Справа № 274/2140/15-а
Суддя: Хавронюк О. Л.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/2140/15-а
Провадження №2-а/0274/90/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2015року. м.Бердичів.

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря- Лободи В.Л. ,позивачки ОСОБА_1, представника позивача-Рися В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1,ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ,

В С Т А Н О В И В :

12.05.2015 року позивачі звернулись до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції про скасування винесених щодо них постанов про стягнення виконавчого збору .В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначали , що на виконанні у відповідача знаходилось виконавче провадження по виконанню рішення Бердичівського міськрайонного суду від 27.10.2014 року про покладення обовязку не чинити перешкоди ОСОБА_3 в користуванні частиною буднку шляхом звільнення приміщень .Позивачі посилаються на те,що постанови містять посилання на їх відмову,як боржників, частково виконати рішення суду .В той же час доводи боржників щодо існування обставин,які роблять неможливим виконання судового рішення , були залишені без уваги.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, діючи в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2, підтримала позовні вимоги.Ствердила,що рішення суду вони виконали, не було звільнено тільки кухню, де знаходиться газовий котел .Позивачі не перешкоджали виконаню рішення.Представник позивачки вказав,що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.Позивачі звертались з заявами про відстрочку виконання рішення,але вони не були задоволені .Звернув увагу суду на те,що у вимозі державного виконавця про добровільне виконання рішення встановлено строк до 18.05.2014 року, в той час як постанови винесені в 2015 році.

Відповідач позов не визнав,про що надіслав письмове заперечення . Вказав, що виконавче провадження по виконанню рішення суду від 27.10.2014 року було відкрито 12.12.2014 року на підставі виконавчих листів № 274/4138/14 про покладення обовязку на позивачів не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні частиною будинку по вул..Л.Українки, 1 в с.Скраглівка Бердичівського району шляхом звільнення приміщень 1-3.1-7.1-1,1-2 та надати ключі від будинку. Постанови були вручені боржникам 19.12.2014 року.20.01.2015 року було складено акт,що приміщення звільнені,ключі не надано.30.04.2015 року було винесено постанови про стягнення з боржників виконавчого збору.Дії державного виконавця та винесені постанови відповідають ст.28 Закону України „Про виконавче провадження .

Вислухавши пояснення осіб,що брали участь у справі, дослідивши наявні в справі докази, суд прийшов до висновку про задоволення позову .

Судом встановлено,що 12.12.2014 року відповідачем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45807669,ВП № 45807744, за виконавчим листом № 274/4138/14 та надано строк ОСОБА_1,ОСОБА_2 до 19.12.2014 року для самостійного виконання рішення суду , копії постанов ОСОБА_1 була отримана 19.12.2014 року( а.с.35-38).

20.01.2015 року державним виконавцем було складено акт,згідно зх яким куліковська М.П. вказані в рішенні суду приміщення не звільнила з причин неможливості їх звільнення, оскільки у кімнатах 1-2 та 1-1 розташовані газовий котел та ванна.

24.04.2015 року відповідачем надіслано вимогу позивачам про звільнення кімнат в строк до 18.05.2014 року ( а.с.50,52).

24.04.2015 року року державний виконавець виніс постанови про стягнення з позивачів виконавчого збору(а.с.11-14) ,які отримані позивачами ,як це було встановлено в судовому засіданні,1.05.2015 року.Постанови обґрунтовані тим,що боржникам запропоновано виконати рішення у добровільному порядку ,в строк зазначений у постанові про відкриття виконавчого провадження ,боржниками у наданий строк виконавчий лист не виконано.

26.05.2015 року державним виконавцем було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження через реальне виконання рішення суду .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У пункті 6 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" надано роз'яснення, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

Згідно із частиною 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове його виконання.

Положеннями частини 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Суд також зазначає, що статтею 7 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати в своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.Правомірність рішення відповідачем не доведена.

При встановленні, що боржники самостійно не виконали рішення суду в строк встановлений державним виконавцем ,не надали документального підтвердження повного виконання рішення суду, але при відсутності даних що вони мали реальну можливість у строк до 19.12.2014 року ,що є днем отримання постанови, виконати рішення суду , відсутності з боку державного виконавця будь-яких дій щодо примусового виконання рішення суду, постанова про стягнення виконавчого збору не може вважатися обґрунтованою. Приписи ч.2 ст 28 ЗУ «Про виконавче провадження» про те, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом були прийняті ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» від 12.02.2015 року і вони не поширюються на правовідносини,що виникли на час винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та встановлення строку для добровільного виконання рішення.

У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 159-163,181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1,ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови про стягнення виконавчого збору задоволити .

Визнати протиправною та скасувати постанову від 24.04.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1020 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 24.04.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 1020 грн.

Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 146,16 грн. витрат по сплаті судового збору .

Постанова суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя :