Справа № 34253/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2011 р. справа № 2а-1246/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2010 року у справі №2а-1246/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська

про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська, в якому просила:

визнати відмову відповідача відносно виплати щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком - не правомірними;

зобовязати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком і надалі;

стягнути з відповідача недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу до пенсії за 2006-2009 роки в сумі 6324,9 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що має статус дитини війни, тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими Законом України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб, і на підставі ст.6 зазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. При вирішенні питання про нарахування вказаної доплати до пенсії позивачу відповідач керувався положеннями нормативних актів що на підставі Рішень Конституційного Суду України були визнані неконституційними, а тому застосуванню не підлягали.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2010 року, адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано неправомірними дії відповідача в частині виплати позивачу пенсії з 16.08.2010 року без урахування підвищення, встановленого ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; зобовязано відповідача нарахувати та виплачувати позивачу з 16.08.2010 року пенсію з урахування підвищення згідно ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була фактично виплачена у цей період. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Вказана постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку позивачем з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Позивач просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що при винесені постанови Кіровським районним судом м. Дніпропетровська неповно зясовано обставини, що мають значення для справи. Відповідно до ч.1 ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. З оскарженого судового рішення не вбачається з яких підстав виходив суд задовольняючи позовні вимоги з 16.08.2010 року та відмовляючи в іншій частині заявлених позовних вимог. Отже, судове рішення не можливо визнати обґрунтованими, як того вимагає ст.. 159 КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Вказані обставини є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, та скасуванню постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач народився 1938 року та відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має статус дитини війни що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення (а.с.9).

Згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Отже, позивач є особою, яка має право на отримання підвищення до пенсії, у розмірах, які визначено Законом, а відтак має право на звернення до суду за захистом порушеного такого права.

В той же час, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду.

Відповідно до положень частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

30 липня 2010 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України. В частину другу статті 99 КАС України внесено зміни, відповідно до яких для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У відповідності до ст. 100 КАС України, в редакції з 30.07.2010 року, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що становляється ухвала.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав ( наприклад, справа «Стаббігс та інш. Проти Великобританії»рішення від 22.10.1996р., «Девеер проти Бельгії»рішення від 27.02.1980р.).

Як вбачається з матеріалів справи адміністративний позов, в якому, в тому числі, заявлені вимоги про перерахунок та виплату підвищення до пенсії подано до суду 30.08.2010р., тобто після внесення змін до КАС України, яким встановлено строки звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Як вбачається з заявленого позову, обґрунтовуючи причини пропуску строку позивач зазначав, що про порушення своїх прав він дізнався із засобів масової інформації, у звязку з чим не мав можливості звернутися до суду у визначені законом строки.

Колегія суддів вважає, що будь-які обєктивні чи субєктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду, у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси. Виплати підвищення до пенсії є щомісячними, а відтак позивач знав розмір цих виплат і в разі не згоди мав право звернутися до суду. Право на звернення до суду не залежить від прийняття рішень Конституційним Судом України.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне позовні вимоги частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 28.02.2010 року - залишити без розгляду, з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, який визначено ст.. 99 КАС України, в редакції з 30.07.2010 року.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/08 від 22 травня 2008 року положення п.п.2 п.14 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та встановлено з 01 січня 2008 року інший порядок розрахунку підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії «дітям війни», були визнанні неконституційними та втратили чинність з дня прийняття вказаного рішення.

На час розгляду справи Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не призупинено дію ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а відтак відповідач був зобовязаний виплачувати позивачу підвищення до пенсії у розмірах, які визначено ст..6 названого Закону.

Проте, Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська будь-яких дій з цього приводу не здійснювало.

Отже, колегія судів колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська провести перерахунок та виплатити позивачу недоотримані суми щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 01 березня 2010 року по 27 жовтня 2010 року (дата винесення рішення судом першої інстанції).

Доводи апеляційної скарги позивача щодо задоволення позовних вимог за 2006 рік, колегія суддів вважає безпідставними з наступних підстав.

Дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»була зупинена на 2006 рік згідно п.17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», N 3235-IV.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»не був предметом розгляду Конституційного Суду України, відповідно його положення не визнавалися неконституційними, а відтак названий Закон підлягав застосуванню при вирішенні питань щодо сплати підвищення до пенсії «дітям війни».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік», N 3367-IV, було виключено пункт 17 статті 77 Закону України N 3235-IV.

В той же час, Законом N 3367-IV було викладено в новій редакцію ст..110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»згідно якої: пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6 у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ради України з питань бюджету.

Тобто, названим Законом у 2006 році визначено порядок реалізації ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Між тим, у 2006 році Кабінетом Міністрів України не було встановлено порядок підвищення пенсії особам. які мають статус «діти війни».

За таких обставин, з огляду на вимоги Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», відповідач не мав законних підстав виплачувати підвищення до пенсії згідно до вимог ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч.1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2010 року у справі №2а-1246/10 скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо нездійснення перерахунку та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі підвищення пенсії згідно з Законом України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 01 березня 2010 року по 27 жовтня 2010 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 01 березня 2010 року по 27 жовтня 2010 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Позовні вимоги в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 28.02.2010 року залишити без розгляду.

Постанова суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк