Справа № 810/2571/15
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2015-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2015 року 810/2571/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Ф" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Ф" з позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень щодо коригування митної вартості товарів, а саме: від 18.12.2014 № 100260002/2014/000127/2; від 18.12.2014 № 100260002/2014/000126/2; від 24.12.2014 № 100260002/2014/000139/2; від 24.12.2014 № 100260002/2014/000138/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при митному оформленні товару, який ввозився на територію України, він визначив його митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту), заявив цей показник у декларації митної вартості, до якої додав документи, що її підтверджують згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України. Однак, на думку позивача, митний орган безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товару, визначеною за ціною договору (контракту), та незаконно прийняв рішення про коригування митної вартості товару із застосуванням методу 2-г (резервний), відмовив у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів.

Позивач не погодився з рішеннями митного органу про коригування заявленої митної вартості товару, але з метою випуску задекларованого товару у вільний обіг подав до митного органу нові митні декларації, в яких скоригував митну вартість товару з урахуванням рішень митного органу, сплатив митні платежі та перерахував на депозитний рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів (гарантійне зобовязання), обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом. У подальшому позивач скористався наданим законом правом і звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості.

Ухвалою від 18.06.2015 року судом відкрито провадження в адміністративній справі, судовий розгляд призначено на 07.07.2015 року.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони були повідомлені належним чином. У призначений день і час сторони до суду не з'явились: позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника; відповідач до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно ухвалою від 07.07.2015 постановив про розгляд справи за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Ф" є юридичною особою, що зареєстрована 02.12.2002 Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області.

Позивач здійснює господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

У грудні 2014 року позивач здійснював ввезення на територію України товарів (свіжих зелених бананів, сорту Кавендиш, клас 1 бренду Banafood, Banasoft, Banava), придбаних у компанії Soprisa S.A., яка є юридичною особою, діючою по законодавству Еквадора, на підставі контракту від 18.11.2014, та компанії Jasafrur S.A., яка також є юридичною особою, діючою по законодавству Еквадора, - на підставі контракту від 24.12.2014. Митне оформлення операцій з імпорту вказаних товарів здійснювалось через Київську міську митницю ДФС.

Загалом у грудні 2014 року позивач здійснював розмитнення товару на підставі чотирьох митних декларацій.

1. Так, 18 грудня 2014 року з метою митного оформлення імпортованого товару позивач подав до Київської міської митниці ДФС митну декларацію (МД) № 100260002/2014/158527, в якій задекларував товар (банани свіжі, зелені сорт Кавендіш, вирощені на відкритому ґрунті, запаковано у вакуум, орієнтовно по 20,4 кг. 1056 кор.), заявив їх вартість у загальній сумі 13474,56 USD, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення (курс USD 15,778907) становило 212613,80 грн.

До вказаної митної декларації позивач також додав пакет документів (перелічений у графі 44 МД), що необхідний для розмитнення товару, а саме: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами (код 1602); міжнародну автомобільну накладну (CMR) (код 2730); книжку МДП (код Carnet TIR) (2950); платіжне доручення про перерахування коштів у іноземній валюті (код 3002); довідку про транспортні витрати (код 3007); інвойс на товар від продавця (код 3105); пакувальний лист (код 3141); страховий поліс (код 3530); зовнішньоекономічний контракт від 26.11.2014 № 707 (код 4104); договір на перевезення вантажу (код 4301); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (код 5501); інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару (код 5503); інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (код 5504); резервну позицію (код 5511); ветеринарні свідоцтва за формами Ф-1 та Ф-2 (код 5053); сертифікат про походження товару загальної форми (код 7011); виписку по особовому рахунку (код 9000); договір страхування (код 9000); заяви на перевезення вантажу (код 9000).

Того ж дня митний орган направив позивачу електронне повідомлення про необхідність подачі додаткових документів до вказаної митної декларації, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (контракту) про перевезення; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експортною організацією; за власним бажанням інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

18 грудня 2014 року позивач на вимогу митного органу додав до митної декларації № 100260002/2014/158527 додаткові документи, що підтверджується листом від 18.12.2014 вих. № 261, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 18.11.2014 № 698; прайс-лист від 18.11.2014; комерційну пропозицію від 18.11.2014; генеральний договір добровільного страхування вантажів від 17.11.2014 № 101017961; експертний висновок від 17.12.2014 № Ц-460; виписку по особовому рахунку від 28.11.2014; платіжне дорученя в іноземній валюті від 28.11.2014 № 005; інвойс до платіжного доручення № 005 від 22.11.2014 № 002-001-000001901; інвойс до платіжного доручення № 005 від 22.11.2014 № 002-001-000001900.

У наданих декларантом документах не було виявлено розбіжностей, ознак підробки або відсутності певних відомостей, що не дозволяли б встановити та перевірити числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вже зазначалось, згідно з даними вказаної митної декларації контрактна вартість товарів становила 13474,56 USD на умовах поставки FСА Гамбург (Німеччина) згідно з правилами Інкотермс 2010. З урахуванням додаткових складових митної вартості (транспортних витрат до пункту ввезення на митну територію України та вартості страхування товару) задекларована митна вартість товару становила 15158,01 USD за 21542,4 кг. (0,703 USD за 1 кг).

18 грудня 2014 року митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 100260002/2014/000127/2, яким визначив митну вартість за резервним методом і здійснив коригування заявленої ТОВ "Фоззі-Ф" митної вартості товарів у сторону збільшення до 18311,04 USD.

Як убачається з рішення, відповідач зазначив, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) через невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, та неподання декларантом додаткових документів у повному обсязі на письмову вимогу митного органу. Надані декларантом додаткові документи не підтверджують числові значення митної вартості. Методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовані у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари; методи визначення на основі віднімання або додавання вартості не застосовуються, оскільки відсутня основа для віднімання (додавання) вартості, тому був використаний резервний метод на основі наявної у митному органі інформації.

Рішення не містить відомостей щодо спрацювання системи аналізу та управління ризиками та про митну декларацію, на підставі якої митний орган приймав рішення про коригування митної вартості.

Посадовою особою митного органу прийнято рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою №100260002/2014/00149.

У звязку з наведеним, позивач подав до митного органу нову декларацію №100260002/2014/158551, в якій відкоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу щодо коригування митної вартості, сплатив до державного бюджету всі митні платежі, у тому числі й різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом (9950,27 грн.) шляхом надання фінансових гарантій.

У подальшому посадовою особою Київської міської митниці ДФС прийнято рішення про завершення митного оформлення товару позивача, пропуск його на митну територію України та випуск у вільний обіг шляхом проставляння відповідного штампу на митній декларації №100260002/2014/158551.

2. 18 грудня 2014 року з метою митного оформлення імпортованого товару позивач подав до Київської міської митниці ДФС митну декларацію (МД) № 100260002/2014/158534, в якій задекларував товар (банани свіжі, зелені сорт Кавендіш, вирощені на відкритому ґрунті, запаковано в вакуум, орієнтовно по 20,4 кг 1056 кор.), заявив його митну вартість у сумі 13321,44 USD, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення (курс USD 15,778907) становило 210197,76 грн.

До вказаної митної декларації позивач також додав пакет документів (перелічений у графі 44 МД), що необхідний для розмитнення товару, а саме: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами (1602); міжнародну автомобільну накладну (CMR) (2730); книжку МДП (Carnet TIR) (2950); платіжне доручення в іноземній валюті (3002); довідку про транспортні витрати (3007); інвойс на товар від продавця (3105); пакувальний лист (3141); страховий поліс (3530); зовнішньоекономічний контракт від 26.11.2014 № 707 (4104); договір на перевезення вантажу (4301); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (5501); інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару (5503); інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (5504); резервну позицію (5511); ветеринарні свідоцтва форм Ф-1,Ф-2 (5053); сертифікат про походження товару загальної форми (7011); виписку по особовому рахунку (9000); договір страхування (9000); заяви на перевезення вантажу (9000).

Того ж дня митний орган направив позивачу електронне повідомлення про необхідність подачі додаткових документів до вказаної декларації, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (контракту) про перевезення; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копії митної декларації країни відправлення; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експортною організацією; за власним бажанням інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

18 грудня 2014 року позивач додатково додав митному органу до митної декларації № 100260002/2014/158534 додаткові документи, що підтверджується листом від 18.12.2014 вих. № 2366, а саме: комерційну пропозицію від 18.11.2014; прайс-лист від 18.11.2014; експертний висновок від 17.12.2014 № Ц-460; платіжне доручення від 28.11.2014 № 005; виписку по особовому рахунку від 28.11.2014.

У наданих декларантом документах не було виявлено розбіжностей, ознак підробки або відсутності певних відомостей, що не дозволяли б встановити та перевірити числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вже зазначалось, згідно з даними вказаної митної декларації контрактна вартість товарів становила 13321,44 USD на умовах поставки FСА Гамбург (Німеччина) згідно з правилами Інкотермс 2010. З урахуванням додаткових складових (транспортних витрат та вартості страхування) задекларована митна вартість товару становила 15004,89 USD за 21297,6 кг (0,7045 USD за 1 кг).

18 грудня 2014 року митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 100260002/2014/000126/2, яким визначив митну вартість за резервним методом і здійснив коригування заявленої ТОВ "Фоззі-Ф" митної вартості товарів у сторону збільшення до 18102,96 USD.

Як убачається з рішення, відповідач зазначив, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) через невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України та не подання декларантом додаткових документів в повному обсязі на письмову вимогу митного органу, а надані додаткові документи не підтверджують числові значення митної вартості; методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовані у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари; методи визначення на основі віднімання або додавання вартості не застосовуються, оскільки відсутня основа для віднімання (додавання) вартості, тому був використаний резервний метод на основі наявної у митному органі інформації. У той же час, рішення не містить відомостей ані про спрацювання системи аналізу та управління ризиками, ані про митну декларацію, на підставі якої митний орган приймав рішення про коригування митної вартості.

Посадовою особою відповідача також прийнято рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою № 100260002/2014/00147.

У звязку з наведеним, позивач подав до митного органу нову декларацію № 100260002/2014/158544, в якій відкоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу щодо коригування митної вартості, сплатив до державного бюджету всі митні платежі, у тому числі й різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом (9776,83 грн.) шляхом надання фінансової гарантії.

Після цього, уповноваженою особою Київської міської митниці ДФС прийнято рішення про завершення митного оформлення товару позивача, пропуск його на митну територію України та випуск у вільний обіг шляхом проставляння відповідного штампу на митній декларації № 100260002/2014/158544.

3. 24 грудня 2014 року з метою митного оформлення імпортованого товару позивач подав до Київської міської митниці ДФС митну декларацію (МД) № 100260002/2014/162856, в якій задекларував товар (банани свіжі, зелені сорт Кавендіш, вирощені на відкритому ґрунті, запаковано в вакуум, орієнтовно по 20,4 кг 1056 кор.), заявив його митну вартість у сумі 13326,72 USD, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення (курс USD 15,661713) становило 208719,26 грн.

До вказаної митної декларації позивач також додав пакет документів (перелічений у графі 44 МД), що необхідний для розмитнення товару, а саме: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами (1602); міжнародну автомобільну накладну (CMR) (2730); платіжне доручення в іноземній валюті (3002); рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги (3004); довідку про транспортні витрати (3007); інвойс на товар від продавця (3105); пакувальний лист (3141); страховий поліс (3530); зовнішньоекономічний контракт від 26.11.2014 № 707 (4104); договір на перевезення вантажу (4301); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (5501); інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару (5503); інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (5504); резервну позицію (5511); ветеринарні свідоцтва форм Ф-1,Ф-2 (5053); сертифікат про походження товару загальної форми (7011); виписку по особовому рахунку (9000).

Того ж дня, митний орган направив позивачу електронне повідомлення про необхідність подачі додаткових документів до вказаної декларацї, а саме: договору (контракту) про перевезення; копії митної декларації країни відправлення; висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експортною організацією; за власним бажанням інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

24 грудня 2014 року позивач надав до митної декларації № 100260002/2014/162856 додаткові документи, що підтверджується листом від 24.12.2014 вих. № 2500, а саме: прайс-лист і комерційну пропозицію з позначкою про те, що при подачі вантажно-митних декларацій вже було надано: довідку про транспортні витрати; договір на перевезення від 03.12.2014 № F-02; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг; страховий поліс; зовнішньоекономічний контракт від 26.11.2014 № 707; платіжне доручення від 09.12.2014 № 009; виписку по особовому рахунку від 09.12.2014.

У наданих декларантом документах не було виявлено розбіжностей, ознак підробки або відсутності певних відомостей, що не дозволяли б встановити та перевірити числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вже зазначалось, згідно з даними вказаної митної декларації контрактна вартість товарів становила 13326,72 USD на умовах поставки FСА Гамбург (Німеччина) згідно з правилами Інкотермс 2010. З урахуванням додаткових складових (транспортних витрат та вартості страхування) задекларована митна вартість товару становила 15026,02 USD за 20486,4 кг (0,733 USD за 1 кг).

24.12.2014р. митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 100260002/2014/000139/2, яким визначив митну вартість за резервним методом і здійснив коригування заявленої ТОВ "Фоззі-Ф" митної вартості товарів у сторону збільшення до 17413,44 USD.

Як убачається з рішення, відповідач зазначив, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) через невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України та не подання декларантом додаткових документів в повному обсязі на письмову вимогу митного органу, а надані додаткові документи не підтверджують числові значення митної вартості; методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовані у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари; методи визначення на основі віднімання або додавання вартості не застосовуються, оскільки відсутня основа для віднімання (додавання) вартості, тому був використаний резервний метод на основі наявної у митному органі інформації. У той же час, рішення не містить відомостей ані про спрацювання системи аналізу та управління ризиками, ані про митну декларацію, на підставі якої митний орган приймав рішення про коригування митної вартості.

Посадовою особою відповідача прийнято рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою № 100260002/2014/00160.

У звязку з наведеним, позивач подав до митного органу нову декларацію - № 100260002/2014/162880, в якій відкоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу щодо коригування митної вартості, сплатив до державного бюджету всі митні платежі, у тому числі й різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом (7478,21 грн.) шляхом надання фінансової гарантії.

Після цього, уповноваженою особою Київської міської митниці ДФС прийнято рішення про завершення митного оформлення товару позивача, пропуск його на митну територію України та випуск у вільний обіг шляхом проставляння відповідного штампу на митній декларації № 100260002/2014/162880.

4. 24 грудня 2014 року з метою митного оформлення імпортованого товару позивач подав до Київської міської митниці ДФС митну декларацію (МД) № 100260002/2014/162858, в якій задекларував товар (банани свіжі, зелені сорт Кавендіш, вирощені на відкритому ґрунті, запаковано в вакуум, орієнтовно по 20,4 кг 1056 кор.), заявив його митну вартість у сумі 13326,72 USD, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення (курс USD 15,661713) становило 208719,26 грн.

До вказаної митної декларації позивач також додав пакет документів (перелічений у графі 44 МД), що необхідний для розмитнення товару, а саме: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами (1602); міжнародну автомобільну накладну (CMR) (2730); платіжне доручення в іноземній валюті (3002); рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги (3004); довідку про транспортні витрати (3007); інвойс на товар від продавця (3105); пакувальний лист (3141); страховий поліс (3530); зовнішньоекономічний контракт від 26.11.2014 № 707 (4104); договір на перевезення вантажу (4301); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (5501); інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару (5503); інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (5504); резервну позицію (5511); ветеринарні свідоцтва за формами Ф-1 та Ф-2 (5053); сертифікат про походження товару загальної форми (7011); виписку по особовому рахунку (9000).

Того ж дня, митний орган направив позивачу електронне повідомлення про необхідність подачі додаткових документів до вказаної декларації, а саме: договору (контракту) про перевезення; копії митної декларації країни відправлення; висновку про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експортною організацією; за власним бажанням інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

24 грудня 2014 року позивач надав до вказаної митної декларації додаткові документи, що підтверджується листом від 24.12.2014 вих. № 2501, а саме: прайс-лист і комерційну пропозицію з позначкою про те, що при подачі вантажно-митних декларацій вже було надано: довідку про транспортні витрати; договір на перевезення від 03.12.2014 № F-02; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг; страховий поліс; зовнішньоекономічний контракт від 26.11.2014 № 707; платіжне доручення від 09.12.2014 № 009; виписку по особовому рахунку від 09.12.2014.

У наданих декларантом документах не було виявлено розбіжностей, ознак підробки або відсутності певних відомостей, що не дозволяли б встановити та перевірити числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вже зазначалось, згідно з даними вказаної митної декларації контрактна вартість товарів становила 13326,72 USD на умовах поставки FСА Гамбург (Німеччина) згідно з правилами Інкотермс 2010. З урахуванням додаткових складових (транспортних витрат та вартості страхування) задекларована митна вартість товару становила 15026,02 USD за 20486,4 кг (0,733 USD за 1 кг).

24 грудня 2014 року митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № 100260002/2014/000138/2, яким визначив митну вартість за резервним методом і здійснив коригування заявленої ТОВ "Фоззі-Ф" митної вартості товарів у сторону збільшення до 17413,44 USD.

Як убачається з рішення, відповідач зазначив, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) через невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України та не подання декларантом додаткових документів в повному обсязі на письмову вимогу митного органу, а надані додаткові документи не підтверджують числові значення митної вартості; методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовані у зв'язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари; методи визначення на основі віднімання або додавання вартості не застосовуються, оскільки відсутня основа для віднімання (додавання) вартості, тому був використаний резервний метод на основі наявної у митному органі інформації. У той же час, рішення не містить відомостей ані про спрацювання системи аналізу та управління ризиками, ані про митну декларацію, на підставі якої митний орган приймав рішення про коригування митної вартості.

Посадовою особою відповідача також прийнято рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою № 100260002/2014/00161.

У звязку з наведеним, позивач подав до митного органу нову декларацію - №100260002/2014/162879, в якій відкоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу щодо коригування митної вартості, сплатив до державного бюджету всі митні платежі, у тому числі й різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом (7478,21 грн.), шляхом надання фінансової гарантії.

У звязку з цим уповноваженою особою Київської міської митниці ДФС прийнято рішення про завершення митного оформлення товару позивача, пропуск його на митну територію України та випуск у вільний обіг шляхом проставляння відповідного штампу на митній декларації №100260002/2014/162879.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Згідно з частиною третьою статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В силу приписів частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

У даній справі судом встановлено, що приводом для витребування митним органом додаткових документів стало те, що під час митного оформлення спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості, яка показала, що у попередні періоди подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач.

У документах, якими оформлено консультації між декларантом та митним органом, та рішеннях митного органу про коригування митної вартості відсутні будь-які відомості про те, що позивач у декларації митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності. Таких даних митний орган також не представив і суду.

В даній справі судом також не встановлено існування яких-небудь обмежень для визначення митної вартості задекларованого товару за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до статті 361 Митного кодексу України з метою запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю. При цьому, управління ризиками - робота органів доходів і зборів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Цілями застосування системи управління ризиками є, зокрема: запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи; забезпечення більш ефективного використання наявних у органів доходів і зборів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об'єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику); прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Суд зазначає, що орган доходів і зборів при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за ціною договору щодо ідентичних товарів, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Суд зазначає, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованій системі аналізу та управління ризиками.

Таким чином, суд констатує, що орган доходів і зборів неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом. У контексті термінології, що використовується у статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, це означає, що рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості товарів є протиправними.

Із змісту статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень.

Аналіз положень статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України надає підстави для висновку, що визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень є юридичною оцінкою цього рішення, а скасування або визнання не чинним цього рішення - способом захисту порушеного права.

Крім того, перелік способів захисту порушеного права, що наведений у цій статті, не є вичерпним і надає суду право прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. При цьому, належним способом захисту порушеного права є лише такий спосіб, який відповідає вимогам матеріального закону і призводить до поновлення прав позивача до такого стану, що існував до порушення права, а якщо відновлення такого стану є неможливим - компенсує позивачу шкоду, завдану неправомірним рішенням.

По відношенню до рішень суб'єктів владних повноважень, які є актами індивідуальної дії, спосіб захисту порушеного права у контексті можливості відновлення прав позивача залежить від того, чи є таке рішення діючим (чинним) і таким, що підлягає виконанню, або рішення є таким, що вичерпало свою дію (адміністративний акт є припиненим).

З точки зору дії в часі адміністративні акти діють від моменту набрання ними чинності до їх припинення, а саме: закінчення строку, на який було прийнято акт; припинення дії акта в зв'язку з виконанням його приписів; прийняття нового адміністративного акта з даного питання; відміни, скасування або визнання недійсним (ОСОБА_1 Адміністративне право України: Підручник. - К.: «Юрінком Інтер», 2005).

У чинному законодавстві України не існує єдиних підходів щодо термінології для визначення механізмів і способів припинення адміністративних актів, не визначено й правових наслідків, які виникають у зв'язку із застосуванням тієї чи іншої юридичної конструкції.

Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові від 20.05.2013 № 78 «Про судове рішення в адміністративній справі» зробив спробу розмежувати такі способи захисту права як скасування рішення суб'єкта владних повноважень або визнання його нечинним, а також зазначив, що скасування акта суб'єкта владних повноважень застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Однак, наука адміністративного права виходить з того, що адміністративний акт, який виконано, не може бути відкликано, визнано недійсним або скасовано, якщо його виконання призвело до невідворотних правових наслідків (ОСОБА_2 Адміністративні акти: процедура прийняття та припинення дії: Монографія. - К.: «Конус-Ю», 2010. - 296 с.)

Аналогічна правова позиція розкрита в рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), в якому Конституційний Суд України постановив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості товарів є адміністративними актами індивідуальної дії, що вичерпали свою дію (є припиненими), тому не можуть бути скасованими (адже подано нову митну декларацію, на підставі якої митне оформлення завершено і товар випущено у вільний обіг).

Так, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів стосувались первинних митних декларацій і фактично були виконаними позивачем у момент подання нових митних декларацій, в яких позивач скоригував митну вартість товару з урахуванням рішень митного органу та сплатив усі належні митні платежі, у тому числі й різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом.

В даній справі позивач просив суд визнати протиправними рішення щодо коригування митної вартості товарів.

Як вже зазначалось, визнання рішення протиправним не утворює спосіб захисту, а є лише юридичною оцінкою оскаржуваного рішення. Проте суд вважає за необхідне відобразити цей висновок не тільки в мотивувальній частині постанови, але й в резолютивній.

Таким чином, вимоги про визнання судом протиправними рішень щодо коригування заявленої митної вартості товарів утворюють лише підставу для повернення зайво сплачених під час митного оформлення коштів або їх зарахування у рахунок майбутніх платежів, а тому факт протиправності прийнятих рішень підлягає відображенню в резолютивній частині постанови.

За наведених обставин позов є таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір, доказів понесення інших судових витрат суду не надав. Таким чином, витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів, що ввозились на митну територію України Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Ф», а саме: від 18.12.2014 № 100260002/2014/000127/2; від 18.12.2014 № 100260002/2014/000126/2; від 24.12.2014 № 100260002/2014/000139/2; від 24.12.2014 № 100260002/2014/000138/2.

У задоволенні вимоги про скасування вказаних рішень, - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Ф" судові витрати у сумі 182 (сто вісімдесят дві) гривень 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.