Справа № 0417/2-а-87/2011
Суддя: Галічий В. М.
Дата ухвалення: 2011-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 0417/2-а-87/2011
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Галічого В.М.

при секретарі Баштаненко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог з урахуванням уточненого позову послався на те, що він має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та є інвалідом 2-ї групи, знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська. Вважає, що має право на отримання державної та додаткової пенсії на підставі Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиіз розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Втім у перерахунку пенсії та виплаті на його користь недоплаченої суми відповідачем було відмовлено.

На підставі викладеного позивач просив суд визнати неправомірною відмову відповідача щодо перерахунку йому пенсії по інвалідності виходячи із розміру восьми мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та сплату пенсії по інвалідності із розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, за період з моменту, коли він пішов на пенсію по момент винесення рішення з урахуванням проведених виплат, стягнути на його користь 500 грн. 00 коп. коштів, затрачених на правову допомогу.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала. Надала письмове заперечення, в якому послалася на те, що і державна пенсія і додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю позивача, були призначені останньому у повній відповідності до визначеного відповідними постановами Кабінету Міністрів України порядку.

Заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи і віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується долученими до справи копіями відповідної довідки МСЕК та посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи /а.с. 16-18/.

Статті 8, 22 Конституції України закріплюють принципи верховенства права та гарантованості конституційних прав і свобод, забороняє при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод.

Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно до ст. 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за заподіяну здоровю шкоду, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі інвалідності восьми мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідам 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах 75 % мінімальної пенсії за віком.

Зі ст. ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивипливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Положення даних норм співпадає з приписом п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою КМУ від 30.10.1997 року № 523.

Згідно зі ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннямінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії та інші види соціальних виплат та допомог, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчій від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Тому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008, № 10-рп/2008 зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 № 107-VІ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українидо статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнано неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З 22.05.2008 року діяли норми ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якими встановлено, що розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, становить 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, на момент звернення до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська у листопаді 2009 року, у позивача існувало право на отримання пенсії у розмірі не менше, ніж 8 мінімальний пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст.ст. 50, 54 Закону Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та Законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, визначаються Законом України Про державне соціальні стандарти та державні соціальні гарантії.

Абзац 3 ст. 1 Закону України Про державне соціальні стандарти та державні соціальні гарантіїпередбачає встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України Про прожитковий мінімум, прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюються для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомога ми по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та Законів України.

Прожитковий мінімум встановлюються Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Суд приходить до висновку, що визначений ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннямінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомог. Тобто, суд зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, призначених по Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року, № 654 від 16.07.2008 року та інші, на які посилається відповідач в обґрунтування своїх заперечень проти позову, котрі істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Крім того, суд не бере до уваги посилання відповідача на ч.5 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом.

Статтею 58 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року № 107-У1, прожитковий мінімум становить з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня 481 грн., з 1 липня 482 грн., з 1 жовтня 498 грн.

Статтею 52 Закону України Про державний бюджет України на 2010 ріквід 27 квітня 2010 року № 2154-VI, у 2010 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 825 гривень, з 1 квітня - 839 гривень, з 1 липня - 843 гривень, з 1 жовтня - 861 гривні, з 1 грудня - 875 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень.

Оскільки розмір пенсії для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлений Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофине повинен бути нижче восьми мінімальних пенсій за віком.

Суд, даючи оцінку вищевикладеному, приходить до висновку про невідповідність дій відповідача щодо виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та діючому законодавству.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень і про скасування рішення, зобовязання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Аналізуючи вищенаведені обставини суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову позивача до Управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позову, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин, виходячи з обсягу позовних вимог та для повного захисту прав позивача, вважаю за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині, що ґрунтуються на законі, у межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, визнавши протиправними дії УПФ України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська щодо нарахування і виплати в частині перерахунку ОСОБА_1 пенсії у періоді з 09 червня 2010 року по 19 січня 2011 року в розмірі меншому, ніж це встановлено статтями 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, а в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч.ч.1,3 ст.94 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст. ст. 2, 3, 6-9, 11, 17, 69-71, 94, 99-102, 122, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровська в частині перерахунку ОСОБА_1 пенсії у періоді з 09 червня 2010 року по 19 січня 2011 року в розмірі меншому, ніж це встановлено статтями 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок пенсії, що була виплачена ОСОБА_1 у періоді з 09 червня 2010 року по 19 січня 2011 року з урахуванням права отримувача пенсії у розмірі, встановленого статтями 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, із розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб та виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між розрахованою та фактично виплаченою сумами.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.М. Галічий