Справа № 826/5915/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5915/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Жигіля Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 17.02.2015 р. № 100270005/2015/000003/2.

Постановою Окружного адміністративного суду в м. Києві від 05 червня 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» ( далі - ТОВ «Світ Інструменту Україна» ) та компанією «MATRIZE Handels-GmbH» (Китай) було укладено зовнішньоекономічний контракт від 28.04.2011 р. № СН-МІU/28/0411, на підставі якого позивач здійснював ввезення на територію України ручних інструментів в асортименті.

Для митного оформлення товару контролюючому органу позивачем було подано електронну митну декларацію № 100270005/2015/315197, в якій митну вартість товару обчислено за ціною договору, та для підтвердження зазначених у ній відомостей додано висновок за результатами експертизи й оцінки дорогоцінних каменів, картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами, акт про проведення огляду ( переогляду ) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, міжнародну автомобільну накладну (CMR), коносамент, документ, що підтверджує вартість перевезення товару, інвойс, пакувальний лист, доповнення до зовнішньоекономічного контракту, зовнішньоекономічний контракт, договір на перевезення, сертифікат про походження товару загальної форми, висновок сертифікації.

З метою підтвердження заявленої митної вартості товару, контролюючим митним органом декларанту було запропоновано надати додаткову уточнюючу документацію.

У зв'язку з ненаданням декларантом необхідних додаткових документів відповідачем було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару від 17.02.2015 р. № 100270005/2015/000003/2.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що на момент здійснення митного оформлення позивачем до митного органу були надані всі необхідні документи для підтвердження визначення митної вартості товару за першим методом (за ціною договору).

Дослідивши матеріали справи, підстави апеляційного перегляду, а також виниклі між сторонами правовідносини у відповідності з нормами діючого законодавства, судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Митного кодексу України (далі - МК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 № 631 (далі - Порядок № 631).

Так,відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 2 ст. 52 МК України, декларант зобов'язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У ч. 2 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (.контракт.) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура ( інвойс.) або рахунок-проформа (.якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу.), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (.перевізні.) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Разом з тим, ч. 3 ст. 53 МК України прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати ( за наявності ) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором ( угодою, контрактом ) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором ( угодою, контрактом ); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору ( угоди, контракту ); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти ( прайс-листи ) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку № 631, перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Ч. 1 ст. 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

П. 4.4 розділу IV Порядку № 631 прямо передбачено, що митний орган відмовляє у прийнятті МД виключно з таких підстав: МД не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, ДМВ; ЕМД не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; МД подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.

Статтею 254 МК України передбачено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Отже, з викладених законодавчих положень вбачається, що встановлення дійсності заявленої митної вартості товару є не лише повноваженням контролюючих митних органів, а й їх обов'язком, який реалізується шляхом співставлення митної вартості товару, зазначеної суб'єктом господарювання у митній декларації із даними документації, поданої декларантом.

При цьому, у випадках виявлення розбіжностей або виникнення сумнівів щодо правильності визначення митної вартості товару законодавством передбачено право контролюючого митного органу витребувати у декларанта відповідну додаткову підтверджуючу документацію та відмовляти у прийнятті митної декларації, зокрема, у випадку ненадання суб'єктом господарювання такої документації.

Аналогічний правовий підхід викладено у рішенні Верховного Суду України від 22.10.2013 року у справі № 21-342а13, яке відповідно до ст. 244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що підставою для витребування відповідачем у позивача додаткових документів, підтверджуючих заявлену ним митну вартість товару, стала наявність розбіжностей і неточностей документах, поданих для митного оформлення товару та відсутність деяких документів, зокрема: 1) відомості в інвойсі від 30.12.2014 р. № 14-1037-К137 щодо строку оплати товару не відповідають контракту; 2) ТОВ «Світ Інструменту Україна» не надало митному органу документів про оплату вартості товару; 3) прайс-лист не містить контактів постачальника - контрагента позивача.

Для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару митним органом у нього було витребувано: 1) договір із третіми особами, пов'язаними із договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних з виконанням умов договору; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; 8) інші документи для підтвердження митної вартості.

Однак, такі вимоги контролюючого митного органу позивачем виконані не були, зокрема позивач не надав митному органу жодних бухгалтерських документів, які б підтверджували вартість імпортованого товару, яка була ним заявлена при проходженні митного контролю.

При цьому, колегія суддів відзначає, що позивачем контролюючому митному органу було надано копію митної декларації країни відправлення на китайській мові без її перекладу на державну мову, як таке вимагає ст. 254 МК України.

Крім цього, позивач не надав митному органу жодних висновків спеціалізованих експертних установ щодо вартісних характеристик імпортованого товару, що за відсутності бухгалтерських документів фактично виключає можливість здійснення перевірки заявленої митної вартості.

Апеляційний суд зазначає, що в ході апеляційного провадження ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2015 року у позивача витребовувались, зокрема документи, підтверджуючі митну вартість товарів, зазначену ТОВ «Світ Інструменту Україна» в електронній митній декларації № 100270005/2015/315197, однак, жодних таких документів, окрім вже наявних у матеріалах справи та копії митної декларації країни відправлення на китайській мові / Т. 2 а.с. 73-102 / позивач суду не надав.

При цьому, доводи позивача про те, що в інвойсі від 30.12.2014 р. № 14-1037-К137 було зазначено строк оплати товару, згідно з додатковою угодою до основного контракту, на підставі якого здійснювалось імпортування товарів (протягом 180 днів з моменту відвантаження), який станом на день митного оформлення товару (17.02.2015 р.) не настав, апеляційний суд приймає до уваги, однак вважає такими, що за відсутності жодних інших належних і допустимих, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів, не можуть бути безспірним доказом, підтверджуючим спірну митну вартість товару, а рішення суду, відповідно до ст. 159 КАС України, в жодному разі не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, згідно зі ст. 86 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для визнання протиправним оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.

Крім того, відповідач, діючи на підставі та в порядку, визначеному приписами ч. 3 ст. 57 МК України, обґрунтував та довів неможливість застосування ним попередніх методів обчислення митної вартості товару, які передують резервному методу.

Так, застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною на аналогічні товари, у відповідності до правових приписів статей 60-64 МК України та положень Генеральної угоди з тарифів і торгівлі від 1994 року (GATT), яка ратифікована Верховною радою України, потребує наявності у контролюючого митного органу інформації щодо ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, що продавалися на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Дослідження приписів розділу IV Порядку № 631 надає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів використовує цінову інформацію в базі ЄАІС, що надає можливість здійснити порівняння із ціновими показниками таких же, схожих, ідентичних, подібних (алогічних) товарів інших імпортерів, які ввозили товар за аналогічним кодом згідно УКТЗЕД на територію України у максимально наближений час до часу імпорту товарів позивачем.

Тож, оскільки, на момент перевірки визначеної позивачем митної вартості товарів зазначена інформація була наявною в базі ЄАІС, а ТОВ «Світ Інструменту Україна» не було підтверджено заявлену митну вартість товару за першим методом (за ціною договору), то судова колегія переконується в тому, що виносячи оскаржувані рішення про корегування митної вартості товарів, імпортованих позивачем, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законодавством України, зокрема, ст.ст. 52, 53, 54, 57, 58, 254 МК України та Порядком № 631.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову, а отже, судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на це, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 червня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 червня 2015 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.