Справа № 2а-4508/11/2170
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Київ К/800/49741/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Степашка О.І.

суддів: Шипуліної Т.М.

Федорова М.О.

за участю:

секретаря судового засідання Чайки О.С.

представника позивача Медик В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27.07.2012

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2014

у справі №2а-4508/11/2170

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат»

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Херсонський бавовняний комбінат» (далі по тексту - позивач, ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.03.2011 №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 2809725,00 грн., у тому числі за основним платежем - 2247780,00 грн. та за штрафними санкціями - 561945,00 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27.07.2012, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2014, позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 24.03.2011 № в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 1664033,00 грн. та за штрафними санкціями на 416008,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 по 30.06.2010.

За результатами вказаної перевірки встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Так, на думку відповідача, при визначені бази оподаткування з продажу товарів така база визначається, виходячи з звичайних цін, а звичайні ціні не повинні бути нижчими, ніж собівартість цих товарів.

Отже, сума занижених податкових зобов'язань позивача відповідачем була визначена шляхом порівняння доходів позивача від продажу текстильних виробів з їх собівартістю, при цьому, дослідження напрямку продажу текстильних виробів та ціна аналогічних товарів на ринках продажу відповідачем не досліджувались.

На підставі вищезазначеного відповідачем було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій виходили з наступних обставин, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та витягу з ЄДР ЮО та ФОП, 19.05.2009 Господарським судом Херсонської області відносно позивача було порушено справу про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а станом на 12.03.2013 ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» знаходилось в стані «припинення» на підставі судового рішення Господарського суду Херсонської області від 04.03.2013, яким підприємство було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Так, відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (далі по тексту - Закон №168/97-ВР) база оподаткування операцій з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг).

Отже, у 2007-2010 роках податковими зобов'язаннями платника ПДВ є кошти, які він отримав або має отримати від здійснення господарських операцій, у тому числі і операцій з продажу товарів власного виробництва. При цьому, декларування цих податкових зобов'язань не залежить від рівня прибутковості виробничої чи іншої діяльності платника податку, виключенням з цього правила є продаж товарів за бартерними (товарообмінними угодами), пов'язаним особам платника податку. При визначені податкового зобов'язання цим категоріям контрагентів платника податку податкові зобов'язання, отримані платником податку від продажу товарів (робіт, послуг) визначається виходячи із договірних цін, але не менших за звичайні ціни на такі товари (роботи, послуги), що діяли на дату такого продажу.

Судами вірно зазначено, що Закон №168/97-ВР не розглядає питання визначення «звичайної ціни», а лише містить посилання щодо визначення цієї категорії цін, що міститься у Законі України від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі по тексту - Закон №334/94-ВР).

При цьому, за приписами п. 1.20 ст. 1 Закону №334/94-ВР, якщо не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

Судами встановлено, що при проведені перевірки відповідач не з'ясував напрями продажу текстильних виробів позивачем у 2007-2010 роках, а рівень справедливої ціни визначив шляхом збільшення доходу від продажу цих виробів на збиток, отриманий позивачем від такого продажу текстильних виробів.

Отже, при визначені доходу від продажу відповідачем не враховано ринкові пропозиції та потреби на продукцію позивача, які склалися, та не доведено можливості протиправного зиску позивача від такого продажу.

У зв'язку з вказаним вище, колегія суддів погоджується з висновками судів про необґрунтованість обрахування відповідачем додаткового податкового зобов'язання позивача від продажу товарів за цінами нижче їх собівартості та за обставинами, встановленими відповідачем під час проведення перевірки.

Також колегія суддів погоджується із судами попередніх інстанцій, що позивач не підтвердив факт отримання послуг по ремонту адмінбудівлі, холодильно-компресорної станції, ремонту авто-вело стоянки, ремонту складу бавовни, послуг по ремонту крівлі, демонтажу вікон та сходів, ремонту дверей та інше, а тому, відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону №168, неправомірно сформував свій податковий кредит у сумі 2430692,74 грн. по операціям з ПП «Гудвін Сервіс», ПП «Берлітекс», ПП «Агросейл ФП-ДАШ».

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27.07.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Т.М. Шипуліна
(підпис)М.О. Федоров