Справа № 32758/10
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2011-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2011 р. справа № 2а-1548/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Семененка Я.В. Бишевської Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2010 року у справі № 2-а-1548/2010 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області про визнання причини пропущення строку звернення до суду поважною і відновити його, визнання протиправною бездіяльність відповідача та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області, в якому просила визнати причину пропущення строку звернення до суду поважною і відновити пропущений строк позовної давності для захисту порушеного права на доплату пенсії. Визнати неправомірною бездіяльність відповідача по недоплаті позивачу підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням норм ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за такі періоди з 09.07.07 по 31.12.07, з 22.05.08 по 31.12.08, з 01.01.09 по 31.12.09, з 01.01.10 по 30.09.10.

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.10.10 (суддя Гончар В.М.), прийнятою за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду для захисту порушеного права на доплату до пенсії. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком як «дитині війни». Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, а також починаючи з 22 травня 2008 року по 30 вересня 2010 року, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та законодавчо визначеного розміру пенсії за віком, встановленого на час відповідних виплат з урахуванням раніше проведених виплат до пенсії «дітям війни»за відповідні періоди. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу (а.с.16), в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції і залишити позовну заяву без розгляду. Апеляційна скарга мотивована відсутністю у відповідача правових підстав для здійснення нарахування та виплати позивачеві підвищення до пенсії у визначених оскаржуваним рішенням розмірах, а також обмеженням фінансування зазначеного підвищення до пенсії, яке здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Крім того, судом не вірно застосовано норми права стосовно строку звернення до суду.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області, відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.06, набув статусу «дитина війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених цим Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 01.01.06 дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Як особі, що має статус «дитини війни», позивачу у 2006 та 2007 роках не призначалося, не нараховувалося та не виплачувалося підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 2008 року вказаний вид підвищення до пенсії призначався позивачу та виплачувався частково у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З позовом до суду позивач звернувся 27.09.2010.

Відповідно до ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції на час звернення позивача до суду для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порядок вирішення судом питання стосовно поновлення строку, застосування наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлений ст.ст.100,102 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи з наведених правових норм, приймаючи до уваги визначені позивачем вимоги, фактичні обставини справи, колегія дійшла висновку, що недотримання судом першої інстанції норм процесуального права в даному випаду не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції відповідно до ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки неправильне застосування норм процесуального права судом першої інстанції не призвело до неправильного вирішення питання щодо позовних вимог, предявлених за період до 27.03.2010.

Враховуючи похилий вік позивача, його правову необізнаність, а також покладені на відповідача обовязки проводити інформаційно-розяснювальну роботу серед населення та розяснювати особам, про перебувають у нього на обліку, про право отримувати суми пенсії, в тому числі, підвищеної відповідно до ст.6 наведеного Закону, колегія суддів вважає, що порушене право позивача за визначений вище період підлягає захисту.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік з урахуванням статті 111 цього Закону.

Статтею 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.07 положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»з урахуванням статті 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» змінено, встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту»).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На 2009, 2010 роки дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не обмежена.

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.00, в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в період з 09.07.07 по 31.12.07 та з 22.05.08 по 30.09.10 позивачу повинно здійснюватись нарахування та виплата підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Передбачене ч.3 ст.28 цього Закону застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, розмір підвищення до пенсії особам, які мають статус «дитини війни», передбачений ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», повинен обчислюватись виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, який встановлено чинним законодавством на кожний бюджетний рік.

Оскільки визначення Законами України «Про державний бюджет України»на кожний бюджетний рік розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, не впливає на загальний період нарахування та виплати відповідачем підвищення до пенсії особам, які мають статус дітей війни, колегія суддів вважає правильним та таким, що не суперечить вимогам ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок в резолютивній частині оскаржуваної постанови про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачеві підвищення до пенсії за період з 22.05.08 по 30.09.10 без визначення по кожному бюджетному року.

Відсутність грошових коштів на виплату надбавки до пенсії в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус дитини війни, права на отримання такої надбавки. Закон України не обмежує таке право наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградському районі Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2010 року у справі № 2-а-1548/2010 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає (ст.ст.183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська