Справа № 756/6439/15-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 756/6439/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Белоконна І.В.
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Кузьменко В. В.,
суддів Степанюка А. Г., Шурка О.І,
за участю секретаря Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними рішення, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 12.06.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про: визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві оформленої листом від 15.04.2015 року №7851/12 в проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2015 року №222/4/243/118/27; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2015 року №222/4/243/118/27; стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 неотриманні пенсійні виплати на загальну суму 25614 грн. 60 коп. за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 12.06.2015 року позов задоволено.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.
Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що виходячи із розмірів грошового забезпечення визначеного у довідці від 10.02.2015 року №222/4/243/118/27 відповідач зобов`язаний перерахувати ОСОБА_1 пенсію та здійснити виплату на користь ОСОБА_1 неотриманні пенсійні виплати на загальну суму 25 614 грн. 60 коп. за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 01.11.1996 року отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку від 10.02.2015 року №222/4/243/118/27, у який визначено розмір грошового розмір забезпечення за нормами, чинними на 01.04.2012 року за посадою, яку ОСОБА_1 займав на день звільнення.
16.03.2015 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії, в якій просив на підставі ст. 49, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» провести перерахунок розміру його пенсії виходячи із розміру грошового забезпечення визначеного у довідці від 10.02.2015 року №222/4/243/118/27.
Відповідач листом від 15.04.2015 року №7851/12 відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю на це підстав.
Вважаючи зазначену відмову протиправною позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідність рішень суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені ч. 2 ст. 51 цього Закону.
Як убачається з наведеної норми права, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачалось підвищення будь-якого зі складових грошового забезпечення військовослужбовців, а встановлювалось лише поетапне збільшення розміру пенсій цих осіб.
Згідно з пунктом 7 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.
Таким чином, збільшення розміру однієї зі складових грошового забезпечення, відповідно до Закону, є підставою для проведення перерахунку пенсій військовослужбовцям за відповідною посадою.
Згідно положень пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що фактична зміна (збільшення) розміру грошового забезпечення за посадою, з якої позивач вийшов у відставку, згідно ч. 3 ст. 63 Закону №2242-ХІІ, являється підставою для відповідного перерахунку пенсії.
Однак, судом першої інстанції не враховано, що законодавець пов`язує настання підстав для перерахунку пенсії зі збільшенням розміру складових грошового забезпечення, що носять постійний характер, яке має бути здійснене на підставі рішення уповноваженого органу.
Наведена позиція суду апеляційної інстанції узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 22.10.2013 року (справа № 21-346а13), від 18.06.2013 року (справа № 21-165а13), від 15.10.2013 року (справа № 21-315а13), які є обов`язковими для врахування адміністративними судами в силу приписів ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244-2 КАС України.
У контексті наведеного, колегія зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», пунктом 5, керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право установлювати, зокрема, надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби військовослужбовцям Служби безпеки, які безпосередньо здійснюють заходи, пов`язані з виконанням завдань державної безпеки, а також у зв`язку з виконанням ними спеціальних завдань - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років; надбавку військовослужбовцям підрозділів Служби безпеки особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які провадять оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність, - в розмірі до 50 відсотків посадового окладу.
Слід зазначити, що згадуваним пунктом 5 урядової Постанови також передбачено, що порядок та умови виплати вказаних надбавок визначаються залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних завдань. У разі несвоєчасного або низькоякісного виконання завдань надбавка скасовується або розмір її зменшується.
Враховуючи приведені норми, передбачені цим пунктом надбавки не носять постійного характеру. Кабінетом Міністрів України визначено крайні межі (максимальні розміри у процентному відношенні до посадового окладу (з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років)) їх виплат. Саме в таких межах керівник відповідного державного органу має дискреційне право призначення цих надбавок своїм письмовим наказом (розпорядженням). При цьому, ним враховуються як обсяг видатків та асигнування, виділені органу, так і особисті заслуги конкретного підлеглого службовця. Умова щодо встановлення цих надбавок в межах асигнувань означає, що їх виплата здійснюється за наявності передбачених підстав тільки в межах видатків, передбачених у відповідних кошторисах для грошового забезпечення військовослужбовців на поточний бюджетний період. Тобто, зазначені надбавки мають тимчасовий та змінюваний характер.
Тому, довідка Військової частини від 10.02.2015 року №222/4/243/118/27 щодо зміни розміру зазначених надбавок не може бути підставою для перерахунку пенсії відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, так як надбавка за виконання спеціальних завдань із забезпечення державної безпеки не являється постійною.
З огляду на викладене та враховуючи відсутність доказів того, що викладені в довідці зміни в складі грошового забезпечення позивача відбулись на підставі належного рішення суб`єкта владних повноважень, судова колегія не вбачає передбачених ч. 3 ст. 63 Закону №2242-ХІІ підстав для перерахунку пенсії позивача.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність задоволення позовних вимог, порушивши норми матеріального та процесуального права.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а тому оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 8, 12, 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 12.06.2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 12.06.2015 року скасувати і прийняти нову.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: А.Г. Степанюк

О.І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 28.07.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Степанюк А.Г.

Шурко О.І.