Справа № 2а-5/10
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5/10 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бужак Н.П,

суддів: Троян Н.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Шевчук К.В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання відмови протиправною та зобовязання провести реєстрацію місця проживання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання відмови протиправною та зобовязання провести реєстрацію місця проживання.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2010 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач по справі ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2010 року і прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, які зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач з 1991 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, який має статус гуртожитку та перебуває на балансі Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, що підтверджується розпорядженням Представника Президента України в Харківському районі м. Києві №573 від 30.12.1992 р.

Відповідно до рішення засідання комісії з соціально-побутових питань Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 21.01.2009 р. позивачці було відмовлено в реєстрації місця проживання у звязку відсутністю законних підстав для проживання останньої у відомчому гуртожитку.

Обґрунтовуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що ствердження позивача про поселення в гуртожиток на підставі ордеру є безпідставними, оскільки вони не були підтверджені жодними доказами.

До того ж, зі звернення адміністрації фабрики індпошиття й ремонту хутрових виробів та головних уборів від 09.02.1993 р. до РОВД Харківського району м. Києва вбачається, що позивач проживала в гуртожитку без законних на те підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в листі Голови Київської міської галузевої профспілки від 28.12.2005 р. до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації зазначено, що позивач за клопотанням підприємства була поселена до відомчого гуртожитку побутового обслуговування без надання ордеру.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Для реєстрації особа подає письмову заяву, паспортний документ, квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; два примірника талона зняття з реєстрації. Зразки заяви та інших документів, необхідних для реєстрації місця проживання особи, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, постановою КМУ №985 від 28.07.2004 р. «Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні»визначений такий перелік документів, що додаються: зразок заяви про реєстрацію місця проживання в Україні, зразок талона зняття з реєстрації місця проживання в Україні.

Підставою для реєстрації місця проживання заявника за відповідною адресою є ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, а також необхідна згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сімї на реєстрацію місця проживання заявника у разі відсутності документів, зазначених як підстава для реєстрації з зазначенням ініціалів та прізвища, а також підпису.

Положеннями ст. 132 ЖК України визначено, що сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням.

Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Судом першої інстанції не були прийняті до уваги ті обставини, що позивач, проживаючи у гуртожитку протягом 19 років, перебуває більше 10 років у трудових відносинах із підприємством (його правонаступником), з відома якого була поселена в гуртожиток, іншого житла не має.

В свою чергу, ст. 125 ЖК України передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення.

До того ж, колегією суддів встановлено, що при передачі зазначеного гуртожитку на баланс Дарницькому районному управлінню Головного управління МВС України в м. Києві питання щодо виселення ОСОБА_3 не вирішувалося, натомість позивачка продовжувала проживати в ньому та вносити оплату за користування жилою площею і за комунальні послуги.

Доказів, які б спростовували дані факти, відповідачем надано не було.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, розпорядженням Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 20.03.2006 р. №251 «Про передачу на баланс КП «Управління житлового господарства Дарницького району міста Києва жилих будинків (гуртожитків) по вулиці Горлівській, №124/1 та №124/2»встановлено передати з балансу Дарницького РУ ГУ МВС України в місті Києві на баланс КП «Управління житлового господарства Дарницького району міста Києва»гуртожитки по вул. Горлівській №124/1 та №124/2, проте дані гуртожитки продовжують знаходитися на балансі відповідача.

Апеляційна інстанція не приймає до уваги ствердження відповідача, що ОСОБА_3 не має законних підстав проживати у гуртожитку, оскільки не перебуває у трудових відносинах з Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві. Втім, позивачка була поселена у відомчий гуртожиток у звязку з перебуванням у трудових відносинах з фабрикою індпошиття й ремонту хутрових виробів та головних уборів.

Дані обставини були встановлені рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.11.2010 року у цивільній справі № 22-18226/2010 за позовом Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві до ОСОБА_3 про виселення, з якого вбачається, що позивачка поселена в гуртожиток на підставі заяви підприємства у 1991 році, який на той час належав Міністерству побутового обслуговування. Фабрика індпошиву головних уборів до 27.10.1992 р. проводила дотацію за проживання відповідачки в гуртожитку.

Крім того, вищезазначеним рішення суду встановлено, що відповідачем не надано доказів, які б підтвердили ту обставину, що позивачка поселилась у гуртожиток без дотримання встановленого порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та приймає нову, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про визнання відмови протиправною та зобовязання провести реєстрацію місця проживання скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною відмову Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо проведення реєстрації ОСОБА_3 за місцем проживання у гуртожитку, що розташований по вул. Горлівській, 124/1.

Зобовязати Дарницьке РУ ГУ МВС України в м. Києві зареєструвати ОСОБА_3 за місцем постійного проживання у гуртожитку по вул. Горлівській, 124/1.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя:

Судді: