Справа № 2-а/1970/3461/11
Суддя: Мірінович У.А.
Дата ухвалення: 2011-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/3461/11

"16" грудня 2011 р. м. Тернопіль

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд, в складі головуючої судді Мірінович У.А. при секретарі судового засідання Мушій А.Б.

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача - Васильчук і.Б., ОСОБА_3,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна Митна служба України - не зявилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовною заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_4

до ОСОБА_1 митниці

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна Митна служба України

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_4 (надалі по тексту ФОП ОСОБА_4, позивач) звернулась у ОСОБА_1 окружний адміністративний суд з позовом до ОСОБА_1 митниці, за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна митна служба України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р»від 20.10.2011р. №83, що згідно з п.54.3.2.ст.54. п. 123.1 та п.123.2.ст. 123 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ, складене на підставі акта перевірки № н/0013/1/403000000/НОМЕР_1 від 20.07.2011 р., яким установлено порушення вимог ОСОБА_5З Конвенції про тимчасове ввезення, учиненої у м. Стамбул 26.06.1990 р., статті 206 Митного кодексу України, підпункту «а»підпункту 206.2.4, п. 206.2 ст. 206 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ у зв'язку з чим визначено суму грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість з товарів, увезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності, у розмірі 1871,24 грн., у тому числі: за основним платежем 1869,24 грн., за штрафними санкціями 2,00 грн.

В судовому засіданні, підчас розгляду справи по суті, представник позивача позов підтримав, суду пояснив, що з 18 липня 2011 року по 20 липня 2011 року відповідачем було проведено невиїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_4 щодо дотримання умов надання умовного повного звільнення від оподаткування товару «мішки паперові для пакування деревного вугілля, які використовуються в побуті (гриль, камін, барбекю, тощо)». За результатами перевірки складено акт від 20.07.2011 року № н/0013/1/40300000/НОМЕР_1, на підставі якого відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення форми «Р»від 20.10.2011р. № 83, у якому визначено суму грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем по податку на додану вартість з товарів, увезених на територію України субєктами підприємницької діяльності у розмірі 1 871, 24 грн., з них 1 860,24 грн. за основним платежем та 2 грн. за штрафними санкціями. Прийняте відповідачем податкове повідомлення рішення форми «Р»від 20.10.2011р. № 83 вважає протиправними, з огляду на наступне.

За результатами вищевказаної перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_4 було задекларовано в режимі тимчасового ввезення товар «пакети паперові для (тара зворотна) пакування деревного вугілля»митне оформлення якого здійснено за ВМД № 403000009/2011/000525 від 08.06.2011 року. Даний товар був класифікований в товарній під позиції 481940 згідно УКТЗЕД із ставкою оподаткування ввізним митом 0%. Однак, листом Держмитслужби від 22.06.2011 року № 11.1/2-12.2/9256-ЕП митним органам надано розяснення стосовно застосування умовного повного звільнення від оподаткування при поміщення у режим тимчасового ввезення товарів, а саме те, що відповідно до положень ОСОБА_5З Конвенції про тимчасове ввезення, учиненої у м. Стамбул 26.06.1990 р., термін «упаковка»означає усі вироби та матеріали, які служать або призначені служити у тому стані, в якому вони ввозяться, для упакування, захисту, розміщення і кріплення або розділення товарів, за винятком пакувальних матеріалів, таких як солома, папір, скловолокно, стружка тощо, у разі, якщо товари ввозяться навалом. При цьому, в коментарях Всесвітньої митної організації зазначається, що положення ОСОБА_5 до Конвенції застосовується до упаковки, яка придатна для повторного використання. Таким чином, під час здійснення декларування вищевказаного товару оформленого за ВМД № 403000009/2011/000525 від 08.06.2011 року, були порушені вимоги чинного законодавства, що в свою чергу призвело до заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість.

Однак, позивач не погоджується із такими висновками, оскільки він при ввезенні даного товару звертався до ОСОБА_1 митниці із заявою № 13/072 від 08.06.2011р. про надання дозволу на переміщення через митний кордон України Товару у митному режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування товару. Згідно рішеннями ОСОБА_1 митниці ФОП ОСОБА_4 було дозволено ввезення вказаного в заяві Товару на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування товару.

Також, представник позивача звернув увагу суду на те, що Конвенція набула чинності 22.09.2004 року, а тому зміст її умов був відомий (або мав бути відомий) співробітникам ОСОБА_1 митниці, які здійснювали контроль над правильністю митного оформлення та надавали дозвіл ФОП ОСОБА_4 на розміщення Товару у митному режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування.

Представник позивача доповнив, що висновки і дані, викладені у листі Держмитслужби України від 22.06.11 № 11.1/2-12.2/9256-ЕП не відносяться та не можуть бути обґрунтуванням висновків і даних, викладених у акті перевірки, оскільки зазначений лист не носить нормативно-правового та загальнообов'язкового характеру. Крім цього, коментар Всесвітньої митної організації, щодо положення ОСОБА_5 Конвенції на який посилається митний орган, в офіційній нормативно-правовій базі відсутній.

Також, представник позивача зазначив, що посилаючись на п.123.1 та п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України, ОСОБА_1 митниця при проведенні невиїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_4 не витребувала та не перевіряла жодних документів, що підтверджували б застосування податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, і в акті жодним чином, не вказує та не аргументує порушення п.123.1 та 123.2 ст.123 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI.

Додатково звернув увагу суду на те, що паперові мішки, призначені для пакування деревного вугілля, підлягають поверненню покупцю на умовах зовнішньоекономічного контракту №01/06/11 від 01.06.2011р., укладеного з компанією „Tender Sk. s. o. (Slovakia), тобто вважає, що вищезгадані мішки є упаковкою, ввезеною порожньою з метою реекспорту наповненою товаром, які служать для упаковування, захисту, розміщення і кріплення та розділення товарів. Крім того, ввезення цих мішків на митну територію України згідно укладених зовнішньоекономічних контрактів саме по собі не є комерційною операцією, тобто на підставі ст.206 МКУ позивач мав право тимчасово ввозити дані паперові мішки на митну територію України під зобов'язання про зворотне вивезення. А митним органом необґрунтовано зроблено висновок про відсутність наміру позивача вивозити товар у незмінному стані, та недотримання ним умови ОСОБА_5 В3 Конвенції про тимчасове вивезення та статті 204 Митного Кодексу України.

Представники відповідача та третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державної митної служби України заперечили проти заявленого позову з підстав викладених у письмових запереченнях та просили суд відмовити у його задоволенні. Зазначили, що оскаржувані позивачем дії щодо прийняття відповідачем на підставі акту перевірки № н/0013/1/403000000/НОМЕР_1 від 20.07.2011 р. податкового повідомлення рішення форми «Р»від 20.10.2011р. № 83 вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що посадовими особами ОСОБА_1 митниці на підставі пункту 3 порядку проведення митними органами невиїзних документальних перевірок, затвердженого Постановою КМУ від 02.02.2011р. №71, згідно наказу ОСОБА_1 митниці від 12.07.2011р. №275, проведена невиїзна документальна перевірка фізичної особи підприємця ОСОБА_4 по дотриманню законодавства України з питань митної справи під час здійснення митного оформлення товару "мішки паперові для пакування деревного вугілля, які використовуються в побуті (гриль, камінь, барбукю, тощо" (код згідно УКТ ЗЕД 481940) та митне оформлення яких проведено згідно вантажно митної декларації №403000009/2011/000525 від 08.06.2011р., результати перевірки знайшли своє відображення у акті №н/0013/1/403000000/НОМЕР_1 від 20.07.2011 року (а.с.52-53).

Вказаною перевіркою встановлено, що митне оформлення позивачем задекларованого товару "пакети паперові (тара зворотна) для пакування деревного вугілля, завширшки в нижній частині 26 см., із паперовим днищем розміром 26х15 см., висота мішка 46 см., одношарові, з двома паперовими ручками, всього:10000 шт. нові, з друком на лицьовому боці на словацькій мові, розраховані на вагу 2,5 кг., країна виробництва невідома, торгова марка GRAND X, здійснено за кодом УКТ ЗЕД 481940 (ставка ввізного мита -0%) згідно вантажно митної декларації №403000009/2011/000525 від 08.06.2011р. з умовним повним звільненням від оподаткування по ПДВ.

Крім того, у третьому розділі графи 47 ВМД №403000009/2011/000525 від 08.06.2011р. задекларовано код особливостей переміщення товарів через митний кордон України „GE, який відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, затвердженого наказом Держмитслужби від 12.12.2007р. №1048 означає Тимчасове ввезення (вивезення) контейнерів, піддонів, упаковок, етикеток і марок акцизного збору відповідно до положень ОСОБА_5 до Конвенції про тимчасове ввезення.

Проте, задекларований за ВМД №403000009/2011/000525 від 08.06.2011р. товар, згідно заявленої мети ввезення (для пакування деревного вугілля), не планувалось вивозити у незмінному стані, також він не призначений для повторного використання, а тому при його декларуванні були недотримані умови положення ОСОБА_5 В.3 Конвенції про тимчасове ввезення, учиненої у місті Стамбул 26.06.1990р., ст. 206 Митного кодексу України, підпункту „а підпункту 206.2.4 пункту 206.2 ст. 206 Податкового кодексу України, що призвело до неправомірного повного звільнення від оподаткування.

У висновку акту, зазначено, що ФОП ОСОБА_4 при здісненні декларування товару "пакети паперові (тара зворотна) для пакування деревного вугілля, завширшки в нижній частині 26 см., із паперовим днищем розміром 26х15 см., висота мішка 46 см., одношарові, з двома паперовими ручками, всього:10000 шт. нові, з друком на лицьовому боці на словацькій мові, розраховані на вагу 2,5 кг., країна виробництва невідома, торгова марка GRAND X оформленого за ВМД №403000009/2011/000525 від 08.06.2011р., були порушені вимоги положення ОСОБА_5 В.3 Конвенції про тимчасове ввезення, учиненої у місті Стамбул 26.06.1990р., ст. 206 Митного кодексу України, підпункту „а підпункту 206.2.4 пункту 206.2 ст. 206 Податкового кодексу України, що призвело до неправомірного повного звільнення від оподаткування, у звязку з чим на підставі підпункту 54.3.2 та 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, митницею визначено суму заниження податкового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 1 869,24 грн., яка підлягає перерахуванню до Державного бюджету України ФОП ОСОБА_4

05.08.2011р. ФОП ОСОБА_4 подано до ОСОБА_1 митниці заперечення №1 на акт №н/0013/1/403000000/НОМЕР_1 від 20.07.2011 року (а.с.63).

29.08.2011р. за результатами розгляду заперечення позивача ОСОБА_1 митницею прийнято відповідний висновок №23/11-4872, яким повідомлено ФОП ОСОБА_4, що у запереченні не наведено достатніх доказів, які б підтверджували неправомірність дій ОСОБА_1 митниці при проведенні невиїзної документальної перевірки по дотриманню положень законодавства з питань митної справи ФОП ОСОБА_4 (а.с.69).

На підставі висновків зазначеного вище акту перевірки, за порушення Конвенції про тимчасове ввезення, ОСОБА_1 митницею прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 15.09.2011р. №62 та податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 06.10.2011р. №78.

28.09.2011 року, ФОП ОСОБА_4 направлено на адресу Державної митної служби України скаргу №01/09 на податкове повідомлення-рішення ОСОБА_1 митниці від 15.09.2011р. №62.

14.10.2011 року, Державною митною службою України розглянуто скаргу ФОП ОСОБА_4 від 28.09.2011 року №01/09 та прийнято рішення №11.1/2-15.1/14283 згідно якого, скаргу позивача задоволено частково, а саме, з врахуванням положень пункту 7 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України суму нарахованих санкцій зменшено до 1 грн. за кожне порушення ( а.с.71-72).

На виконання рішення Державної митної служби №11.1/2-15.1/14283 від 14.10.2011 року, ОСОБА_1 митницею направлено ФОП ОСОБА_4 податкове повідомлення рішення форми „Р №83 від 20 жовтня 2011 року, яке містить зменшену суму грошового зобовязання, а саме: за основним платежем 1869,24 грн. та за штрафними санкціями 2,00 грн., всього на суму 1871,24 грн. Таким чином, згідно пункту 60.4 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення ОСОБА_1 митниці податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 15.09.2011р. №62 та податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 06.10.2011р. №78., яким було донараховано ФОП ОСОБА_4 штраф у розмірі 1869,24 грн. вважаються відкликаними.

Не погоджуючись з податковим повідомленням рішенням форми „Р №83 від 20 жовтня 2011 року прийнятим ОСОБА_1 митницею, ФОП ОСОБА_4 оскаржено його у судовому порядку.

