Справа № 489/1747/15-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2015-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/1747/15-а
Номер провадження 2-а/489/132/15
Постанова

Іменем України

01 липня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом прокурора Ленінського району м. Миколаєва в інтересах ОСОБА_1 (далі-позивач) до Комунального закладу "Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів-центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації" Миколаївської обласної ради (далі-відповідач або школа-інтернат), треті особи - орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, Департамент освіти, науки та молоді Миколаївської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу,

встановив

20 березня 2015 року прокурор Ленінського району м. Миколаєва звернувся до суду в інтересах позивача з позовом до відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з 26 травня 2005 року по 31 серпня 2014 року ОСОБА_1 навчалася та виховувалася в школі-інтернат, де перебувала на повному державному забезпеченні. 29.08.2014 ОСОБА_1 було виплачено допомогу в розмірі 2600 грн. як випускнику школи-інтернату з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні ним навчання у віці до 23 років. Зазначає, що сплачена допомога є меншою від розміру, визначеного законом. Просить суд визнати бездіяльність відповідача неправомірною та зобов'язати його нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 5116 грн.

05.05.2015 прокурор подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, просив визнати бездіяльність відповідача неправомірною та зобов'язати його нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу, що визначена ст. 8 ЗУ "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" (далі-Закон) у розмірі 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", з урахуванням виплачених 2600,00 грн.

Відповідач надав письмові заперечення, посилається на те, що позивач неправильно тлумачить умови виплати грошової допомоги в розмірі 6 прожиткових мінімумів випускникам відповідача, оскільки ЗУ "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" не дає прямого визначення випускники яких саме навчальних закладів та за яких умов мають право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі не менше 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Вказує, що постановою КМУ визначено, що 6 прожиткових мінімумів виплачується особам, які працевлаштовуються після випуску, а позивач продовжив навчання.

В судовому засіданні прокурор позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача проти адміністративного позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, надав заперечення.

Представник третьої особи просила прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва серії 1-ФП 187680 помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_2. (а. с. 5)

Відповідно до свідоцтва серії 1-ФП 102744 померла мати ОСОБА_1 ОСОБА_3. (а. с. 5)

З 26 травня 2005 року по 31 серпня 2014 року ОСОБА_1 І навчалася та виховувалася у комунальному закладі "Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів-центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації" Миколаївської обласної ради, знаходилася на повному державному забезпеченні.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування визначаються Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року.

29.08.2014 на підставі наказу директора школи-інтернату "Про виплату одноразової допомоги випускникам 2014 року" № 236 ОСОБА_1 І виплачено допомогу в розмірі 2600 грн.

Згідно з абз. 16 ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» випускники закладів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи, які перебували на повному державному забезпеченні у закладі для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, і закінчили своє перебування у зазначеному закладі у зв'язку із закінченням навчання.

Позивач зазначає, що вказана допомога сплачена відповідачем не в повному розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було сплачено допомогу у розмірі 2600 грн.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів, зокрема п. п. 1 та 4 пункту 13 постанови КМУ «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05.04.1994 року № 226 зі змінами та доповненнями (далі-Постанова КМУ).

Також, за змістом ст. 39-9 "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Представник відповідача заперечуючи проти позову, посилається на те, що позивачу було виплачено допомогу відповідно до постанови КМУ, яка не суперечить Закону, а передбачає різні випадки виплати допомоги, а саме при працевлаштуванні та при продовженні навчання в іншому закладі на повному державному забезпеченні.

Суд не може погодитись з таким тлумаченням норм Закону та постанови КМУ.

Відповідно до п/п. 1 п. 13 Постанови КМУ встановлено, що дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м'яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів. Абзац перший підпункту 1 пункту 13 в редакції Постанови КМ N 723 ( 723-2008-п ) від 20.08.2008 .

Відповідно до ч. 7 ст. 8 зазначеного закону, випускники навчальних закладів із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи в порядку, встановленому кабінетом Міністрів України, одягом, взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Аналіз вказаних норм дає можливість зробити висновок, що зміни до Постанови КМУ внесені у 2008 році тобто до змін у Закон в 2012 році і з тексту не вбачається, що норми регулюють різні обставини, а саме допомогу при працевлаштуванні та при вступі до навчального закладу, тому суд вважає, що відповідач мав застосовувати норму Закону, як акту вищої юридичної сили.

Дослідивши докази, долучені до справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-86, 158-170 КАС України,

постановив

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Комунального закладу "Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів-центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації" Миколаївської обласної ради щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі шести прожиткових мінімумів.

Зобов'язати Комунальний заклад "Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів-центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації" Миколаївської обласної ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1, одноразову грошову допомогу, відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», а саме в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", з урахуванням виплачених 2600,00 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту її отримання.

Суддя В. В. Кокорєв