Справа № 806/1519/15
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"28" липня 2015 р. Справа № 806/1519/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

при секретарі Витрикузі В.П. ,

за участю сторін:

представників від позивача -ОСОБА_3, від відповідача - Шатківська А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "08" червня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання нечинною та скасування податкової вимоги, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.06.2015року скасовано вимогу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області №4683-25 від 26.06.2014 року та зобов'язано Житомирську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області зарахувати сплачені кошти та провести відповідні виправлення в картці особового рахунку ОСОБА_5 як платника податку на додану вартість, згідно платіжних доручень від 24.01.2014 року №1 в сумі 131 грн., від 27.01.2014 року №2 в сумі 1500 грн., від 04.02.2014 року №3 в сумі 2000 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5 сплачений судовий збір у розмірі 255,78 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати обумовлену постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області винесено податкову вимогу від 26.06.2014 року №4683-25 про стягнення з позивача податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на додану вартість в сумі 1524,84 грн. (а.с.7).

Водночас, як слідує з матеріалів справи для оплати названої суми боргу позивачем були подані до Житомирської філії ПАТ "Західінкомбанк" платіжні доручення №1 від 24.01.2014року, №2 від 27.01.2014року та №3 від 04.02.2014року відповідно до яких ОСОБА_5 (платник) сплатив на рахунок ГУ ДКСУ в Житомирської області (одержувач) суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальній сумі 3631,00 грн. (а.с.12-14).

Відповідно до п. 8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з п. 22.3, 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги-доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу для платника вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах (п.п.16.5.2 п.16.2 ст.16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями ст. 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Відповідно до пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

З аналізу зазначеної правової норми, платник податку звільняється від відповідальності за порушення банком порядку своєчасного перерахування коштів зі сплати податку на додану вартість до бюджету.

Питання перерахунку зазначених коштів досліджувалось в судовому порядку по адміністративній справі № 806/122/15 за позовом ОСОБА_5 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання не чинним та скасування рішення №46311/17-01 від 31.12.2014 р.

Зокрема, у названій справі, адміністративним судом було встановлено, що ПАТ "Західінкомбанк" переказ коштів за платіжними дорученнями № №1,4 від 24.01.2014 року, №№2,5 від 27.01.2014 року, №№ 3, 6 від 04.02.2014 року, поданими ОСОБА_5 не виконав через відсутність у банку коштів.

Водночас, судом у названій адміністративній справі 806/122/15 встановлено, що позивачем свій обов'язок по сплаті ПДВ виконано, оскільки податкове зобов'язання сплачено у встановлені законодавством строки, що підтверджується матеріалами справи, про те з незалежних від позивача обставин кошти по сплаті ПДВ не надійшли до контролюючого органу.

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отож, в силу обумовленого рішення суду, винесеного у адміністративній справі 806/122/15 обставини щодо виконання обов'язку по сплаті названих сум ПДВ позивачем є встановленими та не потребують доказування при розгляді даної справи..

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області №4683-25 від 26.06.2014 року є неправомірною та підлягає скасуванню.

Водночас, колегія суддів не погоджується з рішенням суду про зобов'язання відповідача зарахувати сплачені кошти та провести відповідні виправлення в картці особового рахунку ОСОБА_5, оскільки, починаючи з 05 грудня 2013 року податковим органом ведуться не картки особового рахунку за окремими податками, зборами, а інтегровані картки платника.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 року № 765, що зареєстрований Міністерством юстиції України 27.12.2010 року за № 1350/18645 (далі - Порядок).

Пунктом 1 та 3 розд. І Порядку визначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

Відповідно до п. 9 розд. ІІ Порядку для зведеного оперативного обліку надходжень платежів, повернення коштів, помилково або надміру зарахованих сум територіальними органами Міндоходів в електронному вигляді ведуться реєстри надходжень та повернень платежів за відповідною формою.

Згідно п. 2 розд. ІІІ Порядку, зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника.

Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку дані про надходження податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом Міндоходів, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

Отже, обумовлена сума податку на додану вартість може бути відображена відповідачем в інтегрованій картці позивача тільки у разі отримання податковим органом відомостей від органів Державної казначейської служби України про зарахування вказаної суми до відповідного бюджету.

Аналогічний висновок викладений у рішенні ВАСУ від 23 червня 2015 року від К/800/66648/14.

Оскільки від органів Державної казначейської служби України не надійшли відомості про зарахування вказаної суми податку до відповідного бюджету, то у відповідача відсутні правові підстави для відображення в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень відомостей про зарахування податків.

Водночас, вирішуючи даний спір колегією суддів враховано, що повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 162 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини першої цієї норми у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб'єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб'єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Колегія суддів також зазначає, що суд при прийнятті рішення не вправі перебирати на себе функції законодавчого органу та визначати додаткові повноваження та підстави для відповідача щодо здійснення дій по коригуванню названих карток особового рахунку.

За таких обставин, суд першої інстанцій зобов'язавши відповідача внести виправлення до карток особового рахунку позивача допустив порушення матеріального права, а зокрема поклав на відповідача зобов'язання не передбачене чинним законодавством України, що суперечить ст. 19 Конституції України.

Зважаючи на обумовлене, апеляційна скарга відповідача підлягає до задоволення частково, а постанова суду в частині прийнятого рішення про зобов'язання Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області зарахувати сплачені кошти та провести відповідні виправлення в картці особового рахунку ОСОБА_5 як платника податку на додану вартість, згідно платіжних доручень від 24.01.2014 року №1 в сумі 131 грн., від 27.01.2014 року №2 в сумі 1500 грн., від 04.02.2014 року №3 в сумі 2000 грн. підлягає - скасуванню, з прийняттям у названій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи приписи ст. 94 КАС України та обставини щодо часткового задоволення позову, скасуванню підлягає також постанова суду у частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5 сплаченого судового збору у розмірі 127,89грн.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, (201), 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області задовольнити частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "08" червня 2015 р. скасувати у частині:

зобов'язання Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області зарахувати сплачені кошти та провести відповідні виправлення в картці особового рахунку ОСОБА_5 як платника податку на додану вартість, згідно платіжних доручень від 24.01.2014 року №1 в сумі 131 грн., від 27.01.2014 року №2 в сумі 1500 грн., від 04.02.2014 року №3 в сумі 2000 грн та прийняти у названій частині нове рішення про відмову у задоволенні названого позову;

стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5 сплаченого судового збору у розмірі 127,89грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Г.І. Майор

Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_5 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10000

4-третій особі: - ,