Справа № 2а-11014/10/2670
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя - доповідач: Бужак Н.П.

У Х В А Л А

Іменем України

24 лютого 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Бужак Н.П.

Суддів: Ісаєнко Ю.А.

ОСОБА_2

при секретарі: Шевчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконним та скасування висновку службового розслідування, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконним та скасування висновку службового розслідування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 липня 2010 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, які зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п. 6 ст. 3 КАС України).

Як вбачається з позовної заяви, звертаючись до Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України з позовом, ОСОБА_3 ставить питання про визнання незаконним висновку за матеріалами службового розслідування щодо правомірності надання житлової площі та скасування висновку службового розслідування.

Відмовляючи позивачу у відкритті провадження, суд першої інстанції прийшов до висновку, що доданий до адміністративного позову висновок носить рекомендаційний характер, отже не є правовим актом індивідуальної дії, в розумінні п. 1 ч.1 ст. 17 КАС України, оскільки оскаржуваний висновок не є рішенням субєкта владних повноважень , не спричиняє виникнення будь-яких прав та обовязків осіб чи субєктів владних повноважень та не породжує правовідносини , що можуть бути предметом спору.

Колегія суддів не може погодитися з такими доводами суду, а тому приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення, враховуючи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи положення законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАСУ необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права, і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законом.

Стаття 19 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»передбачає, що неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

В даному випадку позов предявлено до Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, який є субєктом владних повноважень, отже дана справа має бути розглянута в порядку адміністративного судочинства за правилами КАСУ.

Крім того, колегія суддів вважає , що оспорюваний позивачем висновок тягне за собою певні наслідки, оскільки, як вбачається із самого висновку , у п. 5 висновку зазначено про підтримку прокуратури центрального регіону України , що звернулася в інтересах внутрішніх військ з позовом про визнання недійсним ордеру, виданого на право заняття житлового приміщення позивачу та членам його сім»ї.

Тому, оспорювана ухвала Окружного адміністративного суду є передчасною, оскільки прийнята без врахування особливостей викладеного у позові прохання позивача.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті є незаконною та підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

За таких підстав апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо прийняття даної справи до провадження та продовження судового розгляду.

Керуючись, ст.ст. 2, 9, 195, 196, 199, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.07.2010 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена, оскільки не перешкоджає подальшому руху справи.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст виготовлено: 25 лютого 2011 року.