Справа № 826/7209/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 липня 2015 року 08:40 № 826/7209/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Індустріалізація"
до 3-тя особа Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві Державна податкова інспекція у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві
про скасування податкової вимоги №7373-25 від 06.05.2014,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустріалізація» (надалі - позивач або ТОВ «Індустріалізація») з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про скасування податкової вимоги від 06.05.2014 року № 7373-25.

В обґрунтування правомірності заявлених позовних вимог позивач посилається на протиправність виставлення контролюючим органом ТОВ «Індустріалізація» податкової вимоги від 06.05.2014 року № 7373-25 з визначеною у ній сумою податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 193 335,20 грн., оскільки в дійсності сума такої заборгованості була штучно сформована в обліковій картці платника податку. Натомість задекларований ТОВ «Індустріалізація» податок у податковій декларації з податку на прибуток за 2013 рік (від 28.01.2014 року) в сумі 310 877 грн., що була згодом зменшена на 3 603 грн. у зв'язку з поданням уточнюючого розрахунку (від 28.07.2014 року), станом на 11.03.2014 року сплачений повністю згідно платіжного доручення № 493739817 від 07.03.2014 року. Таким чином, податковий борг у сумі 193 335,20 грн., що наразі обліковується за позивачем, був нарахований виключно за ініціативою податкової інспекції та без проведення жодних перевірок.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.05.2015 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні, призначеному на 02.07.2015 року, суд своєю протокольною ухвалою у відповідності до норми ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) замінив відповідача його правонаступником - Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві), а також згідно норм ст. 53 КАС України - залучив до участі у справі в якості третьої особи - Державну податкову інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві, де наразі на податковому обліку перебуває ТОВ «Індустріалізація.

У судове засідання, призначене на 16.07.2015 року, з'явилися представники позивача, які підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просили суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено про правомірність оспорюваної податкової вимоги. Зокрема, починаючи з 11.03.2014 року в картці особового рахунку платника податку на прибуток приватних підприємств - ТОВ «Індустріалізація» обліковується податковий боргу в сумі 193 335 грн., що був нарахований на підставі податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік (реєстр. № від 28.01.2014 року.

Представник третьої особи у призначене судове засідання у справі не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. При цьому, 16.07.2015 року до канцелярії суду надійшов супровідний лист ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві від 13.07.2015 року з додатками у відповідь на судовий запит від 02.07.2015 року № 826/7209/15.

16.07.2015 року судом у відповідності до норм ч. 6 ст. 128 КАС України було ухвалено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в справі документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалах 28.01.2014 року ТОВ «Індустріалізація» подало до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік (реєстраційний № від 28.01.2014 року) в електронному вигляді, де в рядках 11 «Податок на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню» та 14 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» задекларовано суму 310 877 грн., а в рядках 12 «Податок на прибуток від діяльності, що підлягає патентуванню, зменшений на вартість торгових патентів» і 13 «Зменшення нарахованої суми податку» - показники відсутні та додаток ЗП до такого останнього рядка Декларації не подавався. Водночас разом з цією Декларацію за 2013 рік позивач подав до податкової інспекції певні додатки, в тому числі:

- додаток ІД до рядку 03 Декларації («Інші доходи»), в ряд. 03.20 ЦП якого товариство відобразило прибуток від операцій з торгівлі цінними паперами та іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами - 1 933 352 грн.;

- додаток ЦП до рядків 03.20 і 03.21 додатка ІД до Декларації, в рядку 03.20 таблиці 1 «Розрахунок фінансових результатів від операцій з торгівлі цінними паперами та іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами» якого відобразило прибуток від операцій з торгівлі цінними паперами та іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами, у тому числі (сума позитивних значень рядків 1 - 6) - 1 933 352 грн. Дана податкова декларація була подана за старою формою, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2011 року № 1213 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства», що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2011 р. за N 1215/19953 та втратив чинність 24.01.2014 року).

Задекларована сума податку в розмірі 310 877 грн. була сплачена позивачем до державного бюджету в повному обсязі 07.03.2014 року згідно платіжного доручення від 07.03.2014 року № 493739817 та перерахована банком на відповідний казначейський рахунок, що засвідчується наявною в матеріалах справ випискою ПАТ «Український бізнес банк» у м. Донецьку (МФО 334969) по особовому рахунку ТОВ «Індустріалізація» за 07.03.2014 року та витягом з картки особового рахунку платника податку на прибуток приватних підприємств - ТОВ «Індустріалізація» за 2014 рік (дата проведення операцій 07.03.2014 року).

Надалі, 28.07.2014 року товариство подало до податкової інспекції Податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2013 рік (уточнюючу)(реєстраційний № від 28.07.2014 року) в електронному вигляді та за новою формою, затвердженою Наказом Міністерства доходів і зборів України від 30.12.2013 року № 872 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства», що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 січня 2014 р. за N 103/24880 та наразі чинний). В цій Уточнюючій декларації позивач задекларувало такі показники: в рядку 10 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період за операціями з цінними паперами, що перебувають/ не перебувають в обігу на фондовій біржі (рядок 05 таблиці 1 + рядок 05 таблиці 2 додатка ЦП до рядків 03.20 та 03.21 додатка ІД до рядка 03 та рядків 06.4.13 та 06.4.14 додатка ІВ до рядка 06.4 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства)» - 4 003 грн.; в рядку 11 «Податок на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню» - 303 271 грн.; в рядках 12 «Податок на прибуток від діяльності, що підлягає патентуванню, зменшений на вартість торгових патентів» і 13 «Зменшення нарахованої суми податку» - показники відсутні; в рядку 14 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» - 307 274 грн. Також разом з даною Уточнюючою податковою декларацією були подані наступні додатки, в тому числі:

- додаток ІД до рядку 03 Декларації («Інші доходи»), в рядку 03.20 ЦП якого відобразило прибуток від операцій з торгівлі цінними паперами та іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами - 1 893 320 грн.;

- додаток ЦП до рядків 03.20 та 03.21 додатка ІД до рядка 03 та рядків 06.4.13 та 06.4.14 додатка ІВ до рядка 06.4, в рядку 05 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» таблиці 1 «Операції з цінними паперами, що перебувають в обігу на фондовій біржі» - 4 003 грн.; в рядку 05 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» таблиці 2 «Операції з цінними паперами, що не перебувають в обігу на фондовій біржі» - показник відсутній; в рядку 03 «Фінансовий результат від продажу та інших способів відчуження корпоративних прав в інший ніж цінні папери формі» - 1 893 320 грн.

Обидві зазначені податкові декларації з податку на прибуток підприємства (від 28.01.2014 року та від 28.07.2014 року) були прийнятті в ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві без зауважень та зареєстровані в дні їх подачі, про що свідчать роздруківки відповідних електронних квитанцій № 2 та не заперечується представником відповідача. При цьому правомірність дій позивача щодо подання 28.01.2014 року податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік за старою формою визнається представниками обох сторін та не являється спірним в межах даної судової справи.

Разом з тим, в інтегрованій картці платника податку на прибуток приватних підприємств (позивача) 11.03.2014 року було проведено нарахування до сплати грошового зобов'язання в сумі 504 212 грн. на підставі Декларації (реєстраційний № від 28.01.2014 року), що була автоматично погашена частково за рахунок наявної станом на вказану дату переплати в сумі 310 877 грн., та різниця суми 193 335 грн. перенесена до недоїмки, що виникла за самостійно узгодженим податковим зобов'язанням з податку на прибуток.

06.05.2014 року позивач отримав податкову вимогу ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 06.05.2014 року № 7373-25, за змістом якої станом на 05.05.2014 року за ТОВ «Індустріалізація» обліковується сума податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 193 335,20 грн. (в т.ч. за основним платежем - 193 335,20 грн., штрафні (фінансові) санкції - 0,00 грн., пеня - 0,00 грн.).

28.07.2014 року зазначена сума податкового боргу була зменшена на 3 603 грн. у зв'язку з врахуванням поданої товариством Уточнюючої декларації за 2013 рік (реєстраційний № від 28.07.2014 року), та станом на 30.07.2014 року сума податкового боргу становила вже 189 732 грн. (акт звірки платежів від 01.10.2014 року № 12672-20).

За даними витягу з картки особового рахунку платника податку (позивача) на прибуток приватних підприємств за 2015 рік станом на 31.03.2015 року розмір податкового боргу ТОВ «Індустріалізація» зріс до 497 006 грн. (за рахунок нарахування грошового зобов'язання в сумі 307 274 грн. за іншою Декларацією (реєстраційний № від 17.03.2015 року).

Вважаючи вказану вище податкову вимогу від 06.05.2014 року № 7373-25 необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (надалі - ПК України), який набрав чинності 01.01.2011 року.

У відповідності до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За нормою ст. 36 цього Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно п. 49.2 ст. 49 ПК України, платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Така податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання, та подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 48.1 ст. 48, п. 49.1 ст. 49 цього Кодексу).

При цьому, в силу положень абз. 2 п. 46.6 ст. 46 ПК України. до визначення нових форм декларацій (розрахунків), які набирають чинності для складання звітності за податковий період, що настає за податковим періодом, у якому відбулось їх оприлюднення, є чинними форми декларацій (розрахунків), чинні до такого визначення.

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому «податковим зобов'язанням» в розумінні ПК України визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк)(пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а «грошовим зобов'язанням платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів встановлено Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 року № 765, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 р. за N 217/24994 (надалі - Порядок).

Так, відповідно до пункту 3 розділу І Порядку «інтегрована картка платника» - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

Згідно п. 4 розд. І Порядку облік податків, зборів та єдиного внеску ведеться підрозділами Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - Міжрегіональне ГУ), спеціалізованих державних податкових інспекцій з обслуговування великих платників (далі - СДПІ), державних податкових інспекцій в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об'єднаних державних податкових інспекцій (далі - ДПІ) відповідно до функціональних повноважень.

Пунктом 11 розд. ІІ Порядку передбачено, що форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки. Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати. На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою.

Відповідно до п. 1 і 2 розд. ІІІ Порядку нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають: зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником; зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобов'язань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; пеня на суму заниження податкового зобов'язання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; проценти за користування розстроченням (відстроченням).

Зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника.

Також п. 4 розд. ІІІ цього ж Порядку передбачено, що нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації. Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань. При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.

Як вбачається зі змісту Декларації ТОВ «Індустріалізація» за 2013 рік (від 28.01.2014 року) позивач самостійно визначив до сплати податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 310 877 грн., разом з тим в інтегрованій картці платника податку (позивача) з цього ж податку станом на 11.03.2014 року було нарахована більша сума грошового зобов'язання - 504 212 грн. (тобто, 310 877 грн. + 193 335 грн.).

Відповідно до пояснень представників сторін, наданих в судових засіданнях у справі, та згідно наданої позивачем копії листа Головного управління ДФС у м. Києві від 20.11.2014 року № 828/10/26-15-23-01-20 (що надане у відповідь на запит товариства від 07.11.2014 року № 11/01 з питань подання звітності з податку на прибуток підприємства за 2013 рік) судом встановлено, що при перенесенні показників з Декларації позивача за 2013 рік (від 28.01.2014 року) до інтегрованої картки платника податку контролюючий орган керувався листом Міністерства доходів і зборів України від 07.02.2014 року № 3194/7/99-99-19-03-01-17 «Про подання податкової звітності з податку на прибуток за 2013 рік». Зі змісту останнього вбачається, що центральний контролюючий орган виклав своє бачення порядку відображення в податковій звітності фінансових результатів від операцій з торгівлі цінними паперами, а саме: «Відповідно до пункту 153.8 статті 153 Податкового кодексу України прибуток від операції з торгівлі у 2013 році цінними паперами оподатковується за ставкою 10 відсотків.

З метою дотримання вимог пункту 153.8 статті 153 Податкового кодексу суми податкового зобов'язання з податку на прибуток від операцій з торгівлі цінними паперами за 2013 рік по деклараціях з податку на прибуток підприємства, банку та страховика, поданих за старими формами (затвердженими Мінфіном), буде заноситись до картки особового рахунку:…з рядка 03.20 Додатка ЦП х 0,10, поданого за формою декларації з податку на прибуток підприємства, яка затверджена наказом Мінфіну від 28.09.2011 N 1213. При цьому значення рядка 03.20 Додатка ІД буде вважатись таким, що дорівнює нулю;…». А тому з урахуванням рекомендацій цього листа Міндоходів від 07.02.2014 року № 3194/7/99-99-19-03-01-17 до інтегрованої картки платника податку на прибуток приватних підприємств разом із сумою податку 310 877 грн. також була внесена сума податку в розмірі 193 335 (тобто, значення рядка 03.20 Додатка ЦП до Декларації за 2013 рік (складеної за старою формою) х 0,10 (тобто, 1 933 352*0,10).

Однак, суд вважає в даному випадку посилання відповідача на лист Міністерства доходів і зборів України від 07.02.2014, як на підставу для визначення з власної ініціативи платнику податку (позивачу) суми податку на прибуток в розмірі 193 335 грн., необґрунтованими, у зв'язку за наступним.

По-перше, зазначений лист Міндоходів від 07.02.2014 року № 3194/7/99-99-19-03-01-17 «Про подання податкової звітності з податку на прибуток за 2013 рік» не є нормативно-правовим актом в розумінні ст. 117 Конституції України, а відтак, відповідно не являється обов'язковим до застосування.

По-друге, порядок визначення контролюючим органом сум грошових зобов'язань платникам податків з тих чи інших податків чітко регламентований нормами ст.ст. 54, 58, 75 - 79 ПК України та здійснюється за результатами проведення перевірок (документальних та/або камеральних) з винесенням відповідних податкових повідомлень-рішень (окрім випадків, коли обов'язок по визначенню податку в силу закону покладається безпосередньо на контролюючий орган).

Судом встановлено, що актів перевірок за результатами перевірок податкової звітності ТОВ «Ідутріалізація» з податку на прибуток за 2013 рік та/або з питань правильності обчислення названим товариством і повноти сплати такого податку до держаного бюджету за підсумками господарської діяльності за 2013 рік позивачеві не направлялось та відповідачем не складався. Також, до моменту виникнення спірних правовідносин відповідачем не приймалось жодного податкового повідомлення-рішення за спірним фактом.

По-третє, у відповідності до норм абз. 3 і 4 п. 153.8 ст. 153 розд. ІІІ «Податок на прибуток підприємств» ПК України (даною статтею Кодексу саме визначений порядок оподаткування операцій податком на прибуток з торгівлі цінними паперами) якщо за результатами звітного періоду загальна сума прибутків від операцій із цінними паперами, що перебувають в обігу на фондовій біржі, перевищує загальну суму збитків від таких операцій, сума перевищення включається до об'єкта оподаткування за такими операціями та оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 151.4 статті 151 цього Кодексу. Якщо за результатами звітного періоду загальна сума прибутків від операцій з цінними паперами, що не перебувають в обігу на фондовій біржі, перевищує загальну суму збитків від таких операцій, за кожним видом цінних паперів, сума перевищення включається до об'єкта оподаткування за такими операціями та оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 151.4 статті 151 цього Кодексу.

В свою чергу, визначення поняття «об'єкт оподаткування» для цілей розділу ІІІ ПК України міститься в ст. 134 цього Кодексу, та відповідає значенню гр. 07 «Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 01 - рядок 04)» в Декларації за 2013 рік.

Таким чином, в даному випадку обставини щодо правильності обрахунку позивачем суми податку за підсумками господарської діяльності в 2013 році (в тому числі від операцій з торгівлі цінними паперами) могли бути (та відповідно мали бути) з'ясовані саме за наслідками проведення перевірок.

Разом з тим, контролюючий орган всупереч вимог норм чинного законодавства визначив позивачу додатково до сплати суму грошового зобов'язання з податку в розмірі 193 335 грн. без проведення жодних перевірок та без винесення податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що «податкова вимога» - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. А відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, «податковий борг» - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу норми 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відтак, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що право на формування податкової вимоги виникає у податкового органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання.

Під час розгляду даної справи судом не встановлено, а відповідачем і третьою особою не доведено належними та допустимими доказами, факту виникнення у позивача законним шляхом узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі більшому, ніж було задекларовано в рядку 14 Декларації за 2013 рік, тобто в розмірі більшому ніж 310 877 грн. Станом на 11.03.2014 року дана сума коштів була сплачена позивачем в повному обсязі.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується той факт, що станом на 11.03.2014 року позивав виконав свій податковий обов'язок по сплаті податку на прибуток за 2013 рік в сумі 310 877 грн. в повному обсязі, то суд вважає висновки відповідача про виникнення у ТОВ «Індустріалізація» несплаченого грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 193 335 грн. на підставі Декларації за 2013 рік (від 28.01.2014 року), що підлягало сплаті в термін до 11.03.2014 року, хибними, та відповідно відсутність у ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві правових підстав для формування і виставлення на адресу позивача оспорюваної податкової вимоги від 06.05.2014 року № 7373-25.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а, відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріалізація» задовольнити.

2. Скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 06.05.2014 року № 7373-25.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Т.О. Скочок