Справа № 28164/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2011 р. справа № 2-7593/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Уханенка С.А. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Алтуховій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді

на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про зобовязання здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

27 квітня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, в якому просив суд зобовязати відповідача перерахувати йому основну та додаткову пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком в розмірі встановленого Законами України на відповідний рік для осіб, які втратили працездатність за період починаючи з 01.01.2004 року та виплатити йому заборгованість за весь період в повному обсязі з 01.01.2004 року; встановити щомісячну пенсійну виплату у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з додаванням 75 % цього мінімуму, виходячи з мінімальної пенсії за віком в розмірі встановленого Законами України на відповідний рік для осіб, які втратили працездатність.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що пенсія позивачу нараховувалась вірно , згідно Постанов Кабінету Міністрів України. Вважають, що відповідачем у справі повинно бути Державне казначейство України, як єдиний розпорядник бюджетних коштів. Посилались на те, що до даних правовідносин не може бути застосована ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та просили застосувати річний строк звернення до суду, передбачений ст.. 99,100 КАС України ( а.с. 26-28 )

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 18 серпня 2010 року, постановленим в порядку ЦПК України, прийнятим у період дії Закону України від 18 лютого 2010 року N 1691-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами", позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді повязані з відмовою виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі, меншому ніж передбачено статтею 50, частиною 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді призначити ОСОБА_1 державну пенсію та додаткову пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду 2-ої групи у відповідності з вимогами, встановленими ст.50, ч.4 ст.54, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з розрахунку державної пенсії у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком для непрацездатних громадян та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю з розрахунку 75 відсотків мінімальної пенсії за віком розрахованої з урахуванням визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.04.2007 року, з урахуванням сум пенсії, що ним отримані за вказаний період. Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді на користь ОСОБА_1 37,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

З вказаним рішенням не погодилось Управління пенсійного фонду України в м.Кіровограді Управління пенсійного фонду України в м.Кіровограді, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог, а в іншій частині залишити без змін. Апеляційну скаргу обґрунтовували тим, що вони, діючи відповідно до Положення, у своїй роботі не можуть не керуватись постановами Кабінету Міністрів України, а тому їх дії є правомірними. Зазначали, що суд першої інстанції безпідставно застосував положення ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та не надав належної оцінки частині третій вказаної статті та нормам статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка не містить такого поняття, як мінімальний розмір пенсії.

ОСОБА_1 проти апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді подано відзив, де він заперечував проти апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Апеляційний перегляд даної справи проводиться за нормами КАС України з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами»від 18 лютого 2010 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин, Рішення Конституційного Суду України від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010, положень, викладених у листі Вищого адміністративного суду України № 1425/11/13-10 від 13.10.2010 року та відповідно до Закону України «Про внесення змін до розділу Х11 «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, який набрав чинності 30.12.2010 року.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що з позивач має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, є інвалідом 2-ої групи, перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок аварії на ЧАЕС. Вказані обставини підтверджені матеріалами справи та визнаються обома сторонами.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що оскільки позивач є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи, то вона повинна бути обрахована йому на підставі п.4 ст.54, ст..50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»і становити не менше 8 мінімальних пенсій за віком державна пенсія та 75% мінімальної пенсії за віком додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Закону № 796 визначені види пенсій, які підлягають виплаті особам, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1,2,3 та 4 категорій у вигляді: а) державних пенсій; б) додаткових пенсій за шкоду, заподіяну здоровю.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до першої категорії, що постраждали від Чорнобильської катастрофи, які є інвалідами 2-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону № 796 в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно зі статтею 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності Законів над підзаконними актами, при визначенні розміру додаткової пенсії позивачеві застосуванню підлягає статті 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а не постанова Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року та інші постанови КМУ, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

При цьому колегія суддів зазначає, що положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»де визначено, що вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону, не може слугувати перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімального розміру пенсії за віком.

В той же час суд першої інстанції невірно визначив період, з якого необхідно зобовязати відповідача провести відповідний перерахунок державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог п.4 ст.54, ст..50, п.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у 2007 році, виходячи з наступного.

Звернення особи до 09 вересня 2010 року до місцевого загального суду з позовною заявою в межах строку, визначеного ЦПК України, яка не була розглянута у звязку з ухваленням Конституційним судом України рішення від 09 вересня 2009 року у справі за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду (лист Вищого адміністративного суду України № 1425/11/13-10 від 13.10.2010 року). Більш того, питання застосування строків позовної давності при розгляді даної справи відповідачем не ставились.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з даним позовом до суду 27 квітня 2010 року у порядку цивільного судочинства, а тому суд першої інстанції повинен був зобовязати відповідача провести перерахунок державної та додаткової пенсії починаючи з 27 квітня 2007 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що порушені права позивача підлягають поновленню шляхом зобовязання Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити перерахунок державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог п.4 ст.54, ст..50, п.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з 27.04.2007 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що у період з 01.01.2008 року по 22 травня 2008 року дії відповідача були правомірними з наступних підстав.

Так, Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України було внесено зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які набрали чинності з 01.01.2008р. Статтею 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиі виплачується для осіб, що належать до категорії 1: інвалідам ІІІ групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, для інвалідів ІІ групи 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 вказані зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивизнані неконституційним.

Відповідно до ст..152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиіз змінами, які внесено Законом України Про Державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України, діяв в період часу з 01.01.2008р. по 22.05.2008р.

У період з 01.01.2008р. по 22.05.2008р. ОСОБА_1 отримував додаткову пенсію у розмірах не менших, ніж ті, які були встановлені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із змінами, які внесено Законом України Про Державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України, що свідчить про правомірність дій відповідача у зазначений період, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Разом з тим, при визначенні кінцевих строків зобовязання відповідача щодо проведення нарахування та виплати позивачу пенсії, колегія суддів враховує, що друга група інвалідності позивачу встановлена довічно, пенсія також нарахована довічно, а згідно положень частини 3 статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач зобовязаний здійснювати перерахунок пенсії кожен раз з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, що не протирічить положенням ч.2 ст.19 Конституції України.

Враховуючи те, що після 22 травня 2008 року і в подальшому, після відновлення положень статей 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у попередній редакції та з урахуванням того, що до цього часу ніяких змін до вказаного Закону не вносилось, дії відповідача щодо відмови у нарахуванні позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком тривають і в подальшому, колегія суддів приходить до висновку, що слід поновити права позивача шляхом зобовязання відповідача проводити нарахування додаткової пенсії у вищевказаних розмірах з 22 травня 2008 року без обмеження будь-яким строком до змін в законодавстві або зміни соціального статусу позивача, забезпечивши їх виплату.

Посилання апелянта на те, що оскільки пенсія позивачу призначалась і виплачувалась у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але з урахуванням частини 5 цього Закону, тобто, з застосуванням розмірів, визначених Кабінетом Міністрів України, а тому їх дії є правомірними, визнається колегією суддів безпідставними, так як спростовуються вищевказаним та протирічить положенням ст..22 Конституції України та частині 4 статті 9 КАС України, де зазначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховної Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

При розгляді справи апеляційний суд керувався пунктом 9 оглядового листа Вищого Адміністративного Суду України від 14.08.2008 Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення та листом Вищого Адміністративного Суду України №910/13/13-09 від 17.06.2009

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ст..205, 207 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 серпня 2010 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірах, передбачених п.4 ст.54, ст.50, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді провести ОСОБА_1 перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог п.4 ст.54, ст.50, п.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: державної пенсії - у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком , обрахованих відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 27 квітня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до змін в законодавстві або зміни соціального статусу особи, за мінусом отриманих ним сум та забезпечити її виплату.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2011 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: А.В. Суховаров