Справа № 21714/09
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2011 р.справа № 2-а-1004/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

при секретарі судового засідання: Новошицькій О.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1

ОСОБА_2 - дов від 15.06.10

відповідача: - ОСОБА_3 - дов від 09.03.11

ОСОБА_4 дов від 10.01.11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2009 року

у справі № 2-а-1004/09/0470

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді Дніпропетровської області

про визнання акту перевірки фінансово-господарської діяльності та рішення про застосування фінансових санкцій неправомірними та їх скасування,-

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати неправомірним та скасувати акт Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді Дніпропетровської області № 127 від 26 вересня 2008 року про позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності щодо своєчасності і достовірності нарахування та сплати страхових внесків та інших платежів на загальнообовязкове державне пенсійне страхування; визнати неправомірним та скасувати рішення № 1411 від 03.10.08 про застосування фінансових санкцій за порушення порядку сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Позивач посилається на розпорядження Кабінету Міністрів України № 58-р від 10.03.05, яким тимчасово припинені перевірки субєктів підприємницької діяльності платників єдиного та фіксованого податку щодо додержання ними вимог законодавства про сплату зборів до державних цільових фондів. Крім того, Закон України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», на підставі якого позивача притягнуто до відповідальності, не поширюється на субєктів підприємницької діяльності платників єдиного податку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.09 у задоволенні адміністративного позову відмовлено з тих підстав, що позивач зобовязаний сплачувати страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування на загальних підставах. Відповідачем правомірно донараховані зобовязання зі сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про повне задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не прийнято до уваги, що позивач є платником єдиного податку, у звязку з чим проведення перевірки щодо додержання вимог законодавства про сплату зборів до державних цільових фондів є неправомірним. Судом не враховано, що позивач щомісячно перераховує страхові внески на найманих працівників у вигляді 10% від суми фіксованого податку, також до Пенсійного фонду надходять страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування на найманих працівників у вигляді 0,5-2 відсотків від заробітної плати.

В судовому засіданні позивач, його представник підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечують, просять залишити постанову суду першої інстанції без змін, посилаються на те, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України в м. Павлограді як платник страхових внесків, який перебуває на спрощеній системі оподаткування.

26.09.08 спеціалістами Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді проведено позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності позивача щодо своєчасності і достовірності нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на виконання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 7865/09-28 від 22.07.08, за результатами якої складений акт перевірки № 127 від 26 вересня 2008 року.

Про проведення позапланової перевірки відповідачем на адресу позивача направлено письмове повідомлення № 15 від 15.09.08 (а.с.6).

Під час перевірки встановлено, що в період з 01.04.05 по 01.09.08 позивач використовував працю фізичних осіб на умовах договору підряду, але у звітах про нарахування та сплату сум страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування як страхувальник не відображав фонд оплати праці, на який нараховуються страхові внески за тарифом 32,3%, 31,8%, 33,2%, на загальну суму 12352,00 грн. В порушення п.6 ч.2 ст.17, п.1 ст.19 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.4 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування»позивач не нараховувала страхові внески на суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників та утримувала з заробітної плати найманих осіб 1% замість 2%, що стало підставою для донарахування відповідачем страхових внесків на загальну суму 4010,93 грн. за тарифом 32,3%, 31,8%, 33,2% та на суму 8,75 грн. за тарифом 1-2% у звязку з утриманням з заробітної плати найманих осіб 1% замість 2% в 2006 році.

Акт перевірки від 26.09.08 № 127 направлений на адресу позивача разом з супроводжувальним листом від 26.09.08 № 4803/03-21.

За результати проведеної перевірки (акт № 127 від 26.09.08) відповідачем винесено рішення № 1411 від 03.10.08 про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків (а.с.17), яким на підставі п.4 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»до субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції в розмірі 4612,63 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено обставини, що встановлюють відповідальність позивача за допущені порушення щодо повноти нарахування та сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 01.04.05 по 01.09.08 та необхідність застосування до нього фінансових санкцій.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» № 727/98 від 03.07.1998 суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує єдиний податок, звільняється від обов'язку нарахування, відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов'язаних з виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов'язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

З 01.01.04 набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до ст.5 якого цей закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці відносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Виключно цим Законом визначаються: принципи і структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення і сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Відповідно до п.16 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виходячи з наведеного вище, приймаючи до уваги, що Указ Президента України № 727/98 від 03.07.1998 є спеціальним нормативним актом, що визначає порядок відносин з бюджетами та державними цільовими фондами суб'єктів малого підприємництва, які обрали спрощену систему оподаткування у вигляді сплати єдиного податку, цей Указ відносно сплати страхових внесків до Пенсійного фонду суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними особами діє в частині, що не суперечить Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Платниками страхових внесків до Накопичувального фонду є застраховані особи, зазначені в пунктах 1-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно п.8 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»до набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до Накопичувального фонду, страхові внески, що перераховуються до солідарної системи (крім страхових внесків, що перераховуються особами, зазначеними в пунктах 3 і 4 статті 11 та у статті 12 цього Закону, а також страхових внесків, сплачуваних за осіб, зазначених у пунктах 8, 13, 14, 17 статті 11 цього Закону), сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для відповідних платників збору.

Фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у фіксованому розмірі.

Частиною 5 статті 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»в редакції Закону від 23.12.04 №2285-IV на 2005 рік встановлено фіксований розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне страхування для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок) у розмірі мінімального страхового внеску, визначеного Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»на місяць на кожну особу.