Суд, оцінюючи спірні правовідносини, врахував наступні норми чинного законодавства та обставини справи.

Відповідно до положень підпункту 41.1.2. пункту 41.1 статті 41.1. Податкового кодексу України, контролюючими органами є митні органи - щодо мита, акцизного податку, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення (пересилання) товарів і предметів на митну територію України або територію спеціальної митної зони або вивезення (пересилання) товарів і предметів з митної території України або території спеціальної митної зони.

Згідно зі статтею 41 Митного кодексу України, однією з форм митного контролю є перевірка митними органами системи звітності та обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, які відповідно до законів справляються при переміщенні товарів через митний кордон України.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України, незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

Порядок проведення митними органами невиїзних документальних перевірок визначений постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.11 р. №71. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів Про затвердження Порядку проведення митними органами невиїзних документальних перевірок" від 02.02.11 р. №71 передбачено, що перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення податкового законодавства за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від субєктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з Інтернету, наукової літератури, висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів тощо.

На виконання статей 41, 60, 69 Митного кодексу України, підпункту 41.1.2. пункту 41.1 статі 41 Податкового кодексу України, Порядку проведення митними органами невиїзних документальних перевірок (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.11 р. №71) відповідачем в межах наданих йому повноважень видано наказ від 12.07.2011р. №275, на підставі якого проведена перевірка ФОП ОСОБА_4 та опрацьовано вантажну митну декларацію (далі - ВМД) №403000009/2011/000525 від 08.06.2011р. та товаросупровідні документи до неї.

Таким чином, ОСОБА_1 митницею в межах своєї компетенції та у відповідності до норм чинного податкового законодавства та законодавства з питань митної справи проведено невиїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_4 Висновки, викладені в акті перевірки не спростовують викладених в ньому обставин та не є підставою для скасування спірного податкового повідомлення -рішення.

Так, судом встановлено, що 01.06.2011р. між ФОП ОСОБА_4 та компанією „Tender Sk. s. o. (Slovakia) укладено у с. В. Дедеркали, Україна, контракт №01/06/11 згідно якого ФОП ОСОБА_2 (Продавець) продає, а компанія „Tender Sk. s. o. (Slovakia) купує вугілля деревної надалі Товар (п.1.2. контракту). Згідно пунктів 1.3.-1.5 контракту, для пакування і відправки покупець надає паперові мішки, та упаковка буде поставлятися окремими партіями. Поставка мішків здійснюється на умовах DDU м. Дедеркали, Тернопільська область. Упаковка надається безоплатно для наповнення вугіллям та подальшого вивезення. (а.с.55).

На виконання умов контракту позивачем за ВМД 403000009/2011/000525 від 08.06.2011р. задекларовано за кодом УКТ ЗЕД 48194000 товар "пакети паперові (тара зворотна) для пакування деревного вугілля, завширшки в нижній частині 26 см., із паперовим днищем розміром 26х15 см., висота мішка 46 см., одношарові, з двома паперовими ручками, всього:10000 шт. нові, з друком на лицьовому боці на словацькій мові, розраховані на вагу 2,5 кг., країна виробництва невідома, торгова марка GRAND X (а.с.60)

Декларування здійснено із застосуванням пільг в оподаткуванні (умовне повне звільнення від оподаткування по ПДВ на суму 1869,24грн. (преференція 098 - тимчасове ввезення майна).

Тобто, товар за вищевказаною ВМД був задекларований позивачем як такий, на який нараховується ставка ввізного мита у розмірі 0% з умовним повним звільненням від оподаткування на підставі статті 206 Митного кодексу України.

Чинні міжнародні договори, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства та застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Пунктом а) статті 1 Конвенції про тимчасове ввезення, термін тимчасове ввезення" означає: митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари (у тому числі транспортні засоби), умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари (у тому числі транспортні засоби), мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.

Відповідно до положень статті 204 Митного кодексу України тимчасове ввезення це митний режим, відповідно до якого товари можуть ввозитися на митну територію України з обовязковим наступним поверненням цих товарів без будь - яких змін, крім природного зношення чи втрат за нормальних умов транспортування.

Також, статтею 206 Митного кодексу України та Додатками В.1. В.9, С і D Конвенції про тимчасове ввезення" від 26.06.90р., визначені товари, щодо яких може надаватися дозвіл на тимчасове ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування та умови надання такого дозволу.

У розділі 1 Тимчасовий ввіз" спеціального додатка G Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (далі Кіотська конвенція), укладеної 18 травня 1973 року у місті Кіото (набрала чинності 25 вересня 1974 року) визначено, що дозвіл на тимчасовий ввіз з повним умовним звільненням від мита та податків повинен надаватися стосовно товарів, перерахованими у додатках до Конвенції про тимчасове ввезення"( стамбульська Конвенція) від 26 червня 1990 року, в тому числі: 3) "Контейнери, піддони, упаковки, зразки та інші товари, що ввозяться в рамках торгової операції", згадані в додатку B.3. При цьому, у коментарях Всесвітньої митної організації до Кіотської конвенції в Рекомендаціях до Спеціального додатку G Тимчасовий ввіз" зазначено, що положення ОСОБА_5 В.3 до Конвенції про тимчасове ввезення" застосовується до упаковки, яка придатна для повторного використання. Тобто, як випливає з коментарів Світової митної організації до цього додатка, поняття «упакування»застосовується лише до тих упакувань, які придатні для повторного використання. Таким чином, ті паперові мішки, які не придатні для повторного використання, не підпадають під визначення «упакування»у значенні, наведеному в ОСОБА_5 В.3 до Конвенції. А отже, не можуть ввозитися у режимі тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування.

Пунктом 4 розділу 1 Інструкції про порядок заповнення вантажно митної декларації, затвердженої наказом Держмитслужби України від 09.07.1997 року №307, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.09.1997р. за №443/2247, визначено, що первинна тара -(упаковка) це тара (упаковка), що невіддільна від товару до його споживання і в якій товар подається до роздрібного продажу.

Пунктом 2 Порядку збирання, сортування, транспортування, переробки та утилізації використаної тари (упаковки), затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 02.10.01р. №224, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 жовтня 2001 року за № 866/6057, визначено терміни:

- упаковка - технічний засіб чи комплекс засобів з розміщеним у ньому товаром, який забезпечує захист товару від пошкоджень та втрат у процесі транспортування, зберігання та продажу, а довкілля - від забруднень;

- тара - основний елемент упаковки, що є виробом для розміщення товару;

- використана тара (упаковка) - тара (упаковка), яка була застосована для пакування, транспортування продукції, що повністю або частково втратила свої первісні якості і не підлягає подальшому використанню за своїм прямим призначенням;

- зворотна тара - тара багаторазового використання, що належить до вторинних матеріальних ресурсів і підлягає повторному використанню.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Технічного регламенту з підтвердження відповідності пакування (пакувальних матеріалів) та відходів пакування, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 24.12.2004 № 289, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.01.2005 за № 95/10375, пакування - усі продукти, вироблені з будь-яких матеріалів будь-якої природи, що використовуються для вміщення, захисту, переміщення, доставки та презентації товарів, від сировини до готових виробів, починаючи від виробника і закінчуючи користувачем чи споживачем.

Пакування складається виключно з:

а) споживчої тари, тобто пакування, що становить товарну одиницю для кінцевого користувача чи споживача в момент купівлі;

б) групової тари, що становить на момент купівлі групу певної кількості одиниць товару незалежно, чи продається остання як така кінцевому користувачу або споживачу, чи вона слугує лише як засіб доповнення у момент продажу; її можна зняти з продукту, не завдаючи шкоди його характеристикам;

в) транспортна тара, що полегшує переміщення та транспортування певної кількості одиниць товару чи згрупованих товарів з метою уникнення механічного пошкодження при транспортуванні. Транспортна тара не виключає автомобільні, залізничні, морські чи авіаційні контейнери.

Як підтверджується технічними документами, що регламентують виробництво вугілля деревного, упаковку, маркування, транспортування та зберігання продуктів лісохімічних, мішків паперових, призначених для сипучої та штучної продукції, а саме:

- ГОСТ 7657-84 Вугілля деревне. Технічні умови, розділ 5 Пакування, маркування, транспортування та зберігання" відповідно до ГОСТ 28670, пунктом 5.1 передбачено, що вугілля деревне поставляється в упакованому вигляді або насипом, упаковується у паперові мішки по ГОСТ 2226, які зашиваються або завязуються;

- ГОСТ 2226-88 Мішки паперові. Технічні умови, пунктом 5.2.4 якого передбачено, що заповнені відкриті мішки повинні зашиватися на швейних машинах класу 38-А або інших аналогічних спеціально пристосованих для цього машинах.

- ГОСТ 28670-90 Продукти лісохімічні. Пакування, маркування, транспортування і зберігання, пунктом 1.1 якого передбачено, що для пакування лісохімічних продуктів застосовують споживчу і транспортну тару, та пунктом 1.11 передбачено, що при пакуванні у паперові мішки відкритий кінець мішка має бути зашитий машинним способом. Пунктом 2.4, яким визначено, що на споживчу тару з лісохімічними продуктами повинне бути нанесене маркування, яке містить наступні відомості:

- найменування підприємства виробника або його товарний знак;

- найменування продукту (змінні дані), марку (змінні дані), сорт;

- масу нетто;

- дату виготовлення (місяць, рік) (змінні дані);

- гарантійний термін зберігання (дані наносяться при маркуванні споживчої тари для роздрібної торгівлі);

- визначення нормативно-технічної документації на продукт;

- заходи безпеки при поводженні з продуктом (дані наносяться при маркуванні споживчої тари для роздрібної торгівлі);

- спосіб споживання чи використання,

паперові мішки для деревного вугілля, призначеного для використання в якості палива, не можуть бути віднесені до зворотної тари, оскільки не є тарою багаторазового використання і не придатні для повторного використання.

Слід відмітити, що згідно ВМД 403000009/2011/000525 від 08.06.2011р. ФОП ОСОБА_4 здійснено декларування із застосуванням пільг в оподаткуванні (умовне повне звільнення від оподаткування по ПДВ на суму 1869,24грн. (преференція 098 - тимчасове ввезення майна) товару, якому, згідно графи 31 зазначеної ВМД належать зокрема такі розпізнавальні особливості: пакети паперові для пакування деревного вугілля, завширшки в нижній частині 26 см., із паперовим днищем розміром 26х15 см., висота мішка 46 см., одношарові, з двома паперовими ручками, нові, з друком на лицьовому боці на словацькій мові, розраховані на вагу 2,5 кг., торгова марка GRAND X.

В судовому засіданні оглянуто надані позивачем для огляду паперові пакети для пакування деревного вугілля ввезені ФОП ОСОБА_4 згідно ВМД 403000009/2011/000525 від 08.06.2011р. та встановлено, що окрім зазначених у графі 31 даної ВМД ознак, зазначені пакети містять маркування на словацькій мові щодо найменування підприємства виробника (товарний знак) - „GRAND X, найменування продукту - „Drevene uhlie na grilovanie („Деревне вугілля для гриля) та маркування щодо заходів безпеки при поводженні з продуктом „Upozornenie! Uhlie zapalujte … „Увага! Вугілля запалюйте ... (а.с. 112-113).

Відповідно, ввезені позивачем паперові мішки для пакування вугілля, містили маркування, які наносяться лише на споживчу тару, причому наявність нанесених на паперових пакетах даних щодо заходів безпеки при поводженні з продуктом, з врахуванням положень ГОСТ 28670-90 Продукти лісохімічні. Пакування, маркування, транспортування і зберігання свідчать про те, що таке маркування здійснено на паперових пакетах, як на споживчій тарі для роздрібної торгівлі, що зумовлює необхідність їх обовязкового зшивання та не допускає їх повторне використання.

Відповідно, зазначене, у свою чергу, свідчить і про підставність та обґрунтованість тверджень митного органу, про те, що задекларований за ВМД №403000009/2011/000525 від 08.06.2011р. товар, згідно заявленої мети ввезення (для пакування деревного вугілля), не планувалось вивозити у незмінному стані, також він не призначений для повторного використання, а тому при його декларуванні були недотримані умови положення ОСОБА_5 В.3 Конвенції про тимчасове ввезення, учиненої у місті Стамбул 26.06.1990р., ст. 206 Митного кодексу України, підпункту „а підпункту 206.2.4 пункту 206.2 ст. 206 Податкового кодексу України, що призвело до неправомірного повного звільнення від оподаткування.

Слід відмітити, що як слідує з умов Контракту №01/06/11 від 01.06.2011р. укладеного між ФОП ОСОБА_4 та компанією „Tender Sk. s. o. (Slovakia), сторонами погоджено, що паперові мішки надаються для пакування і відправки деревного вугілля, причому в подальшому по тексту даного контракту, сторонами визначено „паперові мішки, як „упаковка (а.с 55., пункт 1.3. контракту).

Статтею 685 Цивільного кодексу України Тара та упаковка за договором купівлі-продажу передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар у тарі та (або) в упаковці, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу або не випливає із суті зобов'язання, товар повинен бути переданий у тарі та (або) упакований звичайним для нього способом в упаковку, а за їх відсутності - способом, який забезпечує схоронність товару цього роду за звичайних умов зберігання і транспортування, якщо договором купівлі-продажу не встановлено вимог щодо тари та (або) упаковки, та продавець, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязаний передати покупцеві товар у тарі та (або) в упаковці, які відповідають вимогам, встановленим актами цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, в тому числі і те, що за зовнішньоекономічним договором передбачено поставку товару - вугілля деревного в упаковці наданій покупцем, мішки паперові для пакування вугілля деревного не є тарою зворотною у розумінні тари багаторазового використання, а є умовою пакування товару на експорт згідно зовнішньоекономічного договору.

Таким чином, в ході перевірки позивача правомірно встановлено безпідставне застосування пільг в оподаткуванні товару пакети паперові, призначені для пакування деревного вугілля, що призвело до несплати митних платежів при митному оформленні товару.

Крім того, посилання позивача на протиправність застосування митним органом ОСОБА_5 В.3 Конвенції про тимчасове ввезення під час виявлення порушень митного законодавства, суд вважає безпідставними та таким, що суперечать статті 9 Конституції України, згідно якої чинні міжнародні договори, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою є частиною національного законодавства та застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Частиною 2 статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" визначено, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

В судовому засіданні судом досліджено лист Державної митної служби України №11.1/2-12.2/9256-ЕП від 22.06.2011р., на який неодноразово посилався представник позивача, зазначаючи його як підставу для винесення податкового повідомлення-рішення №80 від 17.10.2011р. Проте, суд звертає увагу сторін у справі на відсутність імперативних норм даного листа, тобто цей документ лише звертає увагу митниць на нормативно-правові акти та дотримання їх вимог під час здійснення митного контролю та оформлення і спонукає до здійснення перевірок дотримання цих вимог, та жодним чином не може слугувати як підстава для винесення податкових повідомлень.

Відповідно до пункту 54.3.2 ст. 54.3 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобовязання на підставах, визначених підпунктами 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, зазначене тягне за собою накладання на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобовязання.

Пунктом 123.2 статті 123 Податкового кодексу України визначено, що використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору (обов'язкового платежу) додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті, тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів (обов'язкових платежів), що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги. Сплата штрафу не звільняє таких осіб від відповідальності за умисне ухилення від оподаткування

Відповідно до п.7 підрозділу 10 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

У звязку з вищезазначеним, відповідач правомірно виніс спірне податкове повідомлення - рішення про визначення грошового зобовязання для ФОП ОСОБА_4 по сплаті податку на додану вартість (з урахуванням штрафних санкцій).

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, надані позивачем, не дають суду підстави для висновків, які спростовують доводи відповідача, та встановлені у справі обставини підтверджують позицію відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

З огляду на те, що в процесі розгляду даної справи свідки не залучалися і не призначалася судова експертиза та, зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 10, 11, 94, 160 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позову фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_1 митниці, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна митна служба України про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р»від 20.10.2011р. №83, що згідно з п.54.3.2.ст.54. п. 123.1 та п.123.2.ст. 123 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ, складене на підставі акта перевірки № н/0013/1/403000000/НОМЕР_1 від 20.07.2011 р., яким установлено порушення вимог ОСОБА_5З Конвенції про тимчасове ввезення, учиненої у м. Стамбул 26.06.1990 р., статті 206 Митного кодексу України, підпункту «а»підпункту 206.2.4, п. 206.2 ст. 206 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ у зв'язку з чим визначено суму грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість з товарів, увезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності, у розмірі 1871,24 грн., у тому числі: за основним платежем 1869,24 грн., за штрафними санкціями 2,00 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвали постанову. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також: прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 21 грудня 2011 року.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.