Справа № 32032/10
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2011-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2011 р. справа № 2а-1472/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Руденко М.А. Бишевської Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Компаніївському районі Кіровоградської області на постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2010 року у справі № 2а-1472/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Компаніївському районі Кіровоградської області про перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни",

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Компаніївському районі Кіровоградської області, в якому просила визнати причину пропуску строку звернення до суду поважною і відновити пропущений строк позовної давності для захисту порушеного права на доплату пенсії. Визнати неправомірною бездіяльність відповідача по недоплаті позивачу підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з урахуванням норм ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за так період з 01 січня 2010 року по 30 вересня 2010 року.

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 08.10.10 строк звернення до суду позивачеві поновлено відповідно до ст.ст.100, 102 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29.10.10 (суддя Мумига І.М.), прийнятою за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, позов задоволено. Визнано незаконною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 надбавки до пенсії, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 01.01.2010 по 30.09.2010 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з врахуванням раніше проведених підвищень до пенсії «Дітям війни»за відповідні періоди.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу (а.с.12), в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована відсутністю у відповідача правових підстав для здійснення нарахування та виплати позивачеві підвищення до пенсії у визначених оскаржуваним рішенням розмірах, а також обмеженням фінансування зазначеного підвищення до пенсії, яке здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Крім того, судом не вірно застосовано норми процесуального права стосовно строку звернення до суду.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Компаніївському районі Кіровоградської області, відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.06, набув статусу «дитина війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених цим Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 01.01.06 дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Як особі, що має статус «дитини війни», з 2008 року вказаний вид підвищення до пенсії призначався позивачу та виплачувався частково у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Доводи відповідача стосовно строку звернення до суду колегія суддів не приймає до уваги, оскільки виходячи з фактичних обставин справи, викладених позивачем в клопотанні про поновлення строку доводів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність поважних причин пропуску звернення до суду.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» змінено, встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту»).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На 2009, 2010 роки дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не обмежена, зокрема, відповідним Законом України «Про Державний бюджет України».

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.00, в якому міститься розяснення, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, керуючись ч.3 ст.150 Конституції України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в період з 01.01.2010 по 30.09.2010 позивачу повинно здійснюватись нарахування та виплата підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Передбачене ч.3 ст.28 цього Закону застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, розмір підвищення до пенсії особам, які мають статус «дитини війни», передбачений ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», повинен обчислюватись виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, який встановлено чинним законодавством на кожний бюджетний рік.

Відсутність грошових коштів на виплату надбавки до пенсії не позбавляє позивача, як особу, що має статус дитини війни, права на отримання такої надбавки. Закон України не обмежує таке право наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачам 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, і ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Компаніївському районі Кіровоградської області залишити без задоволення.

Постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2010 року у справі № 2а-1472/10 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає (ст.ст.183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: М.А. Руденко

Суддя: Н.А. Бишевська