Справа № 803/1661/15
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Справа № 803/1661/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Пухер Л.Р.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

з участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про визнання протиправними та скасування постанов про відновлення виконавчого провадження від 18.06.2015 року у ВП № 20662166, ВП № 20662242.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказані виконавчі провадження були відновлені при розгляді завершеного виконавчого провадження при примусовому виконанню Постанов № 3 від 21.01.2010 року та № 35 від 30.04.2010 року Управління Пенсійного фонду в Рівненському районі про стягнення штрафів. Зазначені виконавчі провадження вже відновлювались відповідачем, однак були скасовані судом 19.05.2015 року як такі, що поновленні за копіями виконавчих документів, а не за їх дублікатами. Позивач вважає, що постанови від 18.06.2015 року про відновлення виконавчих проваджень винесенні всупереч п.14.1-14.4 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 51252 від 02.04.2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 р. за N 489/20802 (далі Інструкція), оскільки виконавчі провадження поновлені по завірених копіях виконавчих документів, а не по дублікатах. Крім того, відповідачем порушено ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено підстави для відновлення виконавчих проваджень, які в даному випадку відсутні.

Тому з врахуванням викладеного позивач вважає, що оскаржувані постанови про відновлення виконавчого провадження від 18.06.2015 року у ВП № 20662166, ВП № 20662242 винесенні всупереч вимогам чинного законодавства, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити в повному обємі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із підстав викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити в повному обємі. Суду також пояснила, що при винесенні оскаржуваних постанов державним виконавцем не було враховано те, що стягувачем було пропущено строки для предявлення виконавчого документа до виконання.

Відповідач у своїх письмових запереченнях позов не визнав та просить в його задоволенні відмовити, виходячи із наступного. Постанови № 3 від 21.01.2010 року та № 35 від 30.04.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 штрафів видані УПФ в Рівненському районі та надійшли на виконання до Другого відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ вперше 12.07.2010 року. Постановами державного виконавця 14.07.2010 року були відкриті виконавчі провадження № 20662166, № 20662242.

22.06.2011 року виконавчі провадження були закінченні та направленні за територіальністю у ВДВС Рівненського РУЮ. 07.05.2012 року ВДВС Рівненського районного управління юстиції було відмовлено у відкритті виконавчих проваджень і виконавчі провадження , були повернуті до відповідача, однак ним не отримані. У січні 2015 року стягувач УПФ України у Рівненському районні звернулося до відповідача із заявою про відновлення виконавчих документів та надано копії документів. На підставі наданих копій документів відповідачем було відновлено виконавчі провадження, які 19.05.2015 року скасовані судом.

Пізніше стягувачем відповідачу надано дублікати виконавчих документів, на підставі яких, та у відповідності до п.14 Інструкції 18.06.2015 року державним виконавцем винесено постанови про відновлення виконавчих проваджень.

Відповідач вважає, що оскаржуванні постанови винесенні ним із дотриманням вимог чинного законодавства, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, із підстав викладених в письмовому запереченні, та просила в його задоволенні відмовити. Суду також пояснила, що у даному випадку стягувачем не було порушено строк предявлення виконавчого документа до виконання. Оскільки виконавчі документи були втрачені, то у відповідача були правові підстави для їх відновлення.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Закону примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема підлягають до виконання постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Як вбачається з частини 1 статті 6 Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як встановлено судом 14.07.2010 року державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ відкрито виконавчі провадження ВП № 20662166, ВП № 20662242 про стягнення штрафів із ОСОБА_3 на виконання постанов УПФ в Рівненському районі.

22.06.2011 року відповідачем закінчено виконавчі провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону та направлено за належністю до ВДВС Рівненського РУЮ.

07.05.2012 року ВДВС Рівненського РУЮ винесено постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки до виконання предявлено копію виконавчого документа.

29.01.2015 року до відповідача надійшла заява УПФ України в Рівненському районні про відновлення виконавчих проваджень про стягнення штрафів з ОСОБА_3, з якої вбачається що виконавчі провадження залишаються не виконаними і на даний час є втраченими.

30.01.2015 року державним виконавцем винесено постанови про відновлення даних виконавчих проваджень, які в подальшому були скасовані 19.05.2015 року в судовому порядку із підстав того, що виконавчі провадження поновлено на підставі копій виконавчих документів, а не їх дублікатів.

20.05.2015 року також винесено постанови про скасування процесуальних документів начальником виконавчої служби.

В червні 2015 року на адресу Другого ВДВС надійшли дублікати виконавчих документів Постанови № 3 від 21.01.2010 року та № 35 від 30.04.2015 року ( а.с.28-29).

18.06.2015 року державним виконавцем винесено постанови про відновлення виконавчих проваджень по примусовому виконанню зазначених постанов про стягнення штрафів у ВП № 20662166, ВП № 20662242.

Даючи правову оцінку постановам від 18.06.2015 року про відновлення виконавчих проваджень, суд вважає, що винесенні вони у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції.

Частиною 1 ст.51 Закону визначено, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 3 ст.51 Закону встановлено, що про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.4 ст.51 Закону у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

Порядок та підстави відновлення виконавчого провадження визначені п.14.1-14.7 Інструкції.

Зокрема пунктами 14.1, 14.2 Інструкції встановлено, що за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи державного виконавця відновленню підлягають: втрачене виконавче провадження або його матеріали; знищене виконавче провадження у разі постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобов'язана виконати рішення національного суду.

У заяві повинно бути зазначено, про відновлення якого саме виконавчого провадження просить сторона виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, сторони виконавчого провадження, їх місце проживання чи місцезнаходження (у разі наявності вказаної інформації у сторони виконавчого провадження), обставини втрати матеріалів виконавчого провадження, поновлення яких саме документів сторона вважає необхідним, для якої мети необхідне їх поновлення.

До заяви про відновлення втраченого виконавчого провадження чи його матеріалів можуть додаватися документи або їх копії, що збереглися у сторони виконавчого провадження, навіть якщо вони не посвідчені в установленому порядку.

Судом встановлено, що 29.01.2015 року стягував направив відповідачу відповідну заяву про відновлення виконавчих проваджень та надав відповідні копії виконавчих документів.

В червні 2015 року на адресу відповідача від УПФ України в Рівненському районні надійшли відповідні дублікати постанов про стягнення із позивача штрафів.

На момент їх находження попередні постанови про відновлення виконавчих проваджень були скасовані.

Пунктами 14.3, 14.4, 14.5 Інструкції визначено, що державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа.

Державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього дубліката виконавчого документа виносить постанову про відновлення втраченого (знищеного) виконавчого провадження і не пізніше наступного дня надсилає її стягувачеві та боржникові.

У разі відновлення виконавчого провадження за ініціативою державного виконавця він у постанові роз'яснює сторонам право надати документи виконавчого провадження, їх копії, інші документи або відомості, що стосуються втраченого виконавчого провадження.

Пунктом 14.6 Інструкції встановлено, що для відновлення виконавчого провадження чи його матеріалів державний виконавець використовує відомості Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень про винесені постанови та інші документи виконавчого провадження, інформацію та документи, одержані ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Тобто Законом та Інструкцією визначено підстави та порядок, коли виконавче провадження підлягає відновленню.

Такі підстави, на думку суду, у державного виконавця на момент винесення постанов про відновлення виконавчих проваджень були наявні.

Тому керуючись вищевказаними нормами Закону та Інструкції та враховуючи ту обставину, що на адресу відповідача надійшла відповідна заява стягувача про відновлення виконавчих проваджень та на момент надходження дублікатів виконавчих документів було встановлено, що виконавчі провадження є втраченими, попередні постанови про відновлення виконавчих проваджень скасовані, державним виконавцем 18.06.2015 року винесено постанови про відновлення виконавчих проваджень у ВП № 20662166, ВП № 20662242 про стягнення із позивача штрафів.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши вищевикладене, суд прийшов висновку, що постанови про відновлення виконавчих проваджень від 18.06.2015 року у ВП № 20662166, ВП № 20662242 прийняті відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства України та в межах наданих йому повноважень, а тому в задоволенні адміністративного позову про визнання протиправними та скасування цих постанов слід відмовити повністю.

Суд не приймає до уваги, твердження представника позивача про те, що у даному випадку стягувачем пропущено строк предявлення до виконання виконавчого документа, а тому у відповідача не було підстав для його відновлення, виходячи із наступного.

Ні ст.51 Закону, ні Інструкцією не передбачено обовязку виконавця при надходженні заяви про відновлення виконавчого провадження та вирішенні питання про його відновлення перевіряти строки для предявлення їх до виконання.

Частиною 4 ст.51 Закону визначено, що у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

Пунктом 14.7. Інструкції визначено, що відновлене виконавче провадження підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Тобто питання строків предявлення виконавчих документів до виконання вирішуються державним виконавцем в порядку примусового виконання виконавчих документів після їх відновлення (в межах виконавчого провадження), а не на стадії винесення постанов про їх відновлення.

Суд вважає, що перелік питань, які вирішуються державним виконавцем на стадії поновлення виконавчого провадження є вичерпним .

Крім цього, на думку суду, вирішення питання дотримання строків предявлення виконавчих документів до виконання, виходить за межі позовних вимог, які розглядаються в даному судовому засіданні і предметом яких є оскарження саме постанов про відновлення виконавчих проваджень № 20662166, № 20662242.

Керуючись статтями 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 КАС України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про визнання протиправними та скасування постанов про відновлення виконавчого провадження від 18.06.2015 року у ВП № 20662166, ВП № 20662242 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 28 липня 2015 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк