Справа № 2-а-4415/11
Суддя: Одерій С. М.
Дата ухвалення: 2011-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4415/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2011 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Одерій С.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради про визнання неправомірною відмову у виплаті одноразової допомоги у розмірах, встановлених законом, та про зобовязання нарахувати і виплатити недотримані кошти до 5 травня,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2011 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради про зобовязання нарахувати і виплатити недоотримані суми разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику війни, обчисленої виходячи з розміру, встановленого ст.14 ч.4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2011р. в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що має статус учасника війни, але Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району виплатило допомогу за 2011 рік у меншому розмірі. Разом з тим, виплачені фактично суми, на думку позивача, є необґрунтованими і суперечливими положенням Конституції і вимогам Закону, чим порушені його конституційні права. Просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати провести перерахунок та виплату грошової допомоги до 5-го травня за 2011 рік відповідно до діючого законодавства.

Позивач у судове засідання не зявився.

Представник відповідача в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, заперечувала проти позову в повному обсязі. В своїх письмових запереченнях, долучених до справи, вказувала, що статтею 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що фінансування витрат, повязаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Статтею 95 Конституції України встановлено, що виключно Законом України «Про Державний бюджет України» визначаються видатки держави на потреби всього суспільства, розмір та направлення цих видатків. У період 2011 року виплата разової грошової допомоги до 5 травня встановлена Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постановою Кабінету Міністрів України № 341 від 04.04.2010р., якою визначено виплату разової грошової допомоги для учасників війни за 2011р. - 120,00 грн., які позивач одержав. Таким чином, представник відповідача вважає, що Управління праці та соціального захисту населення, діяло в межах повноважень відповідно до чинної, не оспореної у встановленому законом порядку постанови КМУ № 341. До того ж, розрахунок позивача з розміру мінімальної пенсії за віком вважає суперечливим положенням діючого законодавства, зокрема ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", яка кореспондує встановлення розміру мінімальної пенсії за віком до Конституції України та законів України, а між тим, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не встановлено, що виплату разової грошової допомоги слід провадити у розмірі мінімальних пенсій за віком із розрахунку встановленого прожиткового мінімуму. У звязку з тим, що на УПСЗН не покладено функції визначення розмірів разової грошової допомоги, здійснення перерахунків, вважає, що дії відповідача зі спірного за позовом питання вчинені в межах повноважень і у відповідності з діючим законодавством на момент виплати. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі ст.ст.122, 128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та представника відповідача.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач є учасником війни та користується пільгами відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», про що свідчить посвідчення серії Д-1 № 628394, видане 01.07.2003 року; у звязку з чим та відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком. Фактично позивач отримав від Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради в 2011 році - 120 гривень.

Правовий статус учасників війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Цим законом встановлено, що фінансування витрат, повязаних з введенням в дію Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Згідно абз.1 ст.17-1, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах передбачених ст..ст.12-16 цього Закону, здійснюється органами праці та соціального захисту населення через відділення звязку або через установи банків (шляхом перерахування на особливий рахунок отримувача) пенсіонерам-за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач є органом владних повноважень, на якого чинним законодавством покладений обовязок по здійсненню виплат, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в тому числі разової грошової допомоги.

З приводу вимог в частині стягнення щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік суд зазначає наступне. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене та має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційного Суду України рішення про їх неконституційність.

Стаття 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Статтею 17 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», передбачено, що фінансування затрат, повязаних з його реалізацією здійснюється за рахунок державного бюджету. ЗУ «Про Державний бюджет України на 2011 рік», згідно яких і була позивачу виплачена допомога за 2011 рік у сумі 120 грн. у квітні 2011 року.

Виплата позивачеві разової грошової допомоги за 2011 рік була здійснена відповідачем відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2011 рік», постанови Кабінету Міністрів України № 341 від 04.04.2010 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірі - 120 грн.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем правомірно було виплачено позивачеві щорічна грошова допомога до 5 травня за 2011 рік.

На підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», керуючись ст. ст. 8-11, 71, 88, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради про визнання неправомірною відмову у виплаті одноразової допомоги у розмірах, встановлених законом, та про зобовязання нарахувати і виплатити недотримані кошти до 5 травня - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийнятті постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: С. М. Одерій