Справа № 23337/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2011 р. справа № 2-1219/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Уханенка С.А. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Алтуховій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області

на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області про зобовязання проведення перерахунку та виплату недоотриманих сум пенсії по інвалідності,-

встановила:

25 травня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області, в якому, з урахуванням уточнень (а.с.21), просив суд визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар по виплаті йому пенсії, як інваліду 3 групи, в розмірі меншому ніж це встановлено ст.ст.49,50, ч. 4 ст.54,67,71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області провести перерахунок та виплати основної пенсії у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у розмірі не менше 50 відсотків мінімальної пенсії за віком по 3 групі інвалідності, з урахуванням фактично здійснених виплат з 21.04.2010 року.

Відповідач проти позову заперечував (а.с.15-17).

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»з 21.04.2010 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, складену за нормами КАС України ( враховуючи рішення Конституційного суду України від 09.09.2010 року) , в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовував тим, що розмір пенсії позивачу був обрахований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року. Вважає, що їх дії є правомірні, оскільки відповідають чинному законодавству. Посилається на безпідставне застосування при нарахуванні даного виду пенсії положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки розмір мінімальної пенсії за віком визначається Кабінетом Міністрів України.

Заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Апеляційний перегляд даної справи проводиться за нормами КАС України з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами»від 18 лютого 2010 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин, Рішення Конституційного Суду України від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010, Закону України «Про внесення змін до розділу Х11 «Прикінцеві положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів»щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами, який набрав чинності 30.12.2010 року та з урахуванням положень, викладених у спільному листі Вищого адміністративного суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 січня 2011 року.

При цьому колегія суддів зазначає, що пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09 вересня 2010 року встановлено, що положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами»від 18 лютого 2010 року та ЦПК України, визнані неконституційними та такими, що втратили чинність з 09 вересня 2010 року, тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення.

З вказаного слідує, що з 09.09.2010 року відновлено положення п.3 ст.18 КАС України в попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», отже, з указаного часу розгляд усіх справ у спорах фізичних осіб із субєктом владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг проводиться в порядку адміністративного судочинства та за нормами КАС України.

Суд першої інстанції вказані положення Закону не врахував, постановив рішення за нормами ЦПК України, що свідчить про порушення судом норм процесуального права і, у відповідності до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, є підставою для скасування такого рішення та ухвалення нової постанови по суті заявлених вимог.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що з позивач має статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, є інвалідом 3-ої групи, перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок аварії на ЧАЕС з 21 квітня 2010 року, тобто, з часу подання заяви про перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказані обставини підтверджені матеріалами справи та визнаються сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка обрахована йому хоча і по Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але не у розмірах, які зазначені у статтях 50,54 спеціального Закону, а відповідно до розмірів, визначених Постановами Кабінету Міністрів України за відповідні роки, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року, що порушує права позивача. А тому, виходячи із пріоритетності Законів над підзаконними актами, з урахуванням положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»державна пенсія позивача має бути не нижчою шести мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсію за шкоду, заподіяну здоровю не нижчою 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Закону № 796 визначені види пенсій, які підлягають виплаті особам, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1,2,3 та 4 категорій у вигляді: а) державних пенсій; б) додаткових пенсій за шкоду, заподіяну здоровю.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до першої категорії, що постраждали від Чорнобильської катастрофи, які є інвалідами 3-ї групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону № 796 в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності Законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а не постанова Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року та інші постанови КМУ, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

При цьому колегія суддів зазначає, що положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»де визначено, що вказаний розмір мінімальної пенсії за віком застосовується виключно до пенсій, що призначаються на умовах цього Закону, не може слугувати перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, згідно положень частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на перерахунок пенсії, у розмірах, які визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з 21 квітня 2010 року, тобто з часу подання заяви про перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, при визначенні кінцевих строків зобовязання відповідача щодо проведення нарахування та виплати позивачу пенсії, колегія суддів враховує, що третя група інвалідності позивачу встановлена довічно, пенсія також нарахована довічно, а згідно положень частини 3 статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач зобовязаний здійснювати перерахунок пенсії кожен раз з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, що не протирічить положенням ч.2 ст.19 Конституції України.

Враховуючи те, що після 22 травня 2008 року і в подальшому, після відновлення положень статей 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у попередній редакції та з урахуванням того, що до цього часу ніяких змін до вказаного Закону не вносилось, дії відповідача щодо відмови у нарахуванні позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком тривають і в подальшому, колегія суддів приходить до висновку, що слід поновити права позивача шляхом зобовязання відповідача проводити нарахування додаткової пенсії у вищевказаних розмірах з 21 квітня 2010 року без обмеження будь-яким строком до змін в законодавстві або зміни статусу позивача , забезпечивши їх виплату.

При розгляді справи апеляційний суд керувався пунктом 9 оглядового листа Вищого Адміністративного Суду України від 14.08.2008 Про практику застосування законодавства з питань пенсійного забезпечення та листом Вищого Адміністративного Суду України №910/13/13-09 від 17.06.2009

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ст..205, 207 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 вересня 2010 року скасувати, та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Бердянську Запорізької області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірах, передбачених п.4 ст.54, ст.50, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області провести ОСОБА_1 перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог п.4 ст.54, ст.50, п.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: державної пенсії - у розмірі шести мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком , обрахованих відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 21 квітня 2010 року, за мінусом отриманих ним сум за вказаний період та забезпечити її виплату.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2011 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: А.В. Суховаров