Справа № 2-а-97/2010
Суддя: Галич Ю. М.
Дата ухвалення: 2010-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2010 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючогого судді: Галича Ю.М.,

при секретарі: Яременко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ставище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1, посилаючись на те, що він є пенсіонером МВС України, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС 1 категорії, інвалідом II групи. Зазначене захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв'язку з чим отримує пенсію за вислугу років по інвалідності відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення військовослужбовців осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ в Головному управлінні ПФУ у Київській області. Проте, ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачає, що особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам 2 групи 75% мінімальної пенсії за віком, виплата якої, відповідно до ст. 53 цього Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу. Відповідно до ч. 4 ст. 54 вищевказаного Закону пенсія з інвалідності 2 групи не повинна бути нижчою восьми мінімальних пенсій за віком.

Позивач просить суд визнати неправомірними дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо нарахування та виплати йому пенсії по інвалідності (основної та додаткової) відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Визнати, що він має право на перерахунок та виплату йому основної і додаткової пенсії з 26 листопада 2008 року в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком. Зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити йому нарахування та виплату основної і додаткової пенсії з 26 листопада 2008 року пенсію по інвалідності (основну та додаткову) відповідно до ст. ст. 50, 54 ч. 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Надалі робити перерахунок нележної йому пенсії згідно ч. 3 ст. 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач в судове засідання не прибув, до с уду подав заяву з проханням справу розглядати у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Направив до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Також направив до суду письмові заперечення, в яких посилається на те, що позивач отримує пенсію по інвалідності як постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Розміри пенсій, передбачених ч. 4 ст. 54 вищевказаного Закону визначаються постановою КМ України № 654 від 16.07.2008 року, якою встановлено, що розмір пенсії для інвалідів 2 групи, щодо яких встановлено причинний звязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим 1090 грн. Разом з тим, позивачу, як потерпілому від аварії на ЧАЕС 1 категорії по 2-й групі інвалідності додаткова пенсія за шкоду здоровю встановлена у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком в 2008-2009 роках виплачувались з 22 травня 2008 року відповідно до постанови КМУ від 28.05.2008 року за № 530, виходячи з розрахунку 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с. 22-25).

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон № 796-ІІ).

Судом встановлено, що відповідно до довідки МСЕК серії КИО-І № 232788 (а.с. 8), 24 грудня 2004 року позивачу була встановлена друга група інвалідності (довічно). Зазначене захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копіями посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та громадянина, захворювання якого пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи (категорії 1) серії А № 436860 від 4 січня 2005 року та вкладкою до вказаного посвідчення (довідкою) № 200529 від 4 січня 2005 року (а.с. 9). У зв'язку з цим позивач користується правами та пільгами, передбаченими вказаним Законом.

Статтею 49 Закону України № 796-ХІІ встановлено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

З відповіді відповідача № 1441/Ф-01 від 8 грудня 2009 року (а.с. 11-13) встановлено, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб. Позивачу, як інваліду 2 групи додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю в 2007-2009 роках виплачувались: з 1 січня 2007 року в розмірі 15.5 грн., з 1 квітня 2007 року 16.52 грн., з 1 жовтня 2007 року 16.7 грн., відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", викладених в редакції Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України в розмірі 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

На письмове звернення позивача від 26 листопада 2009 року (а.с. 10) стосовно здійснення перерахунку йому пенсії у відповідності з вимогами статей 50, 54 даного Закону відповідач листом № 1441/Ф-01 від 8 грудня 2009 року (а.с. 11-13) відмовив йому у здійсненні такого перерахунку.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону (частина перша статті 59 у редакції Закону України від 01.07.92 р. N 2532-XII). Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків) або відповідно до статті 54 цього Закону. Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження (частина третя статті 59 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.2006 р. N 231-V)

Частиною 4 статті 54 Закону України № 796-ХІІ, що діяла в редакції (до внесення у нього змін Законом України від 28.12.2007 р. N 107-VI „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, які визнані неконституційними), що визначає умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2-й групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Крім того, на підставі ст. 50 Закону № 796-ХІІ (в редакції до внесення у нього змін Законом України від 28.12.2007 р. N 107-VI) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам другої групи у розмірі - 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення вказаного спору, оскільки це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст. 46 Конституції України).

Механізм обчислення вказаних пенсій передбачений постановою КМ України від 30.05.1997 року № 523 Про затвердження нового Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка є чинною і положення постанови стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При вирішенні даного спору суд бере до уваги також наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.113 Конституції України КМ України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, оскільки закони України мають вищу юридичну силу над урядовими нормативними актами, то суд вважає, що при вирішенні даного спору щодо визначення розміру пенсії та додаткової пенсії позивача підлягають застосуванню саме положення статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ, а не постанови КМ України, на які посилається в письмових запереченнях відповідач.

