Справа № 26006/10
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2011-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2011 р. справа № 2а-1089/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Нагорної Л.М. Сафронової С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу управління управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2010 року позивач звернувся до суду з вимогами, в яких просив визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити йому надбавки до пенсії згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 09.07.2007 року по день розгляду справи в суді.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати нарахування позивачу пенсії, підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком у період з 01.02.2009 року у розмірах менших, ніж це передбачено ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу за період з 01.02.2009 року по 24.02.2010 року суму пенсії, підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком, розрахованої відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і законодавчо встановленого розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на час виплати, з відрахуванням отриманих сум підвищення до пенсії у вказаний період. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та відмовити в задоволені позовних вимог посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни має статус дитини війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні і має право відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дане право позивача у 2007 та 2008 роках обмежувалось положеннями Закону України Про державний бюджет на відповідні роки.

Проте, рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року та № 10-рп від 22 травня 2008 року положення даних законів визнані неконституційними.

Отже, права відповідача відновлені відповідно з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року. Проте відповідні перерахунки у 2007 та 2008 роках відповідач не здійснював. Підстави для перерахунку за період з січня 2007 по 9.07.2007 року, а також з січня 2008 року по 22.05.2008 року були відсутні, оскільки дії відповідача щодо невиплати у цей період підвищення до пенсії ґрунтувалися на Законі України Про Державний бюджет України на 2007 рік, та Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України відповідно, які діяли на той час.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати підвищення до пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

У 2009-2010 роках дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не призупинялася, а застосування відповідачем положень постанови КМ України № 530 від 28.05.2008 року щодо визначення розміру підвищення пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення пенсії визначений Законом України Про соціальний захист дітей війни, який має вищу юридичну силу, ніж постанова КМ України.

Висновок суду щодо застосування строку позовної давності з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 01.02.2009 року з урахуванням клопотання відповідача про застосування пропуску строку звернення до суду є обґрунтованим, оскільки позивачем поважності причини пропуску строку не доведено.

При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Василівському районі Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Василівського районного суду Запорізької області від 24 лютого 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: С.В. Сафронова