Вказана норма діяла у період з 01.01.05 по 31.03.05 і визначала порядок сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Законом України від 25.03.2005 № 2505-IV до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" було внесено зміни і викладено його в новій редакції, внаслідок чого законодавче регулювання у відносинах сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування було змінено.

Правові відносини, які виникли у звязку з дією норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»від 23.12.04 №2285-IV, врегульовано Законом України «Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку, та звітності у зв'язку з не перерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - І кварталу 2005 року».

Одночасно розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про деякі питання спрощеної системи оподаткування»№ 58-р від 10.03.2005 прийнято рішення підтримати пропозицію Пенсійного фонду України, погоджену з Мінфіном та Державною податковою адміністрацією, щодо тимчасового припинення перевірок юридичних та фізичних осіб - платників єдиного і фіксованого податку щодо сплати страхових внесків на різні види загальнообов'язкового державного соціального страхування, стягнення з них заборгованості за цими платежами, яка утворилася у 2004 році - I кварталі 2005 року, застосування пов'язаних із цим санкцій, а також щодо зняття арешту з банківських рахунків зазначених осіб, який було накладено у зв'язку із стягненням згаданої заборгованості, до остаточного законодавчого врегулювання функціонування спрощеної системи оподаткування.

Доводи позивача з посиланням на означене розпорядження Кабінету Міністрів України стосовно неправомірності проведення відповідачем перевірки субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.04.05 по 01.09.08 колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вказана правова норма стосується питання щодо сум страхових внесків до Пенсійного фонду України, сплачених суб'єктами господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, в складі єдиного податку протягом 2004 року -1 кварталу 2005 року.

Приймаючи до уваги статус позивача як субєкта підприємницької діяльності фізичної особи, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, колегія суддів вважає, що починаючи з квітня 2005 року позивач повинен нараховувати та сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне та пенсійне страхування у порядку та на умовах, визначених спеціальним законодавством з питань справляння таких внесків.

Як зазначено вище, відповідачем проведена перевірка правильності обчислення, повноти нарахування внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування позивача за період з 01.04.05 по 01.09.08, за результатами якої складений акт від 26.09.08 № 127.

Відповідно до п. 2.1.2 ст. 2 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" установи Пенсійного фонду України є контролюючими органами стосовно внесків до Пенсійного фонду України. Законом України "Про здійснення контролю за сплатою збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та збору на обов'язкове соціальне страхування" передбачено право органів Пенсійного фонду України проводити планові та позапланові виїзні перевірки суб'єктів підприємницької діяльності щодо сплати та цільового використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно п. 2 ст. 64 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Управління Пенсійного фонду України не частіше одного разу на календарний рік проводить планові, а також у випадках, передбачених законодавством, позапланові перевірки на будь-яких підприємствах, установах, організаціях та у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності бухгалтерських книг, кошторисів та інших документів.

Порядок проведення перевірок регламентується Указом Президента України «Про деякі заходи дерегулювання підприємницької діяльності».

Відповідно до п.3 Указу Президента України «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності»однією з підстав проведення позапланової перевірки є виявлення недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності.

Питання проведення посадовими особами органів Пенсійного фонду України документальних перевірок в межах наданих повноважень врегульовано Порядком оформлення результатів документальних перевірок з дотримання чинного законодавства платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 21.03.03 № 6-5.

Відповідно до п. 1.4. вказаного Порядку органи Пенсійного фонду України мають право проводити в установленому порядку планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів, планів, кошторисів та інших документів платників щодо правильності обчислення та сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, а також цільового використання його коштів.

Пунктами 1.5 -2.3.3 вказаного Порядку встановлені обовязкові вимоги до форми і змісту акту перевірки.

Так, цим Порядком передбачено, що за результатами перевірки складається акт довільної форми у двох примірниках, який підписується особами, які проводили перевірку, керівником і головним бухгалтером платника, а за їх відсутності - особами, що їх заміщують, або фізичною особою, яка використовує працю найманих працівників.

Виходячи з фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що у відповідача в даному випадку було достатньо підстав для проведення перевірки і оформлення її результатів відповідним актом.

Посилання позивача на розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.03.05 № 58-р безпідставні, оскільки вказаний нормативний акт на спірні правовідносин ине розповсюджується.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним законом щодо регулювання правовідносин з приводу нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, встановлено, що страхувальниками є роботодавці незалежно від того який спосіб оподаткування вони обрали (підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону).

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»страхувальники є платниками страхових внесків та зобов'язані на підставі п.6 ч.2 ст.17 зазначеного Закону нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно із ст.18 вказаного Закону страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Страхові внески не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів, не підлягають вилученню з Пенсійного фонду або з Накопичувального фонду і не можуть використовуватися на цілі, не передбачені цим Законом.

Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Ставки, механізм справляння та пільги щодо сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлені Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», яким також не встановлено такої пільги, як звільнення від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування для суб'єктів підприємницької діяльності, які перейшли на спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.1 ст.1 цього Закону платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Обєкт оподаткування для таких платників визначений пунктом 1 статті 2 цього ж Закону, а ставка збору на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлена в розмірі, який визначається абзацом другим пункту 1 статті 4 вказаного Закону.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм чинного законодавства свідчить про обов'язок позивача як фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, що використовує працю найманих працівників, нараховувати та сплачувати страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на загальних підставах.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді Дніпропетровської області № 1411 від 03.10.08 прийнято на підставі діючого законодавства, відповідно до норм Законів України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», «Про збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також Інструкції «Про порядок обчислення та уплати страховиками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в Пенсійний Фонд України».

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, і ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2009 року у справі № 2-а-1004/09/0470 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко