Справа № 2а-2743/10/0270
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2011-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-2743/10/0270 Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Костюк Л.О.;

суддів: Троян Н.М., Бужак Н.П.;

розглянувши відповідно до ст. ст. 41, 128, 197 КАС України в порядку письмового провадження апеляційні скарги представників Державного казначейства України, Міністерства фінансів України та Державної судової адміністрації України, Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30 липня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості по заробітній платі та щомісячному грошовому утриманню, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2010 року позивачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 звернулися до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості по заробітній платі та щомісячному грошовому утриманню (а.с. 2-5).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.06.2010 р., клопотання позивачів задоволено, адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості по заробітній платі та щомісячному грошовому утриманню розєднано в окремі провадження (а.с. 49-50).

В подальшому позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою в порядку ст. 137 КАС України (а.с. 52-53).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 30 липня 2010 року позов задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність Міністерства Фінансів України, Державного казначейства України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області, як субєктів владних повноважень, щодо допущення заборгованості по заробітній платі, щомісячному грошовому утриманню працюючих суддів та не компенсації втрати частини заробітної плати і щомісячного грошового утримання, як форми оплати праці працюючих суддів; стягнено з Міністерства фінансів України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з Державного казначейства України на розрахункові рахунки Державної судової адміністрації України для виплати заборгованості по заробітній платі ОСОБА_2 за період з 01.01.2006 року по 31.05.2010 року включно в розмірі 113 341,19 грн. та компенсації за втрату частини заробітної плати за період з 01.01.2006 року по 31.12.2009 року в сумі 19 891,68 грн., всього в сумі 133 232,87 грн. (сто тридцять три тисячі двісті тридцять дві гривні вісімдесят всім копійок) (а.с. 80-83).

Не погоджуючись з прийнятим по справі судовим рішенням, представник відповідача - Державного казначейства України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30.07.2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 в частині визнання протиправною бездіяльності Державного казначейства та в частині стягнення з Міністерства фінансів України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Державного казначейства України на розрахункові рахунки Державної судової адміністрації України; винести нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача до Державного казначейства України відмовити у повному обсязі за необґрунтованістю, мотивуючи тим, що судом першої інстанції було невірно застосовано норми матеріального права та не зясовані всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (а.с. 106-109).

Не погоджуючись з прийнятим по справі судовим рішенням, представник відповідача - Міністерства фінансів України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30.07.2010 року та постановити нову, якою відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог, мотивуючи тим, що постанова ухвалена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права (а.с. 111-113).

Не погоджуючись з прийнятим по справі судовим рішенням, представник відповідача - Державної судової адміністрації України, Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області подав заяву про апеляційне оскарження (а.с. 97) та апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30 липня 2010 року та постановити нову постанову, якою відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог до Державної судової адміністрації України, Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області, мотивуючи тим, що вказана постанова є необґрунтованою та незаконною, оскільки судом першої інстанції при її винесенні було порушено норми матеріального та процесуального права, крім того, висновки суду не відповідають обставинам справи (а.с. 120-121).

Крім того, представник Державного казначейства України подав заяву, в якій просить суд апеляційної інстанції поновити строк для оскарження постанови суду першої інстанції, мотивуючи тим, що вказана копія постанови надійшла на адресу Державного казначейства України лише 16.08.2010 року (а.с. 103).

Відповідно до ч. 2 ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду (в редакції, яка діяла на момент постановлення судом першої інстанції оскаржуваного рішення).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до журналу судового засідання від 12.07.2010 року по справі № 2-а-2743/10/0270 представник Державного казначейства України не був присутнім в судовому засіданні та суд першої інстанції на місці ухвалив справу слухати в порядку письмового провадження (а.с. 78); повний текст постанови оформлено - 04.08.2010 р. (а.с. 80-83-зворотня сторона); згідно дати на відтиску штампу вхідної кореспонденції Державного казначейства України на супровідному листі Вінницького окружного адміністративного суду від 04.08.10 р. зазначена дата 16.08.2010 р., таким чином, апеляційна скарга подана в десятиденний термін з моменту отримання копії постанови, в звязку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що строк апеляційного оскарження постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 30 липня 2010 року апелянтом не пропущено, а тому відсутні правові підстави окремо вирішувати питання щодо поновлення пропущеного строку.

Крім того, представник Міністерства фінансів України подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 30.07.2010 р., в якій просить суд апеляційної інстанції поновити строк подачі апеляційної скарги та прийняти її до провадження, мотивуючи тим, що вказана копія постанови надійшла на адресу Міністерства фінансів України 17.08.2010 року, про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції Міністерства (а.с. 114).

Таку ж вимогу цей апелянт ставить і в апеляційній скарзі (а.с. 111-113).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до журналу судового засідання від 12.07.2010 року по справі № 2-а-2743/10/0270 представник Міністерства фінансів України не був присутнім в судовому засіданні та суд першої інстанції на місці ухвалив справу слухати в порядку письмового провадження (а.с. 78); повний текст постанови оформлено - 04.08.2010 р. (а.с. 80-83-зворотня сторона); згідно дати на відтиску штампу вхідної кореспонденції Міністерства фінансів України на супровідному листі Вінницького окружного адміністративного суду від 04.08.10 р. зазначена дата 17.08.2010 р., таким чином, апеляційна скарга представником Міністерства фінансів України подана до апеляційного суду в десятиденний термін з моменту отримання копії постанови, в звязку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що строк апеляційного оскарження постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 30 липня 2010 року цим апелянтом не пропущено, а тому відсутні правові підстави окремо вирішувати питання щодо поновлення пропущеного строку.

До суду апеляційної інстанції всі особи, які беруть участь в справі не прибули, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено наслідки неприбуття в судове засідання особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами визначено ст. 197 КАС України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь в справі, про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те, що справу можливо вирішити на основі наявних у ній доказів, а також те, що до суду апеляційної інстанції всі особи, які беруть участь в справі не прибули, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, відсутні клопотання про розгляд справи за їх участю, колегія суддів ухвалила про апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, зміст судового рішення і апеляційних скарг, та, перевіривши доводи апеляцій наявними у матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

У відповідності до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Колегія суддів прийшла до висновку про прийняття нової постанови, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення наповнення державного бюджету та посилення фінансово-бюджетної дисципліни»встановлено, що витрачання коштів органами виконавчої влади, їх структурними підрозділами, іншими організаціями, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів (далі - бюджетні організації), здійснюється на підставі їх кошторисів доходів і видатків, які затверджуються у встановленому порядку не пізніше, ніж в місячний строк після затвердження відповідних бюджетів.

Згідно частини 2 статті 51 Бюджетного кодексу України розпорядники коштів Державного бюджету України одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів, відповідно до затвердженого бюджетного розпису. Кошторис є основним плановим документом бюджетної установи, який надає повноваження щодо отримання доходів і здійснення видатків, визначає обсяг і спрямування коштів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення цілей, визначених на бюджетний період відповідно до бюджетних призначень.

Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися (ч. ч. 5 і 6 статті 51 Бюджетного кодексу України).

Законами України про Державний бюджет України на відповідні роки, не передбачено відповідних бюджетних призначень Державній судовій адміністрації України (як розпоряднику бюджетних коштів) на погашення заборгованості, що виникла за минулі роки у результаті невиконання зобов'язань іншими юридичними особами.

З огляду на таке, наведені в апеляційних скаргах доводи представників відповідачів є обґрунтованими та такими, що заслуговують уваги, а отже, судове рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позивачу в задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційні скарги представників відповідачів підлягають задоволенню, судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 41, 128, 159, 160, 163, 167, 197, 202, 205, 207 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представників Державного казначейства України, Міністерства фінансів України та Державної судової адміністрації України, Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області задовольнити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 30 липня 2010 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості по заробітній платі та щомісячному грошовому утриманню - відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Костюк

Судді: Н.М. Троян

ОСОБА_7