Справа № 750/5153/15-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Логвіна Т.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Справа: № 750/5153/15-а

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Жигіля Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові ( далі - відповідач ) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та призначення регулярних виплат щомісячної пенсії, з урахуванням доплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення;

- зобов'язання відповідача регулярні щомісячні пенсійні нарахування, обчислення пенсії позивача призначати, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», ст. 66 «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням доплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, індексації грошових доходів населення, з яких були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;

- зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з розрахунку 90% від суми його заробітної плати, на які нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;

- зобов'язання відповідача призначити перерахунок та виплату позивачу не донарахованої щомісячної пенсії, починаючи з моменту її призначення, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», ст. 66 «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням доплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2015 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку, призначенні регулярних виплат щомісячної пенсії, з урахуванням доплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком з розрахунку 90 % від сум заробітної плати, на які нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та здійснити виплату не донарахованої щомісячної пенсії, починаючи з 23.03.2015р., відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», ст. 66 «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням доплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач у своїй апеляційній скарзі просить суд змінити оскаржуване рішення суду, зобов'язавши відповідача здійснити перерахування пенсії позивача та виплату недоотриманих ним сум пенсії з моменту її призначення, тобто з 09.08.2010 р., так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання про період задоволення позовних вимог.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить суд скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У зв'язку з поданням апеляційних скарг на постанову суду першої інстанції, яка ухвалена в порядку скороченого провадження, згідно з абз. 4 ч. 8 ст. 183-2, п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши у межах апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку УПФУ в м. Чернігові та отримує пенсію державного службовця, відповідно до Закону України «Про державну службу», у розмірі 90 % від заробітної плати з 09.08.2010 р.

З довідки від 12.03.2015 р. № 42 про складові заробітної плати позивача вбачається, що в період роботи він, зокрема, отримував матеріальну допомогу, на суми якої нараховувались і сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

23.03.2015 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги, що вказані у довідці від 12.03.2015 р. № 42.

22.05.2015 р. УПФУ в м. Чернігові своїм листом № 11512/07 повідомило ОСОБА_2 про відмову в задоволенні його вимог.

Судова колгеія встановила, що задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що суми матеріальної допомоги, зазначені у довідці від 12.03.2015р. № 42, яка міститься в матеріалах справи, мали бути враховані відповідачем при обчисленні пенсії позивача, оскільки на ці суми нараховувались і сплачувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин ( далі - Закон № 3723-XII ), «Про оплату праці» ( далі - Закон № 108/95-ВР ), «Про пенсійне забезпечення» ( далі - Закон № 1788-XII ), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ( далі - Закон № 1058-IV ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 37 Закону № 3723-XII у редакції, яка була чинною на момент призначення позивачу пенсії державного службовця, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Частиною 1 статті 1 Закону № 108/95-ВР передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону № 3723-XII, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У ст. 41 Закону № 1058-IV визначено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що отримувані державним службовцем суми виплат, на які фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, враховуються в заробіток ( дохід ) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічні висновки були викладені Верховним Судом України в рішенні від 16 вересня 2014 року у справі № 21-314а14, яке у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, що застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, який містить зазначені норми права.

Таким чином, перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах апеляційних скарг, відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів вважає, що оскільки страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування були нараховані на всі виплати, зокрема й суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, отримані позивачем за місцем роботи та вказані в довідці від 12.03.2015 р. № 42 / а.с. 6 /, то в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування відповідачем сум таких виплат при обчисленні пенсії ОСОБА_2

Доводи апелянта-позивача щодо необхідності зміни оскаржуваного рішення суду в частині визначення періоду, за який позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з 09.08.2010 р., колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки пенсійні виплати є періодичними платежами, які виплачуються особі щомісячно, однак, позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку його пенсії, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, лише 23.03.2015 р., а отже, як було правильно встановлено судом першої інстанції, його позовні вимоги підлягають задоволенню саме з цієї дати.

Доводи апелянта-відповідача про те, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії, тобто станом на 18.05.2015 р., законодавством було передбачено обчислення пенсії державного службовця в розмірі 60 %, а не 90%, як про таке просить позивач, колегія суддів вважає не обґрунтованими і безпідставними, оскільки станом на час призначення позивачу пенсії державного службовця, тобто на 09.08.2010 р., була чинною редакція Закону України «Про державну службу», у ст. 37 якої було встановлено розмір пенсії державного службовця 80 % від заробітної плати із можливістю поступового збільшення до 90%, а редакція Закону, на яку посилається апелянт, поширюються на осіб, які звертаються до органів ПФУ із заявою про призначення пенсії після набуття нею чинності.

Отже, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З огляду на це, колегія суддів, перевіряючи постанову суду першої інстанції у межах апеляційної скарги, відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку, призначенні регулярних виплат щомісячної пенсії, з урахуванням доплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення, та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком з розрахунку 90 % від сум заробітної плати, на які нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та здійснити виплату не донарахованої щомісячної пенсії, починаючи з 23.03.2015р., відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», ст. 66 «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням доплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи, а рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у відповідності з вимогами ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові підлягають залишенню без задоволення, а постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.