Справа № 826/4558/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 липня 2015 року № 826/4558/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2
до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Кулик Наталії Михайлівни
провизнання протиправними дій, скасування рішення № 165437 від 17.10.2014 та зобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Кулик Наталії Михайлівни про визнання протиправними дій, скасування рішення № 165437 від 17.10.2014 та зобов'язання вчинити дії.

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві та Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Кулик Наталії Михайлівни про визнання протиправними дій, скасування рішення № 165437 від 17.10.2014 та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2015 № 826/4557/15 об'єднано позовні вимоги в адміністративних справах № 826/4557/15 за позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві та Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Кулик Наталії Михайлівни про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії та № 826/4558/15 за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві та Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Кулик Наталії Михайлівни про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії в одне провадження і присвоєно справі номер № 826/4558/15.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем-2 було протиправно відмовлено позивачам у державній реєстрації права власності форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1.

У судовому засіданні 30.04.2015 представник позивачів та позивачі підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідачів заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що державним реєстратором під час розгляду заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було виявлено обтяження у вигляді арешту, яке було зареєстроване 04.11.2004 за № 1438764 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: договір довічного утримання, та самовільне будівництво, що унеможливлює відкриття розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на весь будинок, оскільки будинок АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

11.11.1983 між ОСОБА_4, що діяла від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно із умовами даного договору, вищевказаний житловий будинок має наступні характеристики: дерев'яний, цегляний, розташований на земельній ділянці розміром 902 кв.м., має жилу площу 57,9 кв.м. та має службові споруди: сарай з погребом під літ. Б; сарай під літ. В; вбиральню під літ. Г; вбиральню під літ. Д; сарай під літ. Е; вбиральню під літ. Ж; забор. В користування обдарованого ОСОБА_1 переходить: сіни розміром 10,3 кв.м. зазначені на плані 3-І; кухня розміром 6,3 кв.м. на плані 3-2; жила кімната розміром 13,0 кв.м. на плані 3-3; сарай з погребом під літ. Б.

24.05.1993 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_2 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно із умовами даного договору, вищевказаний житловий будинок має наступні характеристики: дерев'яний і цегляний, розміром житлової площі 56,7 кв.м. з господарчими та побутовими будівлями та спорудами: сарай з погребом під літ. Б; дві вбиральні під літ. Г та Д; два сараї під літ. Е та З; погреб під літ. И; спорудження, розташовані на земельній ділянці розміром 902 кв.м.

Відповідно до інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 07.03.2013 ПБ-2013 № 308, за даними Бюро буд. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрований за:

- 1/3 ч. за ОСОБА_7 на підставі договору про відчуження частини домоволодіння на умовах довічного утримання, посвідченого 4-ою Київською державною нотконторою, 18.08.1970р., № 2-2510;

- 1/3 ч. за ОСОБА_1 на підставі Договору дарування посвідченого 1-ою Київською державною нотконторою, 11.11.1983р., № 5ДН-20954;

- 1/3 ч. за ОСОБА_2 на підставі Договору дарування посвідченого 14-ою Київською державною нотконторою, 24.05.1993р., № 1с-417.

11.10.2014 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була подана заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності).

До даної заяви позивачі подали наступні документи:

- технічний паспорт, та його копія, серія та номер: б/н, виданий 31.10.2008, видавник: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна;

- договір та його копія, серія та номер: 1с-417, виданий 24.05.1993, видавник: сторони договору;

- договір дарування, та його копія, серія та номер: 5395, виданий 11.11.1983, видавник: державний нотаріус.

17.10.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Кулик Наталією Михайлівною було прийнято рішення № 16543719 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, яким було відмовлено у державній реєстрації права власності форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1, за суб'єктами: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки заява про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подана після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, а саме: при здійсненні пошуків у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було виявлено обтяження зареєстроване за даним об'єктом, крім того в поданому технічному паспорті існує відмітка про самочинне будівництво, яке відповідно до вимог законодавства повинно бути здано в експлуатацію, що передбачено ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, не погоджуючись з такою позицією відповідачів, звернулись до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон України № 1952-IV).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно із частиною п'ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Відповідно до Указу Президента України від 6 квітня 2011 року № 401/2011 "Про затвердження Положення про Державну реєстраційну службу України" Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України та входить до системи органів виконавчої влади. Укрдержреєстр є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади міста Києва, друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності.

Підпунктом 10 пункту 3 вказаного Положення передбачено, що Укрдержреєстр здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Згідно з пунктом 7 зазначеного Положення Укрдержреєстр здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

Відповідно до пункту першого статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України № 1952-IV, орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна закріплена постановою КМУ «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 17.10.2013 № 868 (далі Порядок № 868, редакція від 13.08.2014).

