Справа № 805/2476/15-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 р. Справа №805/2476/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

час прийняття постанови: 14:40

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Хохленкова ОВ.

за участю секретаря судового засідання Проніна Д.С.

за участю:

прокурора прокуратури Донецької області ОСОБА_1

представника відповідача: не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву прокурора Іллічівського району м. Маріуполя до Іллічівського відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про визнання незаконним і скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Іллічівського району м. Маріуполя звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Іллічівського відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про визнання незаконним і скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач в процесі примусового виконання судового рішення не здійснив всіх заходів, передбачених законом при примусовому виконанні судового рішення та виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, порушивши вимоги ст..11 Закону України «Про виконавче провадження».

Просив визнати постанову державного виконавця від 07.07.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві незаконною та скасувати її. Зобовязати Іллічівський відділ Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції поновити виконавче провадження.

Прокурор в судове засідання зявився. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Позовні вимоги не визнав та надав письмові заперечення на позовну заяву в яких зокрема вказав, що він не зміг виконати всі передбачені законом заходи щодо стягнення з боржнику боргу тому що йому не відомий РППН боржника.

На цієї підставі просив в позові відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши прокурора, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач у справі прокурор Іллічівського району м. Маріуполя є субєктом владних повноважень та в силу ч.1 ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» виступає учасником виконавчого провадження.

Відповідачем у справі є Іллічівський відділ Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції.

Щодо строків звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст.181 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, про порушення своїх прав прокурор, який є учасником виконавчого провадження, дізнався 05 червня 2015 року, в момент ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та складання довідки з цього питання.

12.06.2015 року позивач звернувся з позовною заявою до Донецького окружного адміністративного суду. Ця обставина підтверджується поштовим конвертом та описом вкладення до поштового відправлення (а.с.16-19).

В канцелярії суду ця позовна заява зареєстрована 22.06.2015 року (а.с.3).

Тому, суд вважає, що позивачем пропущено строк на звернення до суду, встановлений ч.2 ст..181 КАС України, з поважних причин.

Щодо суті справи.

Між сторонами склалися правовідносини які регулюються Законом України «Про виконавче провадження» № 606 (далі Закон 606).

Законом України від 606 визначені умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону №606 виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу статті 5 Закону №606 державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 25 Закону №606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону № 606 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

15.11.2013 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя був виданий виконавчий лист щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь Маріупольської міської ради грошових коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 1235,30 грн. (а.с.12).

Листом № 129 від 10.02.2014 року Маріупольська міська рада надіслала до відділу Державної виконавчої служби виконавчий лист (а.с.36-37).

13.03.2014 року відповідачем було відкрито виконавче провадження № 42485648 (а.с.30).

01.04.2014 року державний виконавець звернувся до Іллічівського районного суду м.Маріуполя з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 (а.с.32).

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 17.04.2014 року було відмовлено у задоволення подання (а.с.10-11).

Згідно з довідкою прокурора щодо результатів ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження в цьому виконавчому провадженні наявні запити щодо надання інформації про рухоме майно належне боржнику, а саме запит до МРЕВ № 1 м.Маріуполя та запит про надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Запити щодо зясування наявності у боржника земельних ділянок, відкритих розрахункових рахунків, джерел отримання доходів до відповідних держаних установ не направлялися (а.с.26-29).

На адресу суду засобами електронної пошти надійшли копії документів, наявних у виконавчому провадженні.

13.03.2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 42485648.

В той же день ця постанова була спрямована на адресу боржника ОСОБА_2

21.03.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 42485648.

В той же день ця постанова була спрямована на адресу боржника ОСОБА_2

Згідно з інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, право власності на нерухоме майно та іпотеки відомості відсутні.

Відповідь ДПС України № НОМЕР_1 від 11.12.2013 року на запит № 3105311 від 10.12.2013 року про те що платник податків з таким податковим номером на обліку в органах ДПС не перебуває.

Акт державного виконавця від 06.08.2014 року згідно якого боржник не знаходиться за адресою вул..Гонди 36-20.

01.04.2014 року за № 41144652/18 державним виконавцем було скеровано до Іллічівського районного суду подання про оголошення розшуку

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 17.04.2014 року було відмовлено у задоволення подання. Зокрема в ухвалі вказується що подання про оголошення розшуку подано державним виконавцем на підставі акту від 06.08.2014 року згідно якого боржник не знаходиться за адресою вул..Гонди 36-20. Але, суд зазначив що цей акт не може свідчити про відсутність відомостей про місце проживання особи. Акт свідчіть про те що державний виконавець виходив за адресою боржника одноразово. Акт підписаний державним виконавцем без участі понятих, виконавчі дії проведено без участі інших осіб, що могли бути залучені до проведення виконавчих дій. Суд встановив що виконавчі дії державним виконавцем проведені не в повному обсязі і як доказ такий акт не може бути прийнятий судом (а.с.10-11).

Згідно відомостей з адресно довідкової служби ГУДМС України, боржник ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою с.м.т. Мангуш, пров.Ілліча, б.7 де він знятий з реєстрації 12.07.2013 року.

Державним виконавцем 02.12.2013 року був зроблений запит до центру № 1 надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів обслуговування м.Маріуполя та Новоазовського району при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області.

07.07.2014 року державним виконавцем винесена постанова ВП №42485648 про повернення виконавчого документа стягувачеві, керуючись п.5 ч.1 ст.47, ст..50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.9).

Згідно з п.5 ч.1 ст.47 Закону № 606, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Згідно з ч. 3 ст.11 Закону № 606, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна;

8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення;

9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа;

10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ;

12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку;

15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення;

16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що державним виконавцем не здійснено всіх можливих заходів, передбачених ч.3 ст.11 Закону № 606 та постанова від 07.07.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу була винесена передчасно.

Щодо заперечень відповідача стосовно того що він не зміг виконати всі передбачені законом заходи щодо стягнення з боржника боргу тому що йому не відомий РНОКПП боржника, суд зазначає наступне.

Вимоги до виконавчого документа встановлені ст..18 Закону № 606. Зокрема в п.3 ч.1 цієї норми йдеться про те що у виконавчому документі зазначаються ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Згідно з п.6 ч.1 ст.26 Закону № 606, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону

Як вбачається з матеріалів справи відповідач прийняв виконавчий лист та відкрив виконавче провадження.

Тому, його посилання на не виконання всіх можливих заходів встановлених Законом відсутністю РНОКПП боржника в даному випадку недоречні тому що він прийняв виконавчий лист та відкрив виконавче провадження, тим самим погодившись з відповідністю виконавчого листа вимогам Закону.

Окрім цього, заперечення відповідача щодо того, що в нього відсутні відомості про РНОКПП боржника спростовуються документами, в яких вказується РНОКПП боржника НОМЕР_2 та які є у виконавчому провадженні і які до суду спрямував сам відповідач, а саме інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, право власності на нерухоме майно та іпотеки відомості відсутні.

Відповідь ДПС України № НОМЕР_1 від 11.12.2013 року на запит № 3105311 від 10.12.2013 року про те що платник податків з таким податковим номером на обліку в органах ДПС не перебуває.

Також, суд звертає увагу що відповідно до вимог ч.1 ст.34 Закону № 606, у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

Проаналізувавши всі досліджені докази, суд зазначає, що постанова від 07.07.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу винесена відповідачем без урахування всіх даних щодо майнового стану боржника, тобто передчасно.

Таким чином, в частини скасування постанови від 07.07.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про зобовязання поновлення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.51 Закону № 606, у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Тобто, державний виконавець повинен діяти в межах Закону № 606, яким прямо передбачається що у разі коли постанова про повернення виконавчого документа стягувачу скасована, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду.

А відтак, суд не повинен дублювати вимоги Закону.

Тому, в задоволенні позовних вимог в цієї частині слід відмовити.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вже вказувалося вище, відповідач який є субєктом владних повноважень, в судове засідання не зявився, але надав письмові заперечення проти позову, які суд вважає не достатньо аргументованими.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішені справи керується принципом законності, відповідно до якого органи держаної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку що відповідач в даних правовідносинах не виконав в повному обсязі вимоги закону щодо примусового виконання судового рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити у відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 8-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 158-164, 167, 181, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву прокурора Іллічівського району м. Маріуполя до Іллічівського відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про визнання незаконним і скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати постанову від 07.07.2014 року ВП № №42485648 про повернення виконавчого документа стягувачеві, незаконною.

Скасувати постанову від 07.07.2014 року ВП № №42485648 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Хохленков О.В.