Справа № 806/2106/15
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року м. Житомир

справа № 806/2106/15

категорія 12.3

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Чернова Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у проведенні перерахунку індексації грошового забезпечення за період з 1 квітня 2007 року по 3 липня 2013 року, встановивши базовий місяць - липень 2003 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 провести перерахунок індексації грошового забезпечення за період з 1 квітня 2007 року по 3 липня 2013 року, встановивши базовий місяць - липень 2003 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 в місячний строк надати звіт про виконання рішення суду у цій справі у порядку, передбаченому статтею 267 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , наказом Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 16.05.2013 № 249 був звільнений з військової служби у відставку за станом здоров`я. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 22.05.2013 № 123 був виключений зі списків в/ч НОМЕР_1 з 03.07.2013. Проте, на день звільнення не отримав в повному обсязі кошти, на які мав право під час проходження військової служби, а саме йому невірно виплачено індексацію грошового забезпечення з квітня 2007 року по 3 липня 2013 року. Для стягнення вказаних коштів 14.05.2015 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак листом від 21.05.2015 № 3493 йому було відмовлено. Дану відмову позивач вважає протиправною, оскільки правонаступником в/ч НОМЕР_1 є ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому саме він вирішує питання оспорюваної виплати, а строк звернення щодо такої виплати необмежений. Крім того, базовим місяцем для виплати індексації мав рахуватись липень 2003 року, а не квітень 2007 року, який був взятий в/ч НОМЕР_1 за основу при виплаті індексації за період з 1 квітня 2007 року по 3 липня 2013 року, оскільки підвищення заробітної плати в квітні 2007 року відбулось за рахунок премії, яка не має постійного характеру.

Позивач подав заяву в якій просить справу розглянути у порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.07.2015 пояснив, що правонаступником Військової частини НОМЕР_1 є ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до спільних Директив Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (а.с.62). Подав до суду письмові заперечення відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.48-49). В судове засідання 21.07.2015 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Враховуючи наведене, суд відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в: 201 окремому інженерно-аеродромному батальйоні Повітряних Сил України (грудень 2004 року - травень 2009 року), 31 окремому полку зв`язку ПК "Центр" (травень 2009 року - квітень 2010 року), 9 бригаді тактичної авіації повітряного командування "Центр" ПС (квітень - вересень 2010 року), у ВІКНУ ім.Тараса Шевченка (вересень 2010 року - червень 2011 року), та останнім місце служби була в/ч НОМЕР_1 (липень 2011 року по липень 2013 року).

Вказані обставини встановлені постановою Житомирського окружного адміністративного суду в справі № 806/2261/14 (яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду та вступила в законну силу 03.02.2015) і не потребують окремого доказування в силу вимог ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2013 № 123 його з 03.07.2013 було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення як такого, що звільнений наказом Командувача Сухопутних військ Збройних сил України (по особовому складу) від 16.05.2013 № 249 у відставку за п. "б" ч.6 (за станом здоров`я) ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с.11).

14.05.2015 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, в якій просив провести донарахування індексації грошового забезпечення з 1 квітня 2007 року по 3 липня 2013 року у сумі 62363,75 грн. (а.с.12).

У відповідь на заяву, листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.05.2015 № 3493 позивачу відмовлено у здійсненні донарахування суми індексації з мотивів неналежного адресата звернення, оскільки ОСОБА_1 звільнений з військової служби ще в 2013 році (а.с.13).

Перевіряючи правомірність дій відповідача на предмет дотримання ним вимог ч. 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме: чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія, судом встановлено наступне.

Як вбачається з опрацьованого Департаментом фінансів Міністерства оборони України запиту від 22.04.2015, перерахунок грошового забезпечення (у тому числі сум індексації) здійснюється за місцем останнього перебування військовослужбовця на грошовому забезпеченні (а.с.31).

Враховуючи те, що останнім місцем служби позивача була військова частина НОМЕР_1 , правонаступником якої є ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно обов`язок по перерахунку недоплачених сум грошового забезпечення (у тому числі сум індексації) покладається на відповідача, а тому звернення ОСОБА_1 з вказаного питання до комісаріату є правомірним.

Поняття індексації грошових доходів населення та порядок її проведення визначений Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003року.

У відповідності до ст. 1 Закону України " Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, із змінами і доповненнями (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця та підлягає індексації відповідно до закону.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про індексацію грошових доходів населення» та абз.5 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (у редакції, яка діяла з березня 2007 року), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі: грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пунктів 4, 5 цієї ж Постанови, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення з наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Згідно ст. 4 Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», обчислення індексу споживчих цін для грошових доходів населення проводиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього закону тобто з 1 січня 2003 року.

Таким чином, для встановлення правильної індексації доходів за вказаними нормами, необхідно дотримуватись основних умов: визначення місяця підвищення доходів особи, який є базовим для подальшого нарахування сум індексації та встановити який характер мали такі доходи: разовий чи постійний.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу при індексації грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму станом на березень 2007 року застосовано базовий місяць - липень 2003 року (а.с.24).

В подальшому, базовим місяцем встановлено квітень 2007 року (а.с.17) та останнім базовим, як видно із сторінки 31 розрахункової книжки, був встановлений січень 2008 року (а.с.27). Вказані обставини відповідачем не спростовані.

Досліджуючи правомірність встановлення вказаних місяців у 2007 та 2008 роках базовими, суд вказує на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 594 від 28.03.2007 Міноборони було дозволено здійснювати у поточному році починаючи з 1 квітня преміювання військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу (насамперед осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, осіб рядового, молодшого та середнього начальницького складу та осіб молодшого офіцерського складу) понад встановлений законодавством розмір у межах видатків, передбачених для грошового забезпечення у 2007 році (а.с.14).

На виконання Постанови, Міністром оборони України було видано наказ №175 від 14.04.2007 року "Про встановлення граничних розмірів премії військовослужбовцям Збройних Сил України".

Наказом введено в дію з 1 квітня 2007 року граничні розміри премії, яка виплачується у відсотках від грошового забезпечення, виходячи з посадових окладів і стажу безперервної служби.

Однак, цією постановою встановлені законодавством розміри та види грошового забезпечення військовослужбовців не змінювалися, нові види грошового забезпечення не вводилися, а дозволялося лише тимчасове (протягом 2007 року), додаткове (понад установлений законодавством розмір виплат) преміювання військовослужбовців.

Враховуючи наведене, виплати, які здійснювались військовослужбовцям на підставі постанови № 594 у 2007 році, мали тимчасовий характер та не змінювали встановлених законодавством розмірів грошового забезпечення.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 19.03.2013 (а.с.20).

Як видно із довідки галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/6770 від 31.12.2014 (а.с.17), грошове забезпечення позивача в травні 2007 року збільшилось за рахунок премії в розмірі 1234,46 грн, при цьому інші його складові залишились незмінними.

Таким чином, оскільки грошове забезпечення ОСОБА_1 в травні 2007 року збільшилось за рахунок премії, що не мала постійного характеру, а згідно архівної довідки № 179/1/1805 від 24.02.2014 (а.с.28) в квітні 2007 року взагалі не підвищувалось в порівнянні із попередніми місяцями, відповідно військовою частиною безпідставно визначено базовим місяцем квітень 2007 року та починаючи з 01 квітня 2007 року протиправно недоплачено (що вбачається із довідки № 179/1/3455 на а.с. 25) індексацію грошового забезпечення.

Також необхідно зазначити, що в абзаці 2 та 3 пункту 4 роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 03.12.2010 року № 248/9/470 чітко вказано, що поточні коливання сум надбавок та премії залежно від фінансових можливостей не можуть бути підставою для визначення місяця, в якому були більші виплати, базовим. А також, місяці, в яких військовослужбовцям нараховується премія у розмірі більшому, ніж у попередньому місяці (за рішенням Міністра оборони України), не можуть вважатися базовими при обчисленні індексу споживчих цін.

Неправомірним є і встановлення позивачу базового місяці - січня 2008 року для визначення належних сум індексації, з огляду на наступне.

Наказом Міністра оборони України від 30.12.2007 № 707 "Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України" особам офіцерського складу Збройних Сил України з 1 січня 2008 року підвищено посадові оклади, в зв`язку із чим позивачу було встановлено базовий місяць - січень 2008 року.

Судом з`ясовано, що при зміні структури грошового забезпечення та збільшення посадових окладів в січні 2008 року відповідач не врахував, що за рахунок підвищення посадового окладу грошовий дохід позивача фактично зменшився з 2042,50 грн в грудні 2007 року до 1362,50 грн в січні 2008 року (а.с.28), тобто основної умови, згідно якої базовим встановлюється місяць у разі зростання грошових доходів, при вирішення питання індексаціїї грошового забезпечення ОСОБА_1 , не було дотримано, відтак січень 2008 року не міг зазначатись як базовий.

Крім того, навіть якщо притримуватись думки, що грошові доходи ОСОБА_1 зросли за рахунок збільшення посадового окладу з грудня 2007 року по січень 2008 року, то відповідно до вимог абз.3 п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» така сума збільшення грошових доходів має бути більша від суми індексації, нарахованої відповідно до цього Порядку, а якщо ж сума індексації менша, то в подальшому вона мала проводитись на загальних підставах.

Про це також йдеться в листі Міністерства праці та соціальної політики України від 09.04.2004 № 024-65 (а.с.14).

Оскільки така сума (від`ємна) була менша ніж сума індексації, яка з урахуванням базового місяця - липень 2003 року становила в січні 2008 року 402,58 грн (прожитковий мінімум 633 грн х індекс 63,6/100), тому відповідно січень 2008 року не є базовим місяцем, а індексація мала проводитись на загальних підставах.

Суд також зазначає про те, що листом департаменту фінансів Міністерства оборони України від 03.12.2010 року № 248/9/470 в абзаці 4 пункту 4 було роз`яснено, що в місяці, в яких відбулися зміни в грошовому забезпеченні військовослужбовців (присвоєно чергове військове звання, призначено на вищу посаду, змінилася вислуга років, що дає право на виплату процентної надбавки за вислугу років, підвищено надбавку за виконання особливо важливих завдань, змінилися постійні складові грошового забезпечення, встановленні нові види грошового забезпечення відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України, виникло право на отримання надбавок, передбачених чинним законодавством, або змінилися їх розміри), вважаються базовими при обчисленні індексу споживчих цін, якщо в результаті таких підвищень різниця у розмірі грошового забезпечення у такому місяці перевищує суму індексації, що може бути нарахована в цьому місяці.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає обгрунтованими доводи позивача в частині визнання для проведення індексації його грошового забезпечення базовим місяцем - липень 2003 року.

Таким чином дії по нарахуванню сум індексації військовими частинами, в яких проходив військову службу позивач, за період з 1 квітня 2007 року по 3 липня 2013 року, з встановленням базових місяців - квітня 2007 року та січня 2008 року є неправомірними та позбавили його права на отримання належної суми індексації грошового забезпечення.

Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання дій ІНФОРМАЦІЯ_1 з відмови у проведенні перерахунку індексації грошового забезпечення за період з 1 квітня 2007 року по 3 липня 2013 року протиправними та відповідно зобов`язує Житомирський обласний військовий комісаріат провести перерахунок індексації грошового забезпечення за період з 1 квітня 2007 року по 3 липня 2013 року, встановивши базовий місяць - липень 2003 року.

Що стосується вимоги зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 в місячний строк надати звіт про виконання рішення суду у цій справі у порядку, передбаченому статтею 267 КАС України, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3).

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 не є у даному випадку суб`єктом владних повноважень в розумінні норм КАС України, не здійснює владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а виступає організацією, установою, яка має здійснити відповідні дії по перерахунку грошового забезпечення, відтак суд не уповноважений зобов`язувати сторону по справі, яка не є суб`єктом владних повноважень надавати звіт про виконання судового рішення.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд України по справі № 204а13 та зазначив, що військовий комісаріат у спірних відносинах не виконував функцій суб`єкта владних повноважень, а виступав організацією, установою, яка мала надати документи, необхідні для перерахунку пенсії органами, що призначають пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, дії відповідача щодо виплати позивачеві сум індексації в обмеженому розмірі є незаконними, суперечать вимогам чинного законодавства України. Відповідачем не було належним чином доведено правомірність своєї позиції та не підкріплено її належними доказами.

Отже, за вищевикладених підстав, суд доходить висновку щодо часткового задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у проведенні перерахунку індексації грошового забезпечення за період з 1 квітня 2007 року по 3 липня 2013 року протиправними.

Зобов`язати Житомирський обласний військовий комісаріат провести перерахунок індексації грошового забезпечення за період з 1 квітня 2007 року по 3 липня 2013 року, встановивши базовий місяць - липень 2003 року.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Г.В. Чернова