Відповідно до пункту 94 Порядку № 868, під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення відомостей із зазначених реєстрів до Державного реєстру прав.

Державний реєстратор у разі відсутності відомостей у Державному реєстрі прав та Реєстрі прав власності на нерухоме майно використовує реєстраційні дані, які містяться на паперовому носії інформації (реєстрові книги та реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), - у разі їх наявності в органі державної реєстрації прав.

В пункті 95 Порядку № 868 зазначено, що державний реєстратор встановлює наявність (відсутність) записів про:

- державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - під час проведення вперше державної реєстрації права власності на нерухоме майно у Державному реєстрі прав;

- обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек - під час проведення вперше державної реєстрації права власності на нерухоме майно або іпотеки у Державному реєстрі прав;

- обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;

- обтяження податковою заставою речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, порядок доступу до якого встановлює Мін'юст, - під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Як вбачається із заперечень відповідача-1, державним реєстратором Кулик Наталією Михайлівною було проведено обов'язковий пошук у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрах, які діяли до 2013 року та виявлено наявне обтяження у вигляді арешту, яке було зареєстроване 04.11.2004 за № 1438764 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: договір довічного утримання.

Державним реєстратором Кулик Наталією Михайлівною було встановлено, що обтяження було зареєстроване на весь будинок і власником виступала гр. ОСОБА_7.

Проте, суд не може погодитись із такою позицією відповідачів, оскільки згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна дійсно вбачається існування обмеження на підставі договору довічного утримання, але дане обмеження було застосовано лише на частину будинку, а не на весь будинок, як помилково вирішила Кулик Наталія Михайлівна.

Більше того, в матеріалах облікової справи, наданої відповідачами, міститься технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, згідно якого вбачається, що право власності на даний будинок належить трьом фізичним особам, а саме:

- ОСОБА_2 на підставі договору дарування посвідченого 14-ою Київською державною нотконторою, 24.05.1993р., № 1с-417;

- ОСОБА_1 на підставі договору дарування посвідченого 1-ою Київською державною нотконторою, 11.11.1983р., № 5ДН-20954;

- ОСОБА_7 на підставі договору про відчуження домоволодіння на умовах довічного утримання, посвідченого 4-ою Київською державною нотконторою, 18.08.1970р., № 2-2510.

Таким чином, судом було встановлено, що відповідач-2 дійшов хибного висновку про існування обтяження у вигляді арешту на весь будинок АДРЕСА_1, оскільки існувала заборона на підставі договору довічного утримання лише на частину даного будинку.

Відповідно до пункту 35 Порядку № 868, під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права.

Згідно із пунктом 36 Порядку № 868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

В пункті 37 Порядку № 868 зазначено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат (в матеріалах облікової справи містяться договір № 1с-417 від 24.05.1993 дарування 1/3 будинку, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, та договір № 5395 від 11.11.1983 дарування 1/3 будинку, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1).

Згідно із пунктом 38 Порядку № 868, для проведення державної реєстрації речових прав заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування) - в матеріалах облікової справи містяться копії паспортів та довідок про присвоєння ідентифікаційний номерів щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до пункту 42 Порядку № 868, для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

В матеріалах облікової справи наявна копія технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1.

В той же час, в даному технічному паспорті існує відмітка про самовільне будівництво, а саме: прибудова площею 9,5 кв.м., прибудова площею 12,7 кв.м., навіс площею 4,0 кв.м., гараж-майстерня площею 51,1 кв., що призвело до збільшення площі.

В абзаці 2 пункту 4 Порядку № 868 зазначено, що у разі коли законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об'єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 № 95, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2013 р. за № 612/23144 (далі - Порядок № 95), цей Порядок встановлює процедуру та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт та механізм проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудованих до 12 березня 2011 року: громадських будинків I і II категорій складності; будівель і споруд сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

Згідно із пунктом 3.1 Порядку № 95, прийняття в експлуатацію об'єктів, зазначених у пункті 1.1 розділу I цього Порядку, здійснюється безоплатно територіальними органами Держархбудінспекції України (далі - Інспекція) протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені такі об'єкти, за результатами технічного обстеження цих об'єктів шляхом реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Отже, з наведених норм вбачається, що господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до індивідуальних (садибних) житлових будинків підлягають прийняттю в експлуатацію.

Проте, позивачами не було надано суду доказів щодо прийняття в експлуатацію самовільного будівництва.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

В пункті 3 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 5 2 - 5 6 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази прийняття в експлуатацію самовільного будівництва, зазначеного в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення від 17.10.2014 № 16543719 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов