Справа № 30452/10
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2011-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2011 р. справа № 2-633/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Кіровоградської області на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2010 року у справі №2-633/2010 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Кіровоградської області про зобовязання здійснити перерахунок щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,-

ВСТАНОВИЛА:

22.07.2010 р. позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, у якому просив зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щомісячну виплату за період з 2007 року по липень 2010 року.

Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2010 року (суддя Безуматов М.В.) позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Кіровоградської по ненарахуванню ОСОБА_2 підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.07.2010 р.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період часу з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.07.2010р., з урахуванням здійснених виплат.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Дана адміністративна справа розглянута судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Кіровоградської області.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006 р., позивач набув статусу «Дитина війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених цим Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 01.01.2006 р. дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Як особі, що має статус «Дитина війни», позивачу у 2007 році не призначалося, не нараховувалося та не виплачувалося підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а з 2008 року вказаний вид підвищення до пенсії призначався позивачу та виплачувався частково, у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до суду з позовом 22.07.2010 р. (а.с. 3), в порядку вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Постанова суду першої інстанції винесена у відповідності з нормами Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з ухваленням Конституційним Судом України рішення від 09.09.2010 № 19-рп/2010, тому на час звернення позивача до суду вимоги ст. 99 КАС України, стосовно вказаної позовної заяви, розповсюджуватися не могли.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно не застосовано ст. 99 КАС України при викладених обставинах, приймаючи судове рішення відповідно до норм КАС України, оскільки з 09.09.2010 р., відповідно до рішення Рішення Конституційного Суду України №19-рп/2010, вказаний позов підлягав розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає, що порушене право позивача за визначений ним період підлягає захисту.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» змінено, встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту»).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На 2009, 2010 роки дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не обмежена.

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.00, в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивачу повинно здійснюватись нарахування та виплата підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Передбачене ч. 3 ст. 28 цього Закону застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, розмір підвищення до пенсії особам, які мають статус «Дитина війни», передбачений ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», повинен обчислюватись виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, який встановлено чинним законодавством на кожний бюджетний рік.

Відсутність грошових коштів на виплату підвищення до пенсії в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус «Дитина війни», права на отримання такої надбавки. Закон України не обмежує таке право наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Тобто, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та виніс законне та обґрунтоване рішення, що не дає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Однак, зобовязуючи відповідача здійснити відповідне перерахування, суд першої інстанції неправильно визначив початкові та кінцеві дати, з яких і до яких має здійснюватись такий перерахунок.

При цьому, не було враховано, що згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статей 95, 96 Конституції України, предметом регулювання Закону України «Про Державний бюджет України»є встановлення доходів та видатків на загальносуспільні потреби.

Закон «Про Державний бюджет України»є правовим актом, зміст якого згідно з Законом України «Про бюджетну систему України»чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду.

Такий закон затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

За своєю суттю він є спеціальним законом, оскільки регламентує специфічну сферу суспільних відносин. Виключно ним визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування. Дія закону «Про Державний бюджет України»обмежена календарним роком, регулярно здійснюються звіти і контроль за його виконанням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції слід змінити, зобовязавши Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період часу з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р. по 31.12.2009р. та з 01.01.2010 р. по 31.07.2010р., з урахуванням здійснених виплат.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2010 року у справі № 2-633/2010 змінити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період часу з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р. по 31.12.2009р. та з 01.01.2010 р. по 31.07.2010р., з урахуванням здійснених виплат.

В іншій частині постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2010 року у справі № 2-633/2010 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко