Справа № 826/8969/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 липня 2015 року № 826/8969/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик"
до Державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції
провизнання дій неправомірними, скасування постанови ВП № 32749959 від 06.03.2015 та зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції про визнання дій неправомірними, скасування постанови ВП № 32749959 від 06.03.2015 та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач протиправно виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ВП № 32749959 від 06.03.2015.

У судовому засіданні 25.06.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, своєї позиції щодо позовних вимог суду не повідомив, витребувані судом копії матеріалів виконавчого провадження № 32749959 не надав.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

29.01.2008 між ВАТ КБ «Хрещатик» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 2901/08-4ПІ/1, згідно якого цей договір забезпечує виконання зобов'язань позичальника перед іпотекодержателем, що випливають із договору кредитної лінії № 2901/08-4ПІ від 29.01.2008 по поверненню суми кредиту в розміру 85000,00 доларів США у строки, встановлені кредитним договором та кінцевим терміном повернення 28.01.2023 та сплату відсотків в розмірі 15% річних.

В пункті 1.2 договору зазначено, що у відповідності до Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована в с. Ясененичі, Рівненського району, Рівненської області та житловий будинок, загальною площею 266,1 кв.м., житловою площею 112,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

23.10.2008 приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В. було видано ВАТ КБ «Хрещатик» виконавчий напис про звернення стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться в с. Ясененичі, Рівненського району, Рівненської області, та належить на праві власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

У зв'язку з чим, ВАТ КБ «Хрещатик» звернулося до Державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції щодо примусового виконання виконавчого напису від 23.10.2008.

07.05.2015 ВАТ КБ «Хрещатик» отримало від Державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції постанову від 06.03.2015 ВП № 32749959 про повернення виконавчого документу стягувачеві.

ВАТ КБ «Хрещатик», не погоджуючись з постановою від 06.03.2015 ВП № 32749959 про повернення виконавчого документу стягувачеві звернулося до суду з даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV.

Відповідно до частини першої статті 11 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу у разі наявності встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

У спірній постанові державний виконавець посилається на ту обставину, що у даних правовідносинах заборона щодо звернення стягнення на майно боржника (ОСОБА_1) встановлена Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 №1304-VІІ (далі по тексту - Закон №1304-VІІ), який вступив в законну силу 07.06.2014, та під дію якого підпадає боржник (ОСОБА_1).

Згідно із частиною першою статті 1 Закон №1304-VІІ, протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Таким чином, обмеження щодо примусового стягнення заставленого майна стосується виключно споживчих кредитів, виданих громадянам України в іноземній валюті та за умов, що таке нерухоме житлове майно, загальна площа якого не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку, використовується як місце постійного проживання позичальника за відсутності іншого нерухомого житлового майна.

Відповідачем не надано суду жодних доказів та пояснень на спростування наявних у матеріалах справи доказів того, що загальна площа об'єкта нерухомості - житлового будинку, який є предметом іпотечного договору від 29.01.2008 № 2901/08-4ПІ/1, складає 266,1 кв.м., тобто більше за встановлену Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Крім того, державний виконавець, приймаючи постанову від 06.03.2015 ВП №32749959 про повернення виконавчого документу стягувачеві з підстав існування встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника зобов'язаний був встановити факт того, що об'єкт нерухомого майна є постійним місцем проживання ОСОБА_1, факт відсутності у ОСОБА_1 іншого нерухомого житлового майна та був заставлений саме на виконання умов споживчого кредиту.

На підтвердження вчинення перевірки вказаних фактів відповідачем жодних доказів та пояснень надано не було.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій та скасування спірної постанови.

Водночас, позовна вимога щодо зобов'язання відповідача відкрити виконавче провадження спрямована на майбутнє, оскільки дане рішення має бути прийнято державним виконавцем з урахуванням висновків суду в даній справі, а, відтак, суд дійшов висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції Чалик О.В. щодо повернення виконавчого документу стягувачу, скасуванню чинності арешту, інших заходів примусового виконання рішення та закінчення виконавчого провадження (ВП № 32749959).

3. Скасувати постанову державного виконавця до Відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції Чалик О.В. про повернення виконавчого документу стягувачу (ВП № 32749959) від 06.03.2015.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов