті 110 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік у відповідності до Бюджетного кодексу України мають дію в часі, тобто діють тільки на протязі одного бюджетного року.

Згідно п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6рп/2007 було визнано такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 12 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, яким було припинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням статті 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, яка передбачала що в 2007 році підвищення пенсій або щомісячного грошового утримання, яке виплачується замість пенсії, згідно із ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни виплачується особам які є інвалідами, окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, в розмірі 50% від розміру, надбавки, встановленої для учасників війни.

Стаття 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачає, що фінансове забезпечення державних соціальних для дітей війни гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пенсійний Фонд України діє на підставі Положення Про Пенсійний Фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року №1261. Відповідно до п.8 зазначеного Положення бюджет Пенсійного фонду України формується з чітко визначених джерел і щороку затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частина 3 ст. 4 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування закріплює, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються умови, норми та порядок пенсійного забезпечення та джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення.

Частина 2 статті 72 Закону №1058 встановлює норму, згідно якої кошти Пенсійного фонду України не включаються до Державного бюджету України. В частині 1 статті 5 Закону №1058 зазначено, що цей ОСОБА_2 регулює відносини, які виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватись на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Стаття 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни суперечить Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині визначеного мінімального розміру пенсії за віком та спрямування коштів на виплату допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за наявності достатнього страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком для осіб, які втратили працездатність, встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом. Ч.3 ст. 28 цього Закону встановлює норму, згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою, застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Для розрахунку доплати до пенсії особам, яким встановлено статус дитина війни, величина мінімальної пенсії за віком на законодавчому рівні не встановлена, також відсутній механізм реалізації положень ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Виплата державної соціальної допомоги у відповідності до Закону України Про соціальний захист дітей війни не відноситься до жодного з переліку використання коштів Пенсійного фонду.

Листом від 31 серпня 2007 року №21-46-561 Міністерство юстиції України також зазначає, що мінімальний розмір пенсій за віком, зазначений у ст. 28 Закону №1058, встановлюється виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Питання, повязані з підвищенням пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, слід вирішувати шляхом внесення змін до Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Такі зміни до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни і були внесені згідно пункту 2 частини 41 статті 85 розділу 11 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2007 року №107-VI. Стаття 6 викладена в новій редакції, а саме: Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про соціальний статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту до пенсій або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, дане підвищення проведення за їх вибором згідно одного з законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008 вищезазначені зміни визнані неконституційними.

З 22 травня 2008 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян № 530 від 28 травня 2008 року, де, з метою збереження рівня соціального захисту окремих категорій громадян, у п.8 Кабінет Міністрів України постановив, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення провадиться у таких розмірах: з 22 травня 2008 року 48,10 грн., з 1 липня 2008 року - 48,20 грн. та з 1 жовтня 2008 року 49,80 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 наполягала на задоволенні позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. Крім того, просила поновити їй строк на звернення до суду посилаючись на те, що 05.11.2008 року вона звернулася Харківського окружного адміністративного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, однак провадження за її позовом відкрито не було, а справу передано на розгляд до Харківського районного суду Харківської області. 27 серпня 2008 року вона звернулася з заявою до голови Харківського районного суду Харківської області, але відповіді щодо місцезнаходження її позову вона не отримала, внаслідок чого звернулася до Московського районного суду м. Харкова з аналогічним позовом. Також вона зазначила, що 23 вересня 2007 року вона знаходилась на лікуванні та не могла самостійно рухатись, вона є особою похилого віку, хворіє на ряд тяжких захворювань, а тому не могла своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав.

Представник відповідача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 09.01.2013 №117, заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. Також просив застосувати положення ст. 100 КАС України та відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачка пропустила строки для звернення до адміністративного суду.

Вислухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що позивач має статус Дитини війни, що підтверджується копією паспорта та копією пенсійного посвідчення, доданих до матеріалів справи.

ОСОБА_1, як дитина війни, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідачем не здійснювалось зазначених виплат.

Згідно довідки начальника управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, ОСОБА_1перебуває на обліку у управлінні та отримує пенсію за віком.

Виходячи із встановлених обставин при дослідженні доказів у їх сукупності, приходжу до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 за № 6-рп/2007, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п. п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, яким зупинено дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 за № 10-рп/2008, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п. п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. п. 41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України та дат ухвалення рішень Конституційним Судом України, управління Пенсійного фонду України в Московському районі Харківської області повинно було нараховувати та сплачувати позивачці доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішень щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, п. 41 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ці норми втратили чинність та не підлягали застосуванню.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, суд зазначає наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивачка, відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачкою конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Безпідставним є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду, суд вважає необхідним, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність УПФУ в Московському районі Харківської області, по не виконанню з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 06 грудня 2008 року приписів статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, яка призвела до порушення прав позивачки на своєчасне нарахування та отримання доплати до пенсії.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 46 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

За змістом ч. 3 ст. 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи Кодексом адміністративного судочинства України та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, ніж річний строк передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України.

Суд відхиляє клопотання відповідача про відмову в задоволенні позову через пропущення строку на звернення до адміністративного суду, виходячи з наступного.

05.11.2008 року позивача звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, однак провадження за її позовом відкрито не було, а справу передано на розгляд до Харківського районного суду Харківської області. 27 серпня 2008 року вона звернулася з заявою до голови Харківського районного суду Харківської області, але відповіді щодо місцезнаходження її позову вона отримала, внаслідок чого звернулася до Московського районного суду м. Харкова з аналогічним позовом. Також позивачка 23 вересня 2007 року знаходилась на лікуванні та не могла самостійно пересуватися, вона є особою похилого віку, хворіє на ряд тяжких захворювань, а тому не могла своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав.

Дані обставини свідчать про наявність підстав для поновлення строку для звернення до адміністративного суду, оскільки позивачка була позбавлена можливості звернутися до суду з метою захисту своїх порушених прав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст. ст. 3, 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст. ст. 6-14, 71, 94, 99, 159-163, 167 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до адміністративного суду за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 06 грудня 2008 року.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова щодо невиконання з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 06 грудня 2008 року вимог Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком в розмірі, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та провести відповідні виплати з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 06 грудня 2008 року, з урахуванням фактично сплачених сум.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Задорожна А.М.