Справа № 818/4085/13-а
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року м. Київ К/800/44476/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області
на постановуСумського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року
та постановуХарківського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2013 року
у справі818/4085/13-а
за позовомЛіквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус» Арбітражного керуючого Корнілова Євгенія Олександровича
доДержавної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобус» Арбітражний керуючий Корнілов Євгеній Олександрович (далі по тексту - позивач, Ліквідатор ТОВ «Глобус» Конілов Є.О.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 11 березня 2013 року.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року позов було задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Сумах № від 13 березня 2013 року про збільшення ТОВ «Глобус» грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 5126,92 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2013 року постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову, а позов задоволено повністю.

Вважаючи, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та постанови нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач правом на надання письмових заперечень на касаційну скаргу не скористався.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки з питання повноти та правильності обчислення ТОВ «Глобус» податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за вересень - грудень 2012р. відповідачем було складено акт від 28 лютого 2013 року №686/152/32778492.

У зазначеному акті зафіксовані порушення підприємством вимог пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України, а саме неподання до ДПІ у м. Суми податкової декларації по платі орендної плати за земельні ділянки, неузгодження і несплата орендної плати за земельні ділянки, які знаходилися у позивача в користуванні.

У зв'язку з виявленням зазначеного порушення ДПІ у м. Сумах 11 березня 2013 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за вересень - грудень 2012 на суму 15380,72 грн., в тому числі 10253,80 грн. - за основним платежем, 5126,92 грн. - за штрафними санкціями.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що перебування позивача у стані банкрутства не звільняє його від виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Тим часом з огляду на існування постанови господарського суду про визнання позивача банкрутом нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій (що за своєю природою є додатковими зобов'язаннями, похідними від основного,) є протиправним в силу положень статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції зауважив, що відповідно до положень статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

З огляду на винесення Господарським судом Сумської області 27 вересня 2012 року постанови по справі № 6/89-10, якою ТОВ «Глобус» визнано банкрутом і відкрита ліквідаційна процедура, з дня прийняття даної постанови підприємницька діяльність банкрута припинена, а строк виконання всіх грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і обов'язкових платежів вважається таким, що настав, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування та сплати грошового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за вересень - грудень 2012 року.

Переглянувши рішення суду першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

На обґрунтування правомірності визначення грошового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності за вересень - грудень 2012 року, відповідач зазначає про перебування в оренді у позивача земельної ділянки, наданої Сумською міською радою згідно договору оренди на строк до 15 липня 2019 року.

Посилаючись на положення Земельного та Податкового кодексів України, в яких закріплено платність використання землі в Україні, податковий орган вважає протиправним нездійснення платником податків нарахування та сплати відповідної плати.

Відповідно до приписів статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року №2343-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

- господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;

- строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав;

- у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

- припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

- відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;

- продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом;

- скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

- вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;

- виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та, розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що грошове зобов'язання, визначене податковим органом 13 березня 2013 року вже після винесення Господарським судом Сумської області постанови про визнання ТОВ «Глобус» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, а тому податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлгяє скасуванню в повному обсязі.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 214, 215, 220, 222, 223, 224, 230, 231 частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області залишити без задоволення.

2. Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11 червня 2013 року та Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2013 року у справі №818/4085/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна