Справа № 810/1325/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Справа: № 810/1325/15

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Жигіля Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» ( далі - позивач ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України ( далі - відповідач ) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів:

- від 01.10.2014 р. № 100260002/2014/000024/2 та № 100260002/2014/000023/2;

- від 07.10.2014 р. №100260002/2014/000036/2, №100260002/2014/000033/2, №100260002/2014/000037/2, №100260002/2014/000034/2, №100260002/2014/000035/2;

- від 28.10.2014 р. №100260002/2014/000059/2, №100260002/2014/000057/2, №100260002/2014/000056/2,№100260002/2014/000058/2,№100260002/2014/000054/2, №100260002/2014/000053/2, №100260002/2014/000055/2.

Київський окружний адміністративний суд своєю постановою від 22 травня 2015 року адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» ( далі - ТОВ «Фоззі-Фуд» ) та компанією Citronex I Sp. z o.o. ( Польща ) було укладено контракт від 22.07.2014 р. № 656 із додатковою угодою від 25.09.2014 р. № 1, на підставі якого позивач здійснював імпортування на територію України фруктів, а саме свіжих зелених бананів сорту Каведіш, торгівельної марки Citronex ( країна виробництва - Ексадор ).

Для митного оформлення товару контролюючому органу позивачем було подано митні декларації (МД) № 100260006/2014/157301, № 100260006/2014/157305, № 100260006/2014/157383, № 100260006/2014/157380, № 100260006/2014/157384, № 100260006/2014/157381, № 100260006/2014/157382, № 100260006/2014/157558, № 100260006/2014/157555, № 100260006/2014/157556, № 100260006/2014/157557, № 100260006/2014/157552, № 100260006/2014/157553, № 100260006/2014/157554;

На підтвердження заявленої у них ціни товару, що імпортується (0,66 та 0,67 євро/кг) товариство надало митному органу контракт та додаткову угоду до нього, картка обліку особи, що здійснює операції з товарами; CMR; довідки про транспортні витрати; інвойси; пакувальні листи; страхові поліси; до нього; договір перевезення; рахунки-фактури на надання транспортних послуг; сертифікати походження товару; договір страхування; прайс-листи продавця; комерційні пропозиції; митні декларації країни відправлення; експортні декларації країни відправлення.

З метою підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару, контролюючим митним органом ТОВ «Фоззі-Фуд» було запропоновано надати додаткові документи.

У зв'язку з цим, позивач надав митному органу платіжні доручення на оплату товару, прайс-листи продавця, комерційні пропозиції та митні декларації країни відправлення.

За результатами розгляду поданих документів відповідачем було сформовано картку відмови у митному оформленні ( випуску ) товарів та прийняті відповідні рішення про коригування за резервним методом заявленої декларантом митної вартості товарів з 0,66 та 0,67 євро/кг до 0,71 євро/кг, а саме: від 01.10.2014 р. № 100260002/2014/000024/2 та № 100260002/2014/000023/2; від 07.10.2014 р. № 100260002/2014/000036/2, № 100260002/2014/000033/2, №100260002/2014/000037/2, №100260002/2014/000034/2, №100260002/2014/000035/2; від 28.10.2014 р. №100260002/2014/000059/2, №100260002/2014/000057/2, №100260002/2014/000056/2, №100260002/2014/000058/2, №100260002/2014/000054/2, №100260002/2014/000053/2, №100260002/2014/000055/2.

Підставою для прийняття зазначених рішень про коригування митної вартості товарів стало те, що додаткові документи декларантом надано не в повному обсязі; митна вартість визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів та ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях; надані декларантом документи містять розбіжності, надана декларація країни відправлення типу «Т1» є митною декларацією, за якою товари переміщуються за процедурою зовнішнього транзиту Європейського Союзу; наданий прас-лист адресований виключно ТОВ «Фоззі-Фуд» та не розповсюджується на інших суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності.

Далі, позивач надав митному органу нові декларації, в яких скорегував показники митної вартості товару та сплатив до бюджету відповідні митні платежі, після чого товар було випущено у вільний обіг

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що документами, поданими позивачем митному органу під час проходження митного контролю, підтверджується заявлена митна вартість товару, а відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено обґрунтованості сумнівів щодо достовірності зазначених у цих документах відомостей, та не доведено правомірності його дій щодо застосування резервного методу коригування заявленої митної вартості і винесення оскаржуваних рішень.

Дослідивши матеріали справи, підстави апеляційного перегляду, а також виниклі між сторонами правовідносини у відповідності з нормами діючого законодавства, судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Митного кодексу України ( далі - МК України ), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 № 631 ( далі - Порядок № 631 ).

Так,відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

У ч. 2, 3, 5 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (.контракт.) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура ( інвойс.) або рахунок-проформа (.якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу.), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (.перевізні.) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати ( за наявності ) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором ( угодою, контрактом ) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором ( угодою, контрактом ); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору ( угоди, контракту ); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти ( прайс-листи ) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку № 631, перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Ч. 1 ст. 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п. 1 ч. 4, ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

П. 4.4 розділу IV Порядку № 631 прямо передбачено, що митний орган відмовляє у прийнятті МД виключно з таких підстав: МД не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, ДМВ; ЕМД не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; МД подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.

Отже, з наведених законодавчих норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митними органами рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за шостим (резервним) методом та винесення картки відмови у митному оформленні товару є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб'єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару ані за основним методам (за ціною договору), ані за жодним з інших чотирьох методів, застосування яких повинно передувати обранню шостого (резервного) методу.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що як було правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем на виконання вимог ч. 2 ст. 53 МК України для здійснення митного оформлення вантажу до контролюючого органу було надано повний пакет документів для підтвердження митної вартості товару, заявленої у митних деклараціях.

Крім цього, ТОВ «Фоззі-Фуд» надано контролюючому органу на його вимогу відповідну уточнюючу документацію, а саме: платіжні доручення про сплату вартості товару, прайс-листи продавця, комерційні пропозиції, митні декларації країни-відправлення, дослідження яких надає підстави стверджувати, що зазначені в них показники вартості імпортованого товару, містять усі відомості, що підтверджують числові значення митної вартості та відповідають заявленій позивачем вартості товару при проходженні митного контролю.

Більш того, апеляційний суд відзначає, що заявлена позивачем митна вартість товару ( 0,66 євро/кг та 0,67 євро/кг ) узгоджується з відомостями Державної служби статистики України, наведеними в листі від 13.01.2015 р. № 15.2-20/23Пі, відповідно до якого середня вартість імпорту товарів за кодом УКТ ЗЕД 803000000 (бананів свіжих) з Еквадору станом на жовтень 2014 року складала 0,67 євро/кг.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів.

Доводи апелянта про те, що у прайс-листі, який був наданий позивачем контролюючому митному органу при проходженні митного контролю, вказано лише товар, який придбаний товариством у його контрагента та не зазначено повного переліку товарів, які реалізуються продавцем, колегія суддів вважає не обґрунтованими і безпідставними, оскільки, по-перше, жодною нормою чинного законодавства не затверджено форми складання прайс-листів та/або будь-яких вимог до їх змісту, а по-друге, не зазначення у ньому всього обсягу продукції контрагента, яка не є предметом спірних правовідносин, жодним чином не впливає на достовірність заявленої декларантом ціни імпортованого товару.

Посилання апелянта на те, що у страхових полісах, окрім спірних операцій, зазначені й інші, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, так як у страхових полісах, що були надані позивачем митному органу при проходженні митного контролю, містяться всі відомості щодо вартості страхування та вказані всі необхідні реквізити ( опис вантажу, маршрут, вид транспортного засобу й тощо ), які узгоджуються з даними, наведеними в іншій товаросупровідній документації, а укладання суб'єктом господарювання договорів страхування щодо кількох об'єктів, які будуть предметом інших операцій, законодавством не заборонено.

Зауваження митного органу щодо експортних декларацій країни відправлення імпортованого позивачем товару колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, Європейська Комісія у листі від 27.03.2008 р. зазначила, що вимога надання копії експортної вантажної митної декларації не відповідає міжнародним митним стандартам, сучасній митній практиці і може бути розглянута як торговельний бар'єр (відповідь Держмитслужби України на лист Ради підприємців при Кабінеті Міністрів України щодо внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2009 р. № 767 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Крім того, відповідно до листа Представництва України при Європейських Співтовариствах від 20.08.2009 року № 3111/16-230-1791, Європейською стороною повідомлено, що імпортер не має доступу до експортної декларації, а також, що з 01.07.2009р. митними органами ЄС для оформлення приймається виключно електронні декларації, декларації в паперовому форматі не використовуються, а якщо товари експортуються після режиму транзиту ( залізниця, TIR ), застосовується спрощена процедура митного оформлення у режимі експорт.

Посилання апелянта на те, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару не було надано контролюючому органу договір (контракт) про перевезення спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товарів до митних декларацій було додано як договір про перевезення, так і довідки про транспортні витрати та CMR.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а отже, апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження не надав суду жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність прийняття ним оскаржуваних рішень, та не переконав судову колегію у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову та вважає, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга Київської міської митниці Державної фіскальної служби України підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.