Справа № 2-а-2097/11
Суддя: Бурлак Г. І.
Дата ухвалення: 2012-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2097/11
Провадження № 2-а/2217/1/2012
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2012 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого: Бурлак Г. І.

при секретарі Перепелиці С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Теофіполі справу за позовом ОСОБА_1 до Теофіпольської селищної ради, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень Теофіпольської селищної ради та скасування державного акту на право власності на землю

встановив:

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про скасування рішень Теофіпольської селищної ради та скасування державного акту на право власності на землю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила, що рішенням Теофіпольської селищної ради від 31 серпня 2010 року затверджено Акт встановлення меж земельних ділянок між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 На підставі вказаного рішення 12 січня 2011 року рішенням Теофіпольської селищної ради передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1401 га за адресою смт Теофіполь вул Заводська 2 кв 1 та 20.01.2011 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Вважає вказані рішення протиправними та такими, що прийняті з порушенням чинного земельного законодавства, оскільки межі земельної ділянки не були узгодженні з позивачем, на засідання сесії позивач не викликалася та про її проведення не повідомлялася, вказані рішення прийнятті без врахування тривалого порядку користування присадибними земельними ділянками, що призвело до обмеження її права на користування встановленою частиною земельної ділянки для проходу від будинку до хліва та вилучення у позивача даної частини земельної ділянки. Внаслідок прийнятих рішень позивачу необхідно добиратися поза городом ОСОБА_2 біля 100-150 м до свого хліва. Оскільки Державний акт виданий на підставі протиправних рішень, то він також підлягає скасуванню. У звязку з викладеним, просила позов задоволити.

Представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що 17.05.2007 року ОСОБА_2 та чоловік позивача ОСОБА_3 звернулися до Теофіпольської селищної ради із заявами про передачу у власність присадибних земельних ділянок за адресою смт Теофіполь вул Станція Заводська за їх місцем проживання. Рішенням Теофіпольської селищної ради №142 від 17 липня 2007 року надано дозвіл заявникам на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а саме : по 0,15 га присадибна земельна ділянка та по 0,10 га для ведення особистого селянського господарства за адресами, відповідно Станція Заводська 2 кв 1 та Станція Заводська 2 кв 2. 19 серпня 2010 року комісія Теофіпольської селищної ради виїхала за вказаними адресами та встановила межі земельних ділянок згідно кадастрового плану, при встановленні меж були присутні ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_1 відмовилася від підписання акту, оскільки не була згідна із межами через те, що її хлів розташований біля земельної ділянки ОСОБА_2 12січня 2011 року рішенням Теофіпольської селищної ради №6-2/2011 передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1401 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою смт Теофіполь вул Станція Заводська 2 кв 1. Оскільки чинне законодавствао не пердбачає обовязкової участі заявників на сесії ради, то ні позивач, ні третя особа на сесію не запрошувалися та присутніми не були. 26.10.2011 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Теофіпольської селищної ради про передачу у власність земельної ділянки розміром 0,15 га за адресою смт Теофіполь вул Станція Заводська 2 кв 2. Рішенням Теофіпольської селищної ради від 13 грудня 2011 року надано позивачу дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою. Таким чином, вважає, що при прийнятті рішень Теофіпольська селищна рада законодавства не порушила, вони є правомірними, просить у позові відмовити.

Третя особа на стороні відповідача позов не визнала, пояснила, що при встановленні меж земельної ділянки була присутня позивач та її представники, вони були не згідні із встановленими межами, оскільки хотіли ходити до свого хліва через земельну ділянку, яка розташована напроти її будинку та випускати на її землю свою птицю. Крім того, позивач має напроти свого будинку земельну ділянку такого ж розміру, і має змогу пройти до свого хліва поза її земельною ділянкою. Просить у позові відмовити.

Представник третьої особи позов не визнав, пояснив, що позов не підлягає задоволенню, оскільки взагалі відсутній спір про право, так як Державний акт на право власності на землю, виданий на імя ОСОБА_2 не порушує права користування земельною ділянкою, яка знаходиться напроти будинку ОСОБА_4. При прийнятті рішень було дотримано всі вимоги чинного законодавства, оскільки земельне законодавства не передбачає участі в засіданні сесії осіб, яким виділяється земельна ділянка, їх повідомлення є обовязковим при вирішенні земельного спору, а в даному випадку земельний спір був відсутній, оскільки ОСОБА_1 не надала суду доказів, що вона зверталася із скаргою до селищної ради, як органу, що вирішує земельні спори, для вирішення спору в позасудовому порядку. Крім того, будинок по вул Станція Заводська не належить до спільної часткової власності позивача та третьої особи, оскільки це два спарені будинки з окремими квартирами, що мають спільну стіну та два власних окремих входи з вулиці. При огляді місця розташування земельної ділянки встановлено, що до хліва позивача є прохід як зі сторони позивача в обхід ділянки третьої особи, так і зі сторони сусіднього будинку є дорога, яка є загального користування. Крім того, позивач сама звернулася до селищної ради із заявою про виділення їй земельної ділянки розміром 0,15 га , яка розташована напроти її будинку, таким чином, вважає, що позивач має намір приватизувати і земельну ділянку, яка перебуває за її адресою і претендує на частину земельної ділянки, яка перебуває за адресою третьої особи. Просить у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст 373 ЦК України, право власності на землю гарантується та набувається відповідно до закону. Однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку є приватизація земельних ділянок, яка перебуває у користуванні громадянина (ст 81 ЗК).

Ст. 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

В судовому засіданні встановлено, що 17.05.2007 року ОСОБА_2 та чоловік позивача ОСОБА_3 звернулися до Теофіпольської селищної ради із заявами про передачу у власність присадибних земельних ділянок за адресою смт Теофіполь вул Станція Заводська за їх місцем проживання. Рішенням Теофіпольської селищної ради №142 від 17 липня 2007 року надано дозвіл заявникам на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а саме : по 0,15 га присадибна земельна ділянка та по 0,10 га для ведення особистого селянського господарства за адресами, відповідно Станція Заводська 2 кв 1 та Станція Заводська 2 кв 2. Відповідно акту встановлення меж земельних ділянок в натурі від 19 серпня 2010 року комісією Теофіпольської селищної ради в присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 встановлено межі земельних ділянок по вул Станція Заводська АДРЕСА_1 та 2 відповідно до кадастрового плану на якому є підпис ОСОБА_2 та зазначено, що ОСОБА_1Є . відмовилася від підпису. Рішення Теофіпольської селищної ради №455 від 31.08.2010 року затверджено акт встановлення меж земельних ділянок на місцевості. 12січня 2011 року рішенням Теофіпольської селищної ради №6-2/2011 передано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1401 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою смт Теофіполь вул Станція Заводська 2 кв 1. 20.05.2011 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,1401 га. 26.10.2011 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Теофіполської селищної ради про передачу у власність земельної ділянки розміром 0,15 га за адресою смт Теофіполь вул Станція Заводська 2 кв 2. Рішенням Теофіпольської селищної ради від 13 грудня 2011 року надано позивачу дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою.

Твердження позивача про те, що при винесенні рішення Теофіполської селищної ради №455 від 31.08.2010 року порушено вимоги ст.ст. 159,160 ЗК суд оцінює критично, оскільки вказані статті регулюють порядок вирішення земельних спорів, при чому земельні спори- це спори, що виникають між фізичними чи юридичними особами з приводу володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у них на праві власності чи користування. Відповідно до ст 159 ЗК України, підставою для порушення позасудового вирішення земельного спору є заява однієї із сторін про вчинене земельне правопорушення. Оскільки позивач не надала доказів звернення до Теофіпольської селищної ради у 2010 році із заявою про наявність земельного спору між нею та ОСОБА_2, суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що при винесенні рішення Теофіпольської селищної ради від 31.08.2010 року відповідач був зобовязаний керуватися зазначеними статтями ЗК України.

Посилання позивача на те, що при передачі земельної ділянки третій особі порушено її право користування частиною земельної ділянки для проходу від її будинку до хліва та вилучено у неї частину ділянки, необхідну для обслуговування хліва, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, згідно кадастрового плану, земельна ділянка за адресою смт Теофіполь вул Станція Заводська 2 кв 1 з однієї сторони межує із земельною ділянкою ОСОБА_3 чоловіка позивача, який помер, з двох сторін земельна ділянка межує із землями загального користування та зі сторони, де розміщені хліви позивача та третьої особи межує із землями Теофіпольської селищної ради, при цьому, земельна ділянка позивача значно довша за земельну ділянку третьої особи. При огляді речових доказів на місці їх розташування судом встановлено, що до хліва позивача є прохід в обхід його земельної ділянки та земельної ділянки третьої особи, а також є заїзд по земельній ділянці загального користування, на кадастровому плані позначено літерами В-Г. Крім того, позивач не надала суду доказів того, що земельна ділянка біля її хліва та для проходу до її хліва були надані їй у користування .

В судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування від 24.06.2010 року, свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивач є власником квартири №2 будинку №2 в смт Теофіполі по вул Станція Заводська, сторони в судовому засіданні визнали, що будинок №2 ділиться на дві квартири, які мають спільну стіну та два окремих входи. Згідно державного класифікатору будівель та споруд чинного з 01.01.2001 року, будинки одноквартирні включають в себе відокремлені житлові будинки садибного типу та спарені будинки з окремими квартирами, що мають свій власний вхід з вулиці. Таким чином, суд спростовує покази позивача, що будинок №2 по вул Станція Заводська в смт Теофіполі є багатоквартирним і належить позивачу та третій особі на праві спільної часткової власності.

Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що рішення Теофіпольської селищної ради №455 від 31.08.2010 року та №6-2/2011 від 12.01.2011 року є правомірними, винесені без порушень чинного законодавства, Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на їх підставі, тому вимоги позивача є безпідставні та задоволенню не підлягають.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 373 ЦК України, ст.ст. 81, 118, 158, 159,160 ЗК України, ст.ст. 6,17,18, 41, 128, 163 КАС України, районний суд

постановив:

позов ОСОБА_1 до Теофіпольської селищної ради, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень Теофіпольської селищної ради та скасування державного акту на право власності на землю залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через районний суд.

Головуючий: Г. Бурлак