Справа № 33694/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2011 р. справа № 2-803/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Устинівському районі Кіровоградської області

на постанову Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2010 року у справі №2-803/10 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Устинівському районі Кіровоградської області

про зобовязання відповідача вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Устинівському районі Кіровоградської області, в якому просила:

зобовязати відповідача провести нарахування пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року включно в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та провести виплату недоотриманих сум з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що має статус дитини війни, тому користується всіма правами та пільгами, передбаченими Законом України Про соціальний захист дітей війни для цієї категорії осіб, і на підставі ст.6 зазначеного Закону має право на щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. При вирішенні питання про нарахування вказаної доплати до пенсії позивачу відповідач керувався положеннями нормативних актів що на підставі Рішень Конституційного Суду України були визнані неконституційними, а тому застосуванню не підлягали.

Постановою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2010 року адміністративний позов задоволено, а саме: визнано незаконною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу пенсії в розмірах передбачених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року; зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачене підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду Управління Пенсійного фонду України в Устинівському районі Кіровоградської області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позову в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Так, суд першої інстанції не звернув уваги на вимоги ст. 99, 100 КАС України та не застосував їх до спірних правовідносин.

Вказана обставина є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач народився 1939 року та відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має статус дитини війни, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення та відповідною відміткою в ньому (а.с.7).

Згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Отже, позивач є особою, яка має право на отримання підвищення до пенсії, у розмірах, які визначено Законом, а відтак має право на звернення до суду за захистом порушеного такого права.

В той же час, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду.

Відповідно до положень частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

30 липня 2010 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України. В частину другу статті 99 КАС України внесено зміни, відповідно до яких для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинне законодавство, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У відповідності до ст. 100 КАС України, в редакції з 30.07.2010 року, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що становляється ухвала.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав ( наприклад, справа «Стаббігс та інш. Проти Великобританії»рішення від 22.10.1996р., «Девеер проти Бельгії»рішення від 27.02.1980р.).

Як вбачається з матеріалів справи адміністративний позов, в якому, в тому числі, заявлені вимоги про перерахунок та виплату підвищення до пенсії за 2009 рік подано до суду 26.08.2010р., тобто після внесення змін до КАС України, яким встановлено строки звернення до суду.

Позивачем у справі не було заявлено клопотання про поновлення процесуального строку та необґрунтовано поважності причин пропуску строку для звернення до суду, а судом першої інстанції не встановлено поважності причин пропуску такого строку.

Колегія суддів вважає, що будь-які обєктивні чи субєктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду, у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси. Виплати підвищення до пенсії є щомісячними, а відтак позивач знав розмір цих виплат і в разі не згоди мав право звернутися до суду. Право на звернення до суду не залежить від прийняття рішень Конституційним Судом України.

За таких обставин, суд першої інстанції, вирішуючи позовні вимоги за 2009 рік, порушив вимоги процесуального законодавства, не застосувавши встановлений шестимісячний строк звернення з позовом до суду, що призвело до неправильного вирішення справи у цій частині заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду (26.08.2010р.) колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції скасувати, з прийняттям нової постанови про залишення позовних вимог без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч.1 ст. 198, ст. ст. 203, 205, 207 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Устинівському районі Кіровоградської області задовольнити.

Постанову Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2010 року у справі № 2-803/10 скасувати, позовну заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська