Справа № 806/1363/15
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м.Житомир справа № 806/1363/15

час прийняття: 15 год. 15 хв. категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сичової О.П.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

за участю: представника позивача та представника відповідачів

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лінійного відділу на станції Житомир УМВС України на Південно-Західній залізниці та УМВС України на Південній-Західній залізниці про зобовязання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Лінійного відділу на станції Житомир УМВС України на Південно-Західній залізниці та УМВС України на Південно-Західній залізниці, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просив зобовязати відповідачів надати йому відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 02 квітня 2015 року. В обгрунтування позову зазначає, що його право на отримання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачене Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 р. Законом України "Про відпустки" та Кодексом законів про працю України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив та просив в його задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 згідно наказу УМВС України на Південно-Західній залізниці від 26 жовтня 2012 року №229 прийнятий на службу до органів внутрішніх справ та на момент виникнення спірних правовідносин займав посаду оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю лінійного відділу на станції Житомир Управління МВС на Південно-Західній залізниці.

31 березня 2015 року позивач звернувся до т.в.о. начальника лінійного відділу на станції Житомир УМВС України на Південно-Західній залізниці з рапортом про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 02 квітня 2015 року.

До рапорту позивачем було додано копію свідоцтва про народження дитини та витяг з наказу Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації від 31.03.2015 №11-К, згідно якого ОСОБА_2, його дружина та мати дитини, приступила до роботи з 02.04.2015 року у звязку із достроковим закінченням відпустки по догляду за дитиною до 3-х років на посаду провідного спеціаліста кадрової та юридичної роботи.

Також 31 березня 2015 року ОСОБА_1 було надіслано за допомогою поштового звязку на імя начальника УМВС України на Південно-Західній залізниці рапорт про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 02 квітня 2015 року.

До вказаного рапорту позивачем було додано копію свідоцтва про народження дитини, витяг з наказу Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації від 31.03.2015 №11-К, копія свідоцтва про шлюб та копія рапорту від 31.03.2015, поданого т.в.о. начальника лінійного відділу на станції Житомир УМВС України на Південно-Західній залізниці.

Даний рапорт отриманий Управлінням МВС України на Південно-Західній залізниці 02 квітня 2015 року, що стверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

01 квітня 2015 року т.в.о. начальника лінійного відділу на станції Житомир УМВС України на Південно-Західній залізниці листом повідомив позивача, що його рапорт розглянутий, подані ним документи не відповідають вимогам нормативного законодавства з оформлення документів у системі МВС України, а тому не дають достатніх підстав для надання відпустки у відповідності до Закону України "Про відпустки" (а.с.15).

В свою чергу 01 квітня 2015 року позивач повторно надіслав рапорт на імя начальника УМВС України на Південно-Західній залізниці про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 02 квітня 2015 року.

До вказаного рапорту позивачем було додано копію свідоцтва про народження дитини, витяг з наказу Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації від 31.03.2015 №11-К, копію свідоцтва про шлюб, копію рапорту від 31.03.2015 та довідку з Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради від 01.04.2015 №821, в якій зазначено, що ОСОБА_2, дружина позивача та мати дитини, перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Богунської районної ради та отримувала допомогу по догляду за дитиною до 3-х років з 25.06.2013 по 01.04.2015.

Вказаний рапорт був направлений за допомогою поштового звязку , що стверджується фіскальним чеком УДППЗ "Укрпошта".

За результатами розгляду поданого позивачем 31 березня 2015 року рапорту Відділом кадрового забезпечення Управління МВС України на Південно-Західній залізниці було направлено ОСОБА_1 лист від 06.04.2015 року №37/7-4657, в якому повідомлено що з метою розгляду даного рапорту йому потрібно прибути до відділу кадрового забезпечення Управління.

Доказів направлення вказаного листа позивачу відповідачем на виконання приписів ч.2 ст.71 КАС України надано не було.

29 квітня 2015 року за результатами розгляду поданого 02 квітня 2015 року позивачем рапорту Відділом кадрового забезпечення Управління МВС України на Південно-Західній залізниці був направлений ОСОБА_1 лист від 28.04.2015 року №37/7-5921, в якому повідомлено, що з метою розгляду даного рапорту йому потрібно прибути до відділу кадрового забезпечення Управління.

Вказаний лист був направлений позивачу рекомендованим пріоритетним листом, що стверджується копією фіскального чека, який міститься в матеріалах справи (а.с.89). Однак доказів отримання позивачем вказаного листа відповідачем до суду не надано.

05 червня 2015 року наказом управління МВС України на Південно-Західній залізниці №51 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ.

Позивач зазначає, що станом на момент звернення до суду жодної відповіді від управління МВС України на Південно-Західній залізниці на вказані рапорти не отримував, як наслідок, зумовило звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 р. №114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до пункту 10 якого, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно до п.49 Положення, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки, в тому числі: додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв'язку з навчанням.

При цьому, пункт 61 Положення передбачає, що додаткові і соціальні відпустки особам рядового і начальницького складу надаються відповідно до законодавства.

Так, державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи встановлено та визначено Законом України "Про відпустки" від 15.11.1996р. №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР).

Згідно ст.1 Закону № 504/96-ВР державні гарантії та відносини, пов'язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). (ч.1 ст.2 Закону № 504/96-ВР).

Частиною 1 статті 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток, зокрема: соціальні відпустки: відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону).

При цьому, за приписами частини 3 статті 18 Закону № 504/96-ВР відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину та одним із прийомних батьків.

Водночас, відповідно до ч.4 ст.20 Закону №504/96-ВР особам, зазначеним у частині третій статті 18 цього Закону (крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено (із зазначенням дати).

Зазначене узгоджується із ч.7 ст.179 КЗпП України, згідно якої відпустки для догляду за дитиною, передбачені частинами третьою, четвертою та шостою цієї статті, можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною.

Згідно ч.1 ст.181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Частиною 3 статті 20 Закону № 504/96-ВР встановлено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за заявою жінки або осіб, зазначених у частині третій статті 18 цього Закону, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляється наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Як вже зазначалось, позивач разом з рапортом від 31.03.2015 (поданим до т.в.о. начальника лінійного відділу на станції Житомир УМВС України на Південній-Західній залізниці) про надання з 02.04.2015 відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку подав свідоцтво про народження дитини; витяг з наказу про вихід на роботу матері дитини.

Разом з рапортами від 31.03.2015 та 01.04.2015 (поданих до Управління МВС України на Південній-Західній залізниці) про надання з 02.04.2015 відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивач подав копію свідоцтва про народження дитини, витяг з наказу Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації від 31.03.2015 №11-К, копію свідоцтва про шлюб та довідку з Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради від 01.04.2015 №821.

Наведене в сукупності свідчить, що позивачем надано відповідачу повний пакет документів для прийняття наказу щодо надання йому відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, однак Управлінням МВС України на Південній-Західній залізниці такого рішення не прийнято, хоча всі необхідні документи для надання соціальної відпустки позивач надав у його розпорядження.

Відносно необхідності прибуття позивача з метою розгляду поданих ним рапортів до відділу кадрового забезпечення Управління, про яку позивача було повідомлено після звернення з даним позовом до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї; батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття; сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від №789-XII від 27 лютого 1991 р., Держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід'ємне право на життя. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

До того ж, особа має правомірні очікування щодо того, що держава та посадові (службові) особи державних органів належним чином виконують функції та реалізують повноваження, та має своєчасно отримувати відповідь на звернення (заяви) з метою реалізації прав, передбачених чинним законодавством.

За таких обставин, оцінивши докази, суд враховує доводи позивача, що ненадання йому відпустки є перешкодою для реалізації ним права на отримання можливості виконувати батьківські обов'язки.

Надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку у даному випадку обумовлено тим, що дитина позивача потребує домашнього піклування у зв'язку з працевлаштуванням з 02.04.2015 року його дружини, а тому Держава в особі відповідачів зобов'язана ужити усіх заходів щодо надання позивачу можливості доглядати за своєю дитиною шляхом надання зазначеної відпустки.

У постанові Верховного Суду України від 01.07.2014 (справа № 21-212а14) зазначено, що за умови не закінчення терміну вказаної відпустки та наявності довідки і припинення виплати матері дитини допомоги для догляду за дитиною батько дитини має право на надання йому відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач, отримавши рапорти від 31.01.2015, 01.04.2015 та довідку Управління праці та соціального захисту населення про припинення виплати допомоги при народженні дитини, зобов'язані були діяти у відповідності до підпункту є пункту 49 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 р. №114, ст.ст.18, 20 Закону України "Про відпустки", ст.ст.179, 181 Кодексу законів про працю України та прийняти відповідне рішення щодо надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Стаття 6 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи, що дружина позивача працює, а малолітня донька потребує догляду, неприйняття відповідачем рішення щодо надання позивачу відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є порушенням його соціальних прав, для відновлення яких суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідачів надати ОСОБА_1 відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 02 квітня 2015 року.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України,

постановив:

Позовні вимоги задоволити.

Зобов"язати Лінійний відділ на станції Житомир УМВС України на Південно-Західній залізниці та УМВС України на Південно-Західній залізниці надати лейтенанту міліції ОСОБА_1 відпустку по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею трирічного віку з 02.04.2015 року.

Відшкодувати ОСОБА_1 з державного бюджету 90 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова

Повний текст постанови виготовлено: 30 липня 2015 р.