Справа № 2-а-3600/11
Суддя: Маценко Н. П.
Дата ухвалення: 2011-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Броварський міськрайонний суд Київської області
справа №2-а-3600/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Облакевич А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари адміністративну справу за позовом Броварського базового міськрайцентру зайнятості - Робочий орган виконавчої Дирекції Фонду загальнообов»язкового державного соціального страхування на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів

в с т а н о в и в:

У листопаді 2010 року Броварський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти в сумі 6164,83 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у відповідності до ст. 2 ЗУ «Поро зайнятість населення» 02.07.2009 року ОСОБА_1 була зареєстрована в центрі зайнятості, як така, що шукає роботу.

09.07.2009 року їй було надано статус безробітного та за період з 09.07.2009 року по 04.04.2010 року виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 6164,83 грн. Разом із тим із Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців № 6892264 виявлено, що відповідач з 13.07.2005 року по дату направлення позову зареєстрований як фізична особа підприємець та знаходиться в стані припинення підприємницької діяльності.

При цьому, момент надання статусу безробітного ОСОБА_1 фактично мала статус фізичної особи субєкта підприємницької діяльності, що виключає можливість надання їй статусу безробітного та право на отримання допомоги по безробіттю.

Наказом Броварського базового міськрайонного центру зайнятості від 10.09.2010 року ОСОБА_1 зобов»язано повернути безпідставно отримані нею кошти в сумі 6164,83 грн. З підстав відмови відповідача в добровільному порядку повернути кошти центр зайнятості змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала прояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнала частково, вважає, що вона мала право на отримання грошових коштів в сумі 6164,83 грн., так як на той момент роботою вона себе не забезпечувала і знаходилася в стадії ліквідації. При цьому надати заяву про припинення діяльності з підстав ліквідації не може, оскільки вона відсутня. Вважає, що перебування її в стадії ліквідації не є підприємницькою діяльністю.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 02.07.2009 року ОСОБА_1 звернулася за сприянням у працевлаштуванні до Броварського міськрайонного центру зайнятості, де була зареєстрована як шукаюча роботу з відкриттям персональної картки №70200002.

09.07.2009 року відповідачем було надано заяву про вирішення питання про надання статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття".

09.07.2009 року наказом директора Броварського міськрайонного центру зайнятості № НТ090709, відповідачу відповідно до статті 2 Закону України "Про зайнятість населення", було надано статус безробітного та призначено, відповідно до підпункту 1,3,4 статті 22, пункту 1 статті 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та пункту 2.1. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що фактично ОСОБА_1 отримала допомогу по безробіттю з 09.07.2009 року по 04.04.2010 в сумі 6164,83 грн., що підтверджується довідкою та не оспорюється відповідачем.

Згідно з актом № 68 від 10.09.2010 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", зафіксовано звірку інформації наданої відповідачем до Броварського міськрайонного центру зайнятості з відомостями наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та встановлено, що згідно витягу із Єдиного державного реєстру ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 13.07.2005 року.

10.09.2010 року директором Броварського міськрайонного центру зайнятості прийнято наказ за № 349 про вжиття заходів по відшкодуванні коштів у сумі 6164,83 грн., виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1, з яким у відповідності до відмітки на копіях матеріалів розслідування (акт, лист-повідомлення, наказ) наявних в матеріалах справи відповідач ознайомився 13.10.2010 року.

Суд, вважає законною та обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача незаконно отриманих коштів, виплачених як допомога по безробіттю враховуючі наступне:

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення»від 01.03.1991 № 803-ХІІ безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють, та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

За змістом частини 3 статті 1 цього ж Закону до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, і працюють по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб, громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство".

Згідно з пунктом 12 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 219 ( по тексту - Порядок № 219) для одержання статусу безробітного громадянин особисто подає до центру зайнятості в день, що настає після закінчення встановленого строку для пошуку підходящої роботи, заяву із зазначенням у ній інформації про те, що він не займається видами діяльності, визначеними частиною третьою статті 1 України «Про зайнятість населення»(тобто не належить до зайнятого населення), і не отримує пенсії на пільгових умовах, а також копію довідки про його ідентифікаційний номер.

Згідно із підпунктом 1 пункту 20 Порядку № 219 громадяни, зареєстровані, як безробітні знімаються з обліку з дня державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб підприємців, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».

Судом, досліджено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців № 6892264, внаслідок чого встановлено, що відповідач з 13.07.2005 року зареєстрований як фізична особа підприємець номер запису про державну реєстрацію 7, Свідоцтво про державну реєстрацію ВО1 072346 від 13.07.2005 року та станом на день подання позову субєкт господарювання знаходиться в стані припинення, тобто його реєстрація не припинена, а саме не внесено до державного реєстру запису «Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням».

Стаття 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зазначає, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Згідно з частиною 1 статті 46 цього Закону державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особипідприємця проводиться у разі прийняття нею рішення про припинення підприємницької діяльності.

При цьому, у відповідності до пункту 15 статті 47 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем є дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем.

Отже, на момент звернення до центру зайнятості 02.07.2009 року, тим більше на момент надання статусу безробітного 09.07.2009 року, відповідач мав статус фізичної особи підприємця, що є підставою для віднесення його до зайнятого населення, що в свою чергу, виключає можливість вважати таку особу - безробітною.

Пунктом 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000, № 1533-III передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2006 року № 357, у разі встановлення центрами зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи особи, на підставі яких призначено матеріальне забезпечення, є недостовірними з вини роботодавця, центри зайнятості проводять перерахунок страхових виплат з дня їх призначення. Суми незаконно виплачених коштів відшкодовуються роботодавцем. Виплата коштів, недоотриманих особою внаслідок заниження суми страхових виплат, здійснюється за рахунок коштів Фонду. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених з дня призначення виплат стягуються з такої особи відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Пунктом 7 названого Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2006 року № 357 передбачено, що рішення про повернення коштів особою та відшкодування коштів роботодавцем приймається директором центру зайнятості і оформляється наказом. Зазначене рішення про відшкодування коштів роботодавцем центр зайнятості надсилає особі повідомлення про необхідність відшкодування незаконно виплачених коштів протягом 15 робочих днів після отримання повідомлення.

Повернення коштів особою здійснюється протягом встановленого строку після її ознайомлення під особистий підпис з прийнятим рішенням про повернення коштів. У разі відмови особи повернути кошти, а також у разі неповернення (невідшкодування) їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. Позивач повною мірою довів обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Натомість, відповідачем не спростовано твердження позивача стосовно неправомірності отримання нею допомоги по безробіттю. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 6164 грн. 83 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Судові витрати з відповідача не стягуються, оскільки згідно з частиною 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 71, 94, 159, 160-163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Броварського базового міськрайцентру зайнятості - Робочий орган виконавчої Дирекції Фонду загальнообов»язкового державного соціального страхування на випадок безробіття грошові кошти в розмірі 6164 (шість тисяч сто шістдесят чотири) грн.. 83 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н.П.Маценко