Справа № 807/415/15
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2015 рокум. Ужгород№ 807/415/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судового засідання - Приходько Т.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивач - не з'явився;

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.02.2015 року №.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. Відповідачем проведена документальна виїзна перевірка СПД ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за жовтень 2014 року, що виникло в результаті декларування відємного значення за вересень 2014 року та декларування відємного значення з податку на додану вартість за вересень 2014 року, про що 23.01.2014 року складено акт №79/1701/НОМЕР_1. Користуючись правом, наданим платнику податків п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України, позивач подав заперечення до акту перевірки, за результатами розгляду яких податковий орган не знайшов підстав для неприйняття податкового повідомлення-рішення. Скарга на дії службової особи, подана до ГУ ДФС у Закарпатській області залишена без задоволення. В результаті розгляду матеріалів перевірки, 10.02.2015 року відповідачем складено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшено відємне значення податку на додану вартість за жовтень 2014 року на 333248,00 гривень.

Оскільки основним видом господарської діяльності, що здійснює позивач є надання послуг з вантажних перевезень (код 49.41 Вантажний автомобільний транспорт) та з метою забезпечення господарської діяльності основними засобами, згідно з контрактом №UA/ZAPASNENKO/1xXF EURO6/11.08.14 IB від 11.08.2014 року та специфікацією №UA/1xXF EURO6/11.08.14 IB ФОП ОСОБА_3 придбав у TRAXIM B.V. (Нідерланди) один новий тягач DAF, модель DAF XF460FT, шасі XLRTEН4300G42325, колісна формула 4х2, календарний рік виготовлення 2014, колір чорний, тип двигуна дизельний, за ціною 76380,00 євро. Окрім того, позивачем відповідно до договору купівлі-продажу №2014-138/08 від 11.08.2014 року з ТОВ «Когель Україна» придбано напівпричіп марки KOGEL SN24P90/1110 (2014) за ціною 495465,00 гривень, у т.ч. ПДВ 82577,00 гривень. Сплачений в ціни транспортних засобів податок на додану вартість включений позивачем до складу податкового кредиту.

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, власником тягача та напівпричепу є ОСОБА_3 Оскільки право власності позивача на транспортні засоби є підтвердженим, він має усі правові підстави для використання таких засобів у підприємницькій діяльності із застосуванням норм Податкового кодексу України, у т.ч. в частині, що регулює порядок формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування.

Представник відповідача в судовому засіданні подав суду заперечення проти позову, у відповідності до якого просив відмовити у його задоволенні. В даному запереченні на позов вказував на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10.02.2015 року за №, яким позивачеві зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на 333248,00 гривень, є правомірним з наступних підстав. Так, ФОП ОСОБА_3 у жовтні 2014 року придбано тягач DAF, модель DAF XF460FT, шасі XLRTEН4300G42325, колісна формула 4х2, календарний рік виготовлення 2014 за ціною 1244994,00 гривень, в т.ч. ПДВ 250163,00 гривень та напівпричіп марки KOGEL SN24P90/1110 (2014) за ціною 495465,00 гривень, у т.ч. ПДВ 82577,00 гривень. Визначальним фактором для формування податкового кредиту субєктами господарювання-фізичними особами, зареєстрованими платниками податку на додану вартість, при ввезені на митну територію України основних засобів є, як і для платників податку юридичних осіб, є взяття на облік такого майна в якості основних фондів та подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи-платника податку. Оскільки законодавством не передбачено ведення фізичними особами-підприємцями бухгалтерського обліку основних засобів, відповідно до свідоцтв про державну реєстрацію транспортних засобів їх власником є ОСОБА_3, а на момент проведення перевірки не було надано документів, які б підтверджували використання позивачем придбаних транспортних засобів у господарській діяльності, зменшення розміру відємного значення податку за жовтень 2014 року є правомірним.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем з 12.01.2015 року по 16.01.2015 року була проведена документальна виїзна перевірка СПД ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за жовтень 2014 року, що виникло в результаті декларування відємного значення за вересень 2014 року та декларування відємного значення з податку на додану вартість за вересень 2014 року.

Результати даної перевірки відображено в Акті від 23.01.2014 року №79/1701/НОМЕР_1 (а.с.15-22).

Проведеною перевіркою, результати якої відображено в Акті від 23.01.2014 року №79/1701/НОМЕР_1 було виявлено порушення позивачем п.198.3 ст.198 та п.200.1 ст.200 розділу V ПК України, в результаті чого було встановлено факт завищення розміру відємного значення по декларації за жовтень на 333248,00 гривень.

За результатом проведеної перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.02.2015 року №, яким зменшено розмір відємного значення податку на додану вартість на 333248,00 гривень (а.с.40).

В Акті перевірки від 23.01.2014 року №79/1701/НОМЕР_1 зазначено, що на формування показників рядку 12.1 розділу ІІ податкових декларацій з ПДВ «Імпортовані товари, необоротні активи та отримані від нерезидента на митній території України послуги з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які оподатковуються за основною ставкою та нульовою ставкою: обсяг придбання, податок на додану вартість, сплачений митним органам» за період з 01.09.2014 року по 30.10.2014 року, мало вплив проведення операції з купівлі транспортного засобу від нерезидента в жовтні 2014 року а саме: - тягач вантажний сідловий, двухвісний, марки DAF, модель DAF XF460FT, шасі XLRTEН4300G42325, колісна формула 4х2, календарний рік виготовлення 2014, колір чорний, тип двигуна дизельний, номер А195102 Відправник: TRAXIM B.V., адреса відправника 6088 AS Roggel. Molenweg 36 Netherlands. ВМД №305090000/2014/016552 від 02.10.2014 року. Крім того, на підставі договору купівлі-продажу №2014-138/08 від 11.08.2014 року, фізичною особою-підприємцем було придбано від ТОВ «Когель Україна» (іпн.33) напівпричіп марки KOGEL SN24P90 новий (2014 р.в.), шасі WK0S622.

Висновок відповідача відображений в Акті перевірки від 23.01.2014 року №79/1701/НОМЕР_1 про те, що відсутні законодавчі підстав вважати майно, що знаходиться у приватній власності фізичної особи, основними фондами суб'єкта господарювання, а використання власного майна для здійснення підприємницької діяльності є одним з напрямів розпорядження майном фізичної особи, спростовується наступним.

Відповідно до ч.1 ст.320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків встановлених законом. В силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп. «б» п.198.1 ст198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Як встановлено п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Підприємець сплатив ціну транспортних засобів, що підтверджується доданими платіжним дорученням в іноземній валюті №149 від 12.08.2014 року, платіжними дорученнями №2 від 29.09.2014 року, №2251 від 30.09.2014 року, №2148 від 13.08.2014 року, №2146 від 12.08.2014 року, №2147 від 12.08.2014 року.

В силу п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до п.1 "Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", затвердженого постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 року (далі - Порядок №1388) цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Відповідно до п.2 Порядку №1388 він є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Згідно до п. 6 Порядку №1388 транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції. Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви.

У відповідності до п. 6 Порядку №1388 транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Як вбачається із свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ №316740 та серії СХХ №316750, тягач та напівпричіп зареєстровані Мукачівським ВРЕВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області за ОСОБА_3

Таким чином, транспортний засіб, який був придбаний позивачем, як фізичною особою-підприємцем з метою використання в господарській діяльності, у відповідності до вимог п. 6 Порядку №1388, були зареєстровані за позивачем, як за фізичною особою.

Отже, державна реєстрація транспортних засобів проведена у відповідності до приписів Закону України «Про дорожній рух» та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 року.

Відповідно до п.3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій, що з урахуванням ст.34 Закону України «Про дорожній рух» свідчить про призначення процедури державної реєстрації транспортних засобів.

Право власності на транспортні засоби виникає на підставі правочинів (зокрема, договорів купівлі-продажу), а не внаслідок державної реєстрації транспортних засобів за новими власниками. Відтак, реєстрація транспортного засобу за фізичною особою не спростовує факт набуття права власності фізичною особи-підприємцем внаслідок укладеного правочину, а відтак й правомірність використання транспортного засобу у господарській діяльності.

Доказами використання позивачем в господарській діяльності придбаних транспортних засобів є наявні в матеріалах справи рахунки, акти виконаних робіт, CMR.

Оскільки право власності позивача на транспортні засоби є підтвердженим, він має усі правові підстави для використання таких засобів у підприємницькій діяльності із застосуванням норм Податкового кодексу України, у т.ч. в частині, що регулює порядок формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування.

Висновок податкового органу щодо відсутності встановленої законодавством можливості для фізичних осіб-підприємців вести бухгалтерський облік основних засобів з метою документального підтвердження результатів господарської діяльності при визначення сум ПДВ, що підлягають бюджетному відшкодування є безпідставним. Відсутність встановленого законом обовязку фізичної особи-підприємця вести облік основних засобів не заперечує наявність відповідного права у платника податку.

За приписами ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Позивач такий облік веде, керуючись нормами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенням (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року №92, що підтверджується первинними та обліковими (бухгалтерськими) документами. Позивач фактично поніс витрати, т.ч. у вигляді сплаченого в ціни придбання податку на додану вартість, на придбання основних фондів, при цьому забезпечував ведення обліку балансової вартості груп основних фондів, що підтверджується відповідними доказами (акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, відомості нарахування амортизації).

Таким чином, позивачем були понесені витрати, в тому числі у вигляді сплаченого ПДВ, у зв'язку з придбанням основних фондів. При цьому останнім забезпечувалося ведення обліку балансової вартості груп основних фондів, що підтверджується відповідними документами.

Згідно до п.56.21 ст.56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, які повністю спростовують позицію відповідача в даному випадку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області від 10.02.2015 року №.

Стягнути з Державного (відповідного місцевого) бюджету України (м. Ужгорода) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в сумі 487,20 грн., що сплачений відповідно до платіжного доручення №204 від 06.03.2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяC.А. Гебеш