Справа № 2а/1210/10345/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К/800/12411/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області (далі - Управління ПФУ) про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у призначенні та виплаті грошової допомоги за вислугу років у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення та зобов'язати нарахувати і виплатити таку допомогу.

Постановою Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 21 листопада 2012 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною відмову Управління ПФУ у виплаті ОСОБА_4 грошової допомоги за вислугу років відповідно до п. 7-1 Розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення та зобов'язано відповідача здійснити нарахування і виплатити позивачу грошову допомогу за вислугу років відповідно до п. 7-1 Розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 лютого 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано і в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цього суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач згідно записів у трудовій книжці: з 17.08.1976 року був прийнятий на посаду викладача дитячої музичної школи; 20.08.1980 року був звільнений із цієї посади у зв'язку зі зміною місця проживання; 01.09.1980 року прийнятий на посаду викладача музичної студії Будинку культури ім. О. Кошового; 25.08.1981 року звільнений за власним бажанням і прийнятий до Суходільської музичної школи на посаду викладача по класу баяна; 25.08.1986 року звільнений у зв'язку з переводом до Краснодонської дитячої музичної школи, яка 28.03.1997 року реорганізована у Краснодонську державну дитячу школу мистецтв, та якій згодом було присвоєно ім'я ОСОБА_4, де позивач працював до часу звернення до суду.

Педагогічний стаж позивача станом на 01.09.2012 року становив 36 років 2 місяці.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні ПФУ і з 07.05.2012 року отримує пенсію за віком, призначену згідно п.п. 1 п. 1 ст. 45 Закону №1058-IV на підставі заяви позивача від 21.05.2012 року.

Позивач 28.09.2012 року звернувся до відповідача із заявою про нарахування і виплату грошової допомоги за вислугу років згідно ст.26 та п. 7-1 Розділу Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Відповідач листом від 10.10.2012 року №30218/02 відмовив позивачу у призначенні та виплаті цієї допомоги з тих підстав, що до стажу роботи, який дає право на отримання допомоги, не зараховані періоди роботи позивача викладачем в музичній студії в Палаці культури та в Державній дитячій школі мистецтв, оскільки такі посади не передбачені Переліком посад, які враховуються для призначення пенсії за вислугу років педагогічним працівникам (постанова Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року 909).

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники ; позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу не менше 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України №963 від 14.06.2000 року «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посади викладача школи мистецтв, вчителя та викладача всіх спеціальностей включені до переліку посад педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 зі змінами, внесеними постановами цього органу від 26.09.2002 року№1436 і від 17.11.2004 року№1567, затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. В ньому спірні посади позивача не були передбачені. Однак, дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1996 року №397/21 дію вищезазначеної постанови поширено і на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, без внесення змін до постанови.

Суд апеляційної інстанції правильно зауважив, що, виходячи з аналізу положень п. 7-1 Розділу Прикінцевих положень Закону №1058, ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач мав би право на отримання спірної грошової допомоги, якщо б пенсійний орган не заперечував проти наявності у позивача 30-ти років страхового стажу на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугою років як працівнику освіти.

В даному випадку позивачу призначено пенсію за віком, а періоди роботи позивача в музичній студії в Палаці культури та в Державній дитячій школі мистецтв відповідачем не зараховані до педагогічного стажу, що унеможливлює нарахування і виплату грошової допомоги. Позивач не оскаржував відмову відповідача щодо зарахування спірного періоду роботи до педагогічного стажу ні до вищестоящого пенсійного органу, ні до суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що без вирішення питання про зарахування до педагогічного стажу спірного періоду роботи позивача не може бути вирішене питання щодо виплати грошової допомоги, яке є похідним від першого питання.

Враховуючи усі обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову в позові з огляду на те, що відповідач діяв в межах наданої компетенції, згідно вимог законодавства і не порушував права та законні інтереси позивача.

Доводи касаційної скарги зроблених цим судом висновків не спростовують, а тому підстав для скасування чи зміни оскарженого судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 5 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штальман