Справа № 20023/10
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2011 р.справа № 2а-12296/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Мельник В.В.

суддів: Туркіної Л.П. Проценко О.А.

при секретарі судового засідання: Ганноченку А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську Дніпропетровської області
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2010р. у справі № 2а-12296/09/0470
за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську Дніпропетровської області
до про Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Новомосковську Дніпропетровської області визнання дії неправомірними та зобов'язання включити в щомісячні акти звірки суму витрат на допомогу на поховання та витрат на її доставку

ВСТАНОВИЛА:

23 вересня 2009р. Управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську Дніпропетровської області (далі по тексту позивач) звернулося до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Новомосковську Дніпропетровської області(далі по тексту відповідач) про визнання дії відповідача неправомірними щодо не включення в щомісячні акти звірки суми витрат на допомогу на поховання та витрат на її доставку стосовно ОСОБА_1 та зобовязати відповідача включити в щомісячні акти звірки суму витрат на допомогу на поховання та витрат на її доставку стосовно ОСОБА_1 1096 грн. 59 коп. для відшкодування цієї суми на централізованому рівні / а.с.2-3/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2011р. відкрито провадження в адміністративній справі №2а-12296/09/0470 / а.с.1/

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2010р. у справі № 2-а-12296/09/0470 у задоволені позову відмовлено. Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження настання страхового випадку та наявності причинного звязку смерті потерпілого ОСОБА_1 з одержаним трудовим каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. /а.с.24-25/.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нове рішення про зобовязання відповідача включити в щомісячні акти звірки суму витрат на допомогу на суму 1096,59 грн. для відшкодування цієї суми на централізованому рівні./а.с.32-33/.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що посилання суду першої інстанції на ст.34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»є безпідставним, оскільки частина 8 цієї статті визначає орган, який несе витрати на поховання особи, яка померла від нещасного випадку або професійного захворювання на виробництві, а не порядок відшкодування допомоги на поховання пенсіонера, який отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

Частина 9 статті 34 цього Закону встановлює порядок визначення розміру відшкодування шкоди у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, а не відшкодування допомоги на поховання пенсіонера, який отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва,отриманого на виробництві.

Постанова Кабінету Міністрів України від 11.07.01 № 826 встановлює Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а не відшкодування допомоги на поховання пенсіонера, який отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, отриманого на виробництві.

Представник позивача про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, свого представника для участі у її розгляді не направив, тому колегія суддів вважає розглянути справу без участі представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні, просив суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити за її необґрунтованістю, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтво та перебував на обліку позивача, що підтверджується списком померлих осіб, які отримували пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання у березні 2009 року (а.с.7).

Позивачем у звязку зі смертю 17.03.09 ОСОБА_2 сплачено допомогу на його поховання у розмірі 1088,00 грн. Крім цього позивачем понесені витрати на доставку суми виплаченої допомоги у розмірі 8,59 грн. Загальна сума понесених позивачем втрат на поховання ОСОБА_2 склала 1096,59грн. включені до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, за березень 2009 року.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Новомосковську дану суму витрат до заліку прийнято не було.

Приймаючи рішення по суті вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що відшкодування суми допомоги на поховання сімї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, що отримала пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання від нещасних випадків на виробництві або професійного захворювання, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України лише за умов, коли смерть потерпілого спричинена обставинами, за яких настає страховий випадок, та причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя підтверджено медичним висновком.

Такий висновок ґрунтується наступними підставами.

Понесені Пенсійним Фондом України витрати у звязку із виплатою пенсій, передбачених ст. 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення»(внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання), підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, що підтверджується ст.7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», відповідно до якої органи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, починаючи з 01.04.01 відшкодовують органам Пенсійного фонду України пенсії, сплачені особам яким призначено пенсії внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Постановою правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.03 № 5-4/4 затверджений Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Вказаний Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом, у тому числі потерпілим особам, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди заподіяної працівникам в наслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, повязаних з виконанням ними трудових обовязків.

Пунктом 4 Порядку встановлено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення" "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Відповідно до вимог ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яка визначає соціальні послуги та виплати, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до ч. 8 ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 9 ст. 34 цього ж Закону у разі смерті потерпілого суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого та працездатних осіб, що перебували на його утриманні, але не мали права на ці виплати.

У разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.01 № 826 затверджений Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, який регулює питання проведення Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого у разі його смерті від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг.

Відповідно до п.1 вказаного Порядку факт наявності нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання засвідчується документами, передбаченими Положенням про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях.

Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України (п.2 Порядку).

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, колегія суддів вважає, що обовязок щодо виплати допомоги на поховання застрахованої особи покладено на відповідача лише у випадку смерті застрахованої особи внаслідок настання страхового випадку, визначеного ст.13 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», настання якого законодавець повязує з наявністю причинного звязку між смертю потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Докази, які б свідчили про наявність такого причинного звязку в даному випадку, позивачем не подані, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести та обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі зясовані обставини справи, суть спірних правовідносин та ухвалено законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Новомосковську Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2010 року у справі №2а-12296/09/0470 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а разі складання рішення в повному обсязі відповідно до стадії 160 зазначеного Кодексу з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 14.02.2011р..

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: О.А. Проценко