Справа № 810/2622/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року 810/2622/15

приміщення суду за адресою:м. Київ, бул. ОСОБА_1, 26

час прийняття постанови : 13 год. 25 хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лиска І.Г.

при секретарі - Васковець М.С.

за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Еліта" Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла до Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області про скасування розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство "Дослідне господарство "Еліта" Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області про скасування Розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. б-з ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 2015 року .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем, за відсутності визначених законодавством підстав надіслано розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині пенсій призначених відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 2015 року лише 22.01.2015 року.

Вважає, що такими діями грубо порушено вимоги п.6.4 Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі Інструкції № 21-1):

Вказує, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Тобто було порушено процедуру надсилання розрахунку щодо відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, а саме пропущено термін надіслання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій поточного року, який повинен бути надісланий підприємству до 20-го січня поточного року.

Зазначає, що витрати на виплату та доставку пенсій пенсіонерам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягають відшкодуванню за його рахунок. Зокрема, вважає, що ОСОБА_2 пенсія призначена на підставі п. в ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Далі- Закону №1788-XII), а тому витрати на її доставку повинні відшкодовуватись за рахунок коштів Державного бюджету України. Крім того, зазначив, що пенсіонер ОСОБА_3 працював у нього лише з серпня 2006 р. по серпень 2013 р., а тому витрати на виплату і доставку його пенсії повинні відшкодовуватись усіма підприємствами на яких він працював на роботах, включених до Списку № 2 пропорційно відпрацьованому часу.

Відтак, на думку позивача, наведений вище розрахунок є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що при формуванні розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з 2015 року посадові особи Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, оскаржуване рішення прийнято відповідачем правомірно, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити, підтвердив обставини. викладені у позовній заяві.

Представники відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні у проти задоволення позову заперечували, з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позов, стверджували про правомірність оскаржуваного розрахунку.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Державне підприємство Дослідне господарство Еліта Миронівського інституту пшениці Ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України є юридичною особою, зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України та являється страхувальником та платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Управлінням Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області 19.01.2015 року було направлено відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, спис. №2 призначених відповідно до пунктів б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення які підлягають відшкодуванню з 2015 р.

Сума встановлених розрахунків по відшкодуванню підприємствами витрат ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 складає 3129, 99 грн.

Не погоджуючись із наведеним вище рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зокрема, принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням тощо визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон України № 1058-ІV).

При вирішенні справи судом враховано, що згідно з вимогами п. 1 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 р. № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 р. № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) страхувальниками визнаються роботодавці - підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Як вбачається з п. 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію на пільгових умовах, визначено п.п. а та п.п. "б" - "з" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII.

Проте, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди п.п. 1 п. 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV передбачено, що вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з п.п. 6.4, п. 6 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з вимогами п.п. 6.8 п. 6.8 названої Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Відповідно до вимог абз. 4 ч.1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених п.п. 1 та 2 ст. 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів а та "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, які відповідач відповідно до Закону № 1058-ІV зобов'язаний відшкодовувати Пенсійному фонду, у розумінні цього Закону вважаються внесками на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається з ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-ІV, страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Крім того, 1 січня 2015 р. набув чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок.

Відповідно до вимог абз. 4 п. 1 ст. 32 Закону № 400/97-ВР для підприємств, установ, організацій, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, обєктом оподаткування є також витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. "б" - "з" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-ІV.

Для платників єдиного податку виключень щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, чинним законодавством не передбачено.

Наявні матеріали справи свідчать, що згідно протоколу № 693 від 21.06.2013 року гр. ОСОБА_3 призначена пенсія за віком по списку № 2 за нормами Закону п.п.1 п. розділу XV «Прикінцеві положення» згідно довідки уточнюючої особливості характеру роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії виданої Державним підприємством «Дослідним господарством «Еліта» 08.05.2013р. за № 227.

В даній довідці вказано, що гр. ОСОБА_3 повний робочий день працював в даному господарстві з 10.12.1980р. по даний час (08.05.13.) на посадах газозварювальника та електрогазозварювальника.

Згідно протоколу № 267 від 12.03.2014р. гр.ОСОБА_2 призначена пенсія як трактористу - машиністу зайнятому у сільському господарстві згідно довідки виданої позивачем від 17.01.2014р. за № 13 в якій вказано, що гр.. ОСОБА_2 працював в їхньому господарстві з 22.08.1983р. по 26.07.2012р. на посаді тракториста-машиніста і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві і зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з пунктом «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , яким відповідачем було виплачено пенсію, працювали у відповідача і їм була призначена пільгова пенсія на підставі п.п. "б" - "з" ч. 1 ст. 13 Закону України № 1788-XII.

Зокрема, ОСОБА_2 працював у відповідача трактористом-машиністом, ОСОБА_3 - електрозварником, що підтверджується довідками уточнюючими характер роботи.

Наявні матеріали справи свідчать, що пенсіонери, яким позивачем було виплачено пенсію, працювали у відповідача і їм була призначена пільгова пенсія на підставі п.п. "б-з" ч. 1 ст. 13 Закону України № 1788-XII.

Так, твердження представника позивача про те, що пенсіонер ОСОБА_3 працював у відповідача лише з серпня 2006 р. по серпень 2013 р. спростовується наявною в матеріалах справи довідкою, уточнюючою особливість характеру роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії від 8 травня 2013 р. № 227.

Згідно з цією довідкою загальний стаж роботи ОСОБА_3 у відповідача складає 12 років 6 місяців.

Крім того, судом враховано, що названа особа звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пільгової пенсії лише на підставі довідки відповідача від 8 травня 2013 р. № 227.

Щодо твердження позивача про те, що пенсіонеру ОСОБА_2 пенсія призначена згідно з п. в ч. 1 ст. 13 Закону України № 1788-XII, а тому витрати на її доставку підлягають відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами абз. 5 п.п. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів ве та ж ст. 13 Закону № 1788-XII, здійснюється до 1 січня 2005 р. за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списками № 1, 2 покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абз. 5 п.п. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 р. за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, то і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок ПФУ та Державного бюджету України відповідно.

Однак специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб.

Так, відповідно до вимог ст. 14 Закону № 1788-XII працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Виходячи зі змісту положень п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у контексті ст. 14 Закону № 1788-XII можна зробити висновок, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі ст. 14 Закону № 1788-XII.

Наведене свідчить, що відшкодуванню Управлінню Пенсійного фонду України підлягають витрати на виплату та доставку пенсій, які відповідно до Інструкції, призначені працівникам відповідача згідно з пб з ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII.

Аналогічна правова позиція неодноразово була викладена Верховним Судом України в постановах у справах № 21-178а11, № 21-69а10, № 21-116а11 та постановах Київського окружного адміністративного суду № 810/625/15, № 810/2055/15, № 810/1641/15. Твердження позивача, що УПФУ у Миронівському районі надіслано розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині пенсій призначених відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 2015 року лише 22.01.2015 року, спростовується оскільки як вбачається з матеріалів справи, даний розрахунок УПФУ у Миронівському районі Київської області був направлений відповідачу 19.01.2015 р., що підтверджується реєстром відправлених листів від 19.01.2015 р.

За таких обставин, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, зокрема, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Жодних належних доказів щодо неправомірності визначення розміру та складу фактичних витрат позивача на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 2, необґрунтованості їх нарахування позивачем суду надано не було.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що посадові особи Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області при формуванні оскаржуваного розрахунку діяли в межах та у спосіб, передбачений законодавством України.

Пунктом першим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Дослідне господарство "Еліта" Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла до Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області про скасування розрахунку - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 23 липня 2015 р.