Справа № 813/718/15
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року Справа № 876/4497/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Кухтея Р.В., Сапіги В.П.,

з участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року по справі № 813/718/15 за позовом Державної архітектурно будівельної інспекції України в особі департаменту державної архітектурно будівельної інспекції у Львівській області до ОСОБА_1 третьої особи ОСОБА_2 про зобовязання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Державна архітектурно будівельна інспекція України в особі департаменту державної архітектурно будівельної інспекції у Львівській області звернулась з позовом до ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2 про зобовязання до вчинення дій та просить суд постановити рішення, відповідно до якого зобовязати відповідача за власний рахунок знести обєкт самочинного будівництва господарської будівлі по вул. Лесі Українки 1 в с. Тейсарів Жидачівського району Львівської області.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що позивач проводить будівництво господарської будівлі по вул. Лесі Українки в с. Тейсарів Жидачівського району з відхиленням від проекту забудови земельної ділянки, у звязку з чим відповідачу винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Відповідач, вимоги, встановлені приписом не виконав, що стало підставою звернення до суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року позов задоволено.

Зобовязано ОСОБА_1 за власний рахунок знести обєкт самочинного будівництва господарської будівлі за адресою вул. Лесі Українки 1 с. Тейсарів Жидачівського району, Львівської області.

Не погодившись із вказаною постановою суду її оскаржив відповідач, ОСОБА_1. Вважає, що вказана постанова є незаконною, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, відповідно до якої в задоволенні позову відмовити.

На підтвердження вимог апеляційної скарги покликається на те, що позивачем не наведено переконливих доказів істотного порушення ним будівельних норм і правил, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що за результатами позапланової перевірки 20 лютого 2014 року інспекцією ДАБК у Львівській області було складено акт №14/2-ф перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_1

Зі змісту вказаного акта вбачається, що за результатами перевірки встановлено, що громадянином ОСОБА_1 на вул. Лесі Українки, 1 в с. Тейсарів, Жидачівського району проведено будівництво господарської будівлі з відхиленням від проекту забудови земельної ділянки, виданого на підставі рішення Жидачівської районної ради № 90 від 16 березня 1989 року, затвердженого головним архітектором Жидачівського району 28 березня 1989 року згідно з проектом земельної ділянки розміри господарської будівлі в плані зазначені 5,5 м х 9,0 м, а фактичні розміри господарської будівлі становлять 6,1 м х 24,8 м. Відстань між господарськими будівлями гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 становить від 5,0 м до 6,8 м, чим порушено п. 1.8, п. 2.2, п. 2.6 ДБН 79-92 Житлові будинки для індивідуальних забудовників України.

Також у вказаному акті зазначено, що 22 листопада 2012 року було складено припис №14/2-ф, яким зобовязано гр. ОСОБА_1 вжити заходів щодо виконання вимог припису щодо прийняття в експлуатацію закінченого будівництва господарської будівлі у відповідності до вимог ст. 39 або п.9 ч.1 Розділу V Прикінцевих положень Закону України Про регулювання містобудівної діяльності. Станом на день проведення перевірки обєкт будівництва в експлуатацію не прийнятий, документи на право власності на дану будівлю відсутні.

За результатами проведеної перевірки, позивачем складено протокол про адміністративне правопорушення №14/2-ф від 20 лютого 2014 року; припис №14/2-ф від 20 лютого 2014 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобовязано відповідача привести обєкт будівництва господарської будівлі у відповідність до проекту забудови земельної ділянки.

06 березня 2014 року позивачем винесено постанову №14/34-ф/у про накладення на відповідача штрафу за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

24 вересня 2014 року у відповідності до ст. 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності позивачем проведено позапланову перевірку виконання вимог припису №14/2-ф від 20 лютого 2014 року, за результатами якої встановлено, що вказаний припис не виконаний, обєкт з будівництва господарської будівлі не приведений у відповідність до проекту забудови земельної ділянки, що свідчить про порушення відповідачем п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності п.14 абз.3 постанови Кабінету Міністрів України № 553 від 23 травня 2011 року.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджений висновок органу державного будівельного контролю щодо наявності істотних порушень будівельних норм і правил обєкта будівництва господарської будівлі за адресою вул ОСОБА_3 1 с. Тейсарів Жидачівського району Львівської області., а тому такий, у відповідності до вимог ст. 376 ЦК України вважається самочинним будівництвом, у звязку з чим відповідача слід зобовязати за власний рахунок знести вищевказаний обєкт.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності державний архітектурно будівельний контроль це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно будівельного контролю в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про архітектурну діяльність для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва обєктів архітектури додержання субєктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно будівельний контроль та нагляд.

Зі змісту ч. 2 ст. 39-1 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності випливає те, що, обєкт вважається самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта

Згідно зі ст. 9 Закону України Про архітектурну діяльність будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України Про регулювання містобудівної діяльності

Згідно з приписами частини 1 та 7 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобовязання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову житлового будинку.

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 6 Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) зазначено, що при розгляді позовів про знесення самочинно збудованого обєкта нерухомості суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова обєкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Водночас, Інспекцією не надано доказів того, що будівельні роботи, виконані позивачем, істотно порушують будівельні норми, а також доказів неможливості перебудови такого обєкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм. При цьому, можливість знесення самочинного будівництва закон повязує саме з цими обставинами, а не з невиконанням припису.

З огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог Інспекції ДАБК про зобовязання відповідача знести за власний рахунок обєкт самочинного будівництва, оскільки позивач при зверненні до суду діяв не у відповідності до повноважень та не у спосіб, визначений законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п.1,2,4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2015 року по справі № 813/718/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог Державної архітектурно будівельної інспекції України в особі департаменту державної архітектурно будівельної інспекції у Львівській області до ОСОБА_1 третьої особи ОСОБА_2 про зобовязання до вчинення дій відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Р.В. Кухтей

ОСОБА_4