Справа № 2а-3106/10/2570
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-3106/10/2570 Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

"03" лютого 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н.П.,

суддів: Ісаєнко Ю.А.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Шевчук К.В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівська»на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2010 року у справі за адміністративним позовом прокурора Чернігівського району Чернігівської області в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівська»про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Чернігівського району Чернігівської області в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівська»про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2010 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідач по справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівська»- подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2010 року та закрити провадження у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України, в звязку із неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що ТОВ «Агрофірма «Іванівська»зареєстрована Чернігівською районною державною адміністрацією Чернігівської області як юридична особа (свідоцтво А00 №687827 від 02.03.2006), а також управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області як платник збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 13.03.2006 за №.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем було подано розрахунок суми страхових внесків на загальнообовязкове пенсійне страхування за березень 2010 року, згідно якого до сплати підлягала сума в розмірі 29341,66 грн., яка не була сплачена в установлені законодавством строки.

Таким чином, на адресу відповідача було направлено вимогу від 05.05.2010 року Ю-2009, яка не була ним оскаржена.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з п.6 ч.2 ст. 17 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 р. (далі Закон України №1058), страхувальник зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

На підставі норм ст. 20 Закону України №1058, страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Ця норма закону кореспондує з п. 5.1.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та зарахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до пенсійного фонду України передбачено, що нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплат заробітної плати, на суми яких нараховуються страхові внески.

Відповідно до ст. 106 Закону України №1058, територіальні органи Пенсійного фонду за формою та у строки, визначені управлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно зазначено про те, що відповідачем не була оскаржена вимога про сплату недоїмки, а тому є підстави вважати, що відповідач погодився з розрахунком суми.

В свою чергу, частиною 3 статті 106 вищезазначеного закону (яка була чинною на момент вчинення спірних правовідносин) передбачено, що у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

Таким чином, в даному випадку сума заборгованості по страховим внескам на загальнообовязкове державне пенсійне страхування є узгодженою та не оскаржувалась відповідачем.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідачем щодо відсутності у позивача права на звернення до суду із спірним позовом в порядку адміністративного судочинства, суд не приймає до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на Законі і спростовуються здобутими у суді доказами.

Проаналізувавши вищезазначені норми Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівська»залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2010 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: