Справа № 31153/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2011 р. справа № 2а-671/10/1170

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Уханенка С.А. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Хімушкіній О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року

у адміністративні справі № 2а-671/10 за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Кіровоградській області про визнання протиправним та незаконним звільнення з посади інкасатора відділу перевезення цінностей та організації інкасації на підставі наказу № 138-к від 23.12.2009 р. та поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку під час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року поданий ОСОБА_1 у березні 2010 року позов задоволено, скасовано наказ Управління Національного банку України в Кіровоградській області № 138-к від 23.12.2009 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади інкасатора відділу перевезення цінностей та організації інкасації Управління Національного банку України в Кіровоградській області. ОСОБА_1 поновлено на посаді інкасатора відділу перевезення цінностей та організації інкасації Управління Національного банку України в Кіровоградській області та зобовязано Національний банк України в особі Управління Національного банку України в Кіровоградській області здійснити нарахування ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу починаючи з 23 грудня 2009 року до дня поновлення на посаді та провести відповідні виплати. Постанову суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць звернено до негайного виконання, cудові витрати вирішено компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

В апеляційній скарзі Національний банк України в особі Управління Національного банку України в Кіровоградській області посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволені вимог позивача.

В судовому засіданні представники відповідачів підтримали вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, окремо звертаючи увагу колегії суддів на помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності у позивача переважного права на залишенні на роботі при скороченні штату працівників, проведеного на підставі постанови Правління Національного банку України, якою із структури Управління Національного банку України в Кіровоградській області було виключено відділ перервезення ціностей та організації інкасації із скороченням штату працівників. Стосовно поновлення позивача на посаді інкасатора відділу перевезення цінностей та організації інкасації Управління Національного банку України в Кіровоградській області, представник апелянта вказав на те, що задля виконання рішення суду першої інстанції, Національний банк України вимушено ввів до штату Управління в Кіровоградській області, за рахунок іншої, посаду - інкасатора відділу перевезення цінностей та організації інкасації, на яку й поновлено позивача. Разом з тим, оскільки у Управління відсутні функції перевезення цінностей та організації інкасації, позивач перебуваючи на зазначеній посаді виконує різні підсобні роботи.

Позивач належним чином будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, про причини своєї неяки суд не повідомив, що відповідно до ч.4 ст.196 КАСУ не перешкоджає апеляційному суду провести розгляд справи за відсутності поповича.

Заслухавши пояснення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи та обставини, на які посилається апелянт, правову оцінку обставин у справі та повноту їх встановлення, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та для скасування постанови суду першої інстанції виходячи з наступного.

Задовольняючи позов у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів для підтвердження розгляду питання про переважне право позивача на залишення на роботі, та вирішення питання про першочергове залишення позивача на роботі чи переведення відповідно до ст.42 КЗпП України на іншу посаду. передбаченого ст.42 КЗпП України. За висновками суду першої інстанції, звільнення позивача було проведено всупереч вимог ст.49-2 КЗпП України без пропозиції останньому іншої посади та з порушенням приписів ч.3 ст.43 КЗпП України, тобто без запрошення позивача на засідання профспілкового комітету, на якому було розглянуто подання роботодавця про надання згоди на звільнення позивача, і без заслуховування останнього, суд першої інстанції визнав надане профспілковим комітетом погодження на звільнення позивача формальним, а рішення відповідача про звільнення позивача таким, що прийнято без дотримання вимог чинного законодавства.

За наведених обставин, та спираючись на вимоги ч.2 ст.19 Конституції України, ч.3 ст.2 КАС України, ч.2 ст.71 КАС України, суд першої інстанції визнав не доведеним відповідачем правомірності своїх дій при звільненні позивача із займаної посади інкасатора відділу перевезення цінностей та організації інкасації Національного банку України Управління Національного банку України в Кіровоградській області, що за висновком суду свідчить про порушення чинного трудового законодавства при звільненні і наявності підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправним та незаконним його звільнення з посади інкасатора відділу перевезення цінностей та організації інкасації, що було проведене на підставі наказу № 138-к від 23.12.2009 р. та поновлення на зазначеній посаді із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковим і такими, що базуються на невірному застосуванні матеріальних норм права.

Так, суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини спору, разом з тим, до даного конкретного випадку, помилково застосував норми матеріального права, що призвело до постановлення незаконного судового рішення.

Згідно зі ст. 40 п. 1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадках зміни в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства, перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому таке звільнення має бути проведено з дотриманням правил такого звільнення, встановлених законодавством, тобто має бути у відповідності зі ст. 49-2 КЗпП України проведено персональне попередження працівника про наступне звільнення з зазначених підстав, не пізніше ніж за два місяці, та з повідомленням служби зайнятості про наступне звільнення працівника у разі неможливості надати йому іншу роботу.

З матеріалів справи вбачається дотримання зазначених вимог відповідачами у цій справі при звільненні позивача у повному обсязі.

До суду першої інстанції було надано та судом було досліджено постанову Правління Національного банку України від 01.09.2009 № 527 «Про зміну функцій та скорочення чисельності працівників відділів інкасації територіальних управлінь Національного банку України», наказ Управління Національного банку України в Кіровоградській області № 155 «Про зміни в структурі Управління», на підставі яких Управлінням Національного банку України в Кіровоградській області було прийнято Наказ № 138-к від 23.12.2009 р. (а.с. 84, т.1), яким позивача звільнено з посади інкасатора відділу перевезення цінностей та організації інкасації Управління Національного банку України в Кіровоградській області.

За змістом оскаржуваного позивачем у цій справі Наказу № 138-к від 23.12.2009 р. (а.с. 84, т.1), підставою для винесення цього наказу та звільнення позивача стало: скорочення штату працівників на виконання постанови Правління Національного банку України від 01.09.2009 № 527 «Про зміну функцій та скорочення чисельності працівників відділів інкасації територіальних управлінь Національного банку України»(а.с.132-135), наказ Управління Національного банку України в Кіровоградській області № 155 «Про зміни в структурі Управління»(а.с.141-142), попередження про вивільнення (а.с.142 оброт), згода профспілкового комітету (протокол від 23.12.2009 р. № 94) (а.с.150). З зазначеним наказом позивач ознайомлений та його копію отримав 23.12.2009 року, проти повідомлення про наступне звільнення у встановлений строк у звязку зі зміною в структурі Управління, позивач також не заперечує .

Крім того, інформацію про скорочення працівників відділу перевезення цінностей та організації інкасації, відповідачем 10.09.2009 року було направлено в адресу Голови профспілкової організації Управління НБУ в Кіровоградській області (а.с.139) та до Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості, на обліку якого позивач після звільнення перебував як безробітний з 23.01.2010 року, отримавши допомогу по безробіттю у період з 24.01.2010 року по 31.06.2010 року в загальній сумі 8891,05 грн. (а.с.246).

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що скорочення чисельності працівників відділу інкасації Управління Національного банку України в Кіровоградській області відбулося шляхом виключення зазначеного відділу із структури Управління НБУ в Кіровоградській області, із звільненням у звязку з скороченням штату цього відділу усіх працюючих кількістю 13 працівників, до числа яких входить і позивач.

Проте, визнавши порушеним право позивача на першочергове залишення на роботі чи переведення відповідно до статті 42 КЗпП України на іншу посаду, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем не доведено та не надано суду доказів, які б підтверджували порушення його прав, свобод чи інтересів при зміни в структурі Управління Національного банку України в Кіровоградській області та проведенні у звязку з цим скорочення чисельності працівників відділу перевезення цінностей та організації інкасації Управління Національного банку України в Кіровоградській області

Відповідно зі ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту, є диспозитивним правом позивача.

При звільненні державного службовця з роботи (припиненні державної служби) з підстав скорочення чисельності або штату працівників трудовим законодавством, норми якого в цій частині застосовуються до спірних правовідносин, встановлені певні гарантії для державного службовця.

Проте, позивачем у цій справі не оскаржуться та ніяким чином не обговорюється, як такий, що порушує його права, винесений відповідачем наказ від 02.11.2009 року № 172 про внесення доповнення до наказу від 14.09.2009 року № 155, який є актом індивідуальної дії по відношенню до третіх осіб, тобто працівників, що підлягають скороченню стосовно пропозиції 6 посад, з яких дві посади потребували відповідної освіти та кваліфікації.

Не надано позивачем доказів щодо наявності у нього будь-яких переваг на переведення на іншу посаду Управління НБУ в Кіровоградській області у зрівнянні з тими працівниками, яким відповідачем було запропоновано 6 вакантних посад в інших відділах Управління.

Висновки суду першої інстанції про перевагу позивача за стажем роботи у 32 роки, на переведення на іншу посаду у звязку з повним скороченням штату відділу перевезення цінностей та організації інкасації Управління Національного банку України в Кіровоградській області - є безпідставним, оскільки у даному випадку вакантними були посади інших відділів Управління, що потребували відповідної освіти та кваліфікації, яких позивач не має.

Згідно із ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

З огляду на зміст наведеної у попередньому абзаці норми КЗпП України та на зазначену в оскаржуваному позивачем наказі норму матеріального права для звільнення з посади п.1 ст.40 КЗпП України, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апелянта стосовно права роботодавця діяти в інтересах установи при виборі кандидатури працівника на вакантні посади інших відділів Управління НБУ в Кіровоградській області, які вимагають відповідної освіти та кваліфікації.

Дії відповідача повністю узгоджуються також з приписами ст.42 КЗпП України, за якими при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці. І лише при рівних умовах продуктивності праці та кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається сімейним - при наявності двох і більше утриманців, особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком.

Не можуть бути визнані обґрунтованими висновки суду першої інстанції також в частині визнання формальним надання профспілковим комітетом згоди на звільнення позивача, оскільки право позивача бути присутнім на засіданні профспілкового комітету під час розгляду подання про звільнення у звязку з скороченням штатів, право дати пояснення з цього приводу не було порушено.

Судом не взято до уваги, що подання з прохання про надання згоди на звільнення працівників за п.1 ст.40 КЗпП України, в тому числі і позивача, було направлено Упралінням НБУ в Кіровоградській області до профспілкового комітету Управління 02.11.2009 року, засідання профкому Управління відбулося 11.11.2009 року і на цьому засіданні позивач був присутнім та мав можливість дати пояснення. Проте, звільнення позивача за скороченням штату не відбулося у визначений законом строк у звязку з його відсутністю на роботі у період з 16.11.2009 року по 22.12.2009 року з підстав тимчасової непрацездатності, та відповідно неможливості його звільнення.

За наведених обставин, колегія суддів не визнає порушенням прав позивача при отриманні згоди профкому на звільнення та приписів статті 43 КЗпП України у звязку з направленням відповідачем повторного подання до профкому, після виходу позивача на роботу з лікарняного, тобто 23.12.2009 року, і надання профспілковим комітетом згоди на звільнення позивача - 23.12.2009 року

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованність доводів апеляційної скарги відповідача, оскільки ним було дотримано порядок звільнення позивача за вказаними в оскаржуваному наказі підставами та не було порушено прав позивача, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям іншої постанови у справі про відмову у задоволені вимог позивача.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Кіровоградській області - задовольнити

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2011 року

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Д.В. Чепурнов