Виходячи з положень ст.ст. 50,54 Закону № 796-ХІІ під час визначення розміру пенсії та додаткової пенсії позивача за основу при їх розрахунку береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, та залежить від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

А тому суд вважає за можливе не приймати до уваги положення ч. 3 ст. 28 вищевказаного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого законодавчо визначеного мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем його права на одержання пенсії та додаткової пенсії в розмірах, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону № 796-ІІ (в редакції до внесення у нього змін Законом України від 28.12.2007 р. N 107-VI, що визнані неконституційними) у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Отже, оскільки розмір основної та додаткової пенсії позивачу необхідно розраховувати з мінімального розміру пенсії за віком, який залежить від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, про що вказано вище в постанові, то підставою для перерахунку пенсії позивача є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок повинен здійснюватися з дня встановлення цього мінімуму.

Ст. 62 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік від 19.12.2006 року змінена Законом України від 15.03.2007 року, якою прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначені з січня 380 грн., з квітня 410,06 грн., з жовтня - 411 грн. при цьому зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 ЗУ „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування з квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовуються прожитковий мінімум для осіб, які .втратили працездатність, визначений абзацом 5 ч. 1 цієї статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410,06 грн., 415,11 грн.

Для позивача, як інваліда 2 групи, особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, нижчий розмір державної та додаткової пенсії повинен розраховуватись, виходячи із наведених розмірів.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 9 липня 2007 року № 6рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) сформульовано правову позицію, згідно з якою Законом України „Про Державний бюджет України, який має особливий предмет регулювання, не можуть вноситися зміни, зупинятися дії чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Статтею 58 Закону України Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України з 1 квітня 2008 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу для осіб, які втратили працездатність, в розмірі 481 гривня, з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Відповідно до ст. 54 Закону України „Про Державний бюджет України на 2009 рік прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в 2009 році встановлено в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Тобто, з 1 січня 2009 року по даний час прожитковий мінімум на одну особу для осіб, які втратили працездатність становить 498 грн.

Законом України від 05.10.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було доповнено вказаний Закон статтею 71, згідно якої дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону.

Пунктом 28 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України було внесено зміни до ст.ст.50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно яких розмір основної пенсії по 2 групі інвалідності не міг бути нижчим 200 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а розмір додаткової пенсії 20 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Проте, пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 28 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Відповідно до п. п. 5, 6 резолютивної частини даного рішення Конституційного Суду України положення Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

В цьому рішенні також вказано на те, що рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Крім того, встановлений статтею 95 Конституції України, статтею 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а отже цей закон не може скасовувати або змінювати обсяг прав та обовязків, пільг, гарантій, передбачених іншими законами, в тому числі і Законом Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач не надав суду будь-яких доказів про те, що строк звернення до адміністративного суду за захистом порушеного права в період з 26 листопада 2008 року по 8 грудня 2008 року пропущено ним з поважних причин, а судом їх не встановлено, тому підстав для визнання причин пропущення строку звернення до суду з вимогою стосовно нарахування та виплати вищевказаного підвищення до пенсії за період з 26 листопада 2008 року по 8 грудня 2008 року, поважними у суду не має і в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Отже, проаналізувавши всі зазначені правові норми суд приходить до висновку, що відмова відповідача в здійсненні перерахунку позивачу основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком є необґрунтованою.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід визнати неправомірними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу пенсії по інвалідності (основної та додаткової) відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, та підвищення до пенсії відповідно до ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; зобовязати відповідача здійснити йому нарахування та виплату даної пенсії у вказаному розмірі з 8 грудня 2008 року, оскільки визнані неконституційними положення Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік та положення Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, які втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, з урахуванням фактично виплаченої пенсії. Визнати, що позивач має право на перерахунок та виплату йому основної і додаткової пенсії з 8 грудня 2008 року в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком. Надалі робити перерахунок нележної позивачу пенсії згідно ч. 3 ст. 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в задоволенні рещти позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 19, 46, 95, 113 Конституції України, ст. ст. 49, 50, 54, 53, 67, 71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. ст. 2 ч. 1, 6, 9 ч. 4, 17, 71, 94, 100, 158-163, 167, 185 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності (основної та додаткової) відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Визнати, що ОСОБА_1 має право на перерахунок та виплату йому основної і додаткової пенсії з 8 грудня 2008 року в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату основної і додаткової пенсії з 8 грудня 2008 року пенсію по інвалідності (основну та додаткову) відповідно до ст. ст. 50, 54 ч. 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, з послідуючим перерахунком її у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для непрацезатних громадян та у відповідності до вимог ч. 3 ст. 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Ставищенський районний суд Київської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня складання постанови у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ю.М. Галич