Справа № 460/698/15-а 2а-460/102/15
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Справа № 876/4898/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Сапіги В.П., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області (далі УПФУ в Яворівському районі Львівської області) від 17.02.2014 р. по пенсійній справі №152349 про припинення пенсії ОСОБА_1 та зобовязати відповідача поновити йому виплату дострокової пенсії за віком, призначеної відповідно до абзацу 4 п.3 розділу ХV «Перехідні положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з виплатою виниклої заборгованості за період із 17.03.2014 р. до моменту виплати такої пенсії.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 17.04.2015 р. позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, її оскаржило УПФУ в Яворівському районі Львівської області. Апеляційну скаргу мотивує тим, що норма законодавства, яка передбачає пенсію для жінок, які народили і виховували до 6-річного віку дитину-інваліда з дитинства, передбачає в першу чергу соціальний захист матері. Законом надана можливість призначення дострокової пенсії батьку з дотримання певних умов, але лише за вибором матері або в разі її відсутності, якщо ним здійснювалося виховання дитини-інваліда. Крім того, на час подачі ОСОБА_1 документів про призначення пенсії його дружина ОСОБА_2, отримувала пенсію по інвалідності, а отже використала своє право на пенсії. Після виявлення факту безпідставного призначення пенсії ОСОБА_1 УПФУ в Яворівському районі Львівської області було винесено рішення від 17.02.2014 р. про припинення її пенсії. Також, останній подав письмову заяву, в якій зобовязався добровільно погашати суму боргу, яка виникла внаслідок безпідставно виплаченої пенсії. Також пропущено строк звернення до адміністративного суду. У звязку із цим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, клопотань про розгляд справи за їх відсутності не подали, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.08.2011 р. ОСОБА_1 була призначена дострокова пенсія за віком як батьку, що виховує дитину інваліда з дитинства до шестирічного віку відповідно до абз.4 п.3 розділу ХV «Перехідні положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,

Проте, 17.03.2014 р. рішенням УПФУ в Яворівському районі Львівської області було припинено виплату пенсії ОСОБА_1, з підстав, що при подані заяви на призначення такої пенсії, його дружина ОСОБА_2 отримувала пенсію по інвалідності з 31.12.2003 р., що не передбачено ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

12.02.2015 р. ОСОБА_1 подав письмову заяву про поновлення виплати йому пенсії, а проте листом УПФУ в Яворівському районі Львівської області №10/К-10 від 17.02.2015 р. було повідомлено про відсутність підстав для поновлення виплати пенсії.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що абз. 5 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено спеціальне суб'єктивне право батька (за вибором матері), як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матір'ю свого права на призначення дострокової пенсії за віком, передбаченого іншими нормами законодавства, якщо вона скористалася своїм правом і відмовилася від пенсії, передбаченою абз. 4 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Крім того, щодо пропуску строку звернення, суд першої інстанції зазначив, що такий строк не був пропущений, оскільки тільки осінню 2014 року після повернення із заробітків від дружини ОСОБА_3 йому стало відому про припинення виплати пенсії, а заява про добровільну сплату коштів була написана його дружиною.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно зі статтею 26 цього ж Закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», (у редакції станом на час виникнення спірних відносин) жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу.

Умови призначення пенсій батькові дитини-інваліда визначено в абзаці п'ятому пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З часу прийняття вказаного Закону ці умови змінювалися.

Так, відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції від 01.01.2004 р.) пунктом 5 Прикінцевих положень було передбачено, що у разі відсутності матері, якщо виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком, але не раніше ніж за п'ять років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 20 років страхового стажу.

Законом України від 03.11.2005 р. «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 01.01.2006 р., до абзацу п'ятого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» було внесено зміни, згідно з якими за вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п'ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком, але не раніше ніж за п'ять років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 20 років страхового стажу.

Отже, з 01.01.2006 р. матері надається право вибору особи, яка буде одержувати дострокову пенсію за віком: вона сама або батько дітей.

Суди першої інстанцій правильно встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_4 (народився 10.06.1983 р.), інваліда з дитинства, підтвердження якого є медичний висновок №30 від 05.07.1994 р.

Дружина позивача ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в Яворівському районі Львівської області та з 31.12.2003 р. отримує пенсію по інвалідності.

Своє право на отримання пенсії з підстав, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», вона не використала, надавши згоду на призначення пенсії з цих підстав своєму чоловікові - батькові дитини-інваліда, який здійснював виховання останньої.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що абз. 5 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено спеціальне суб'єктивне право батька (за вибором матері), як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матір'ю свого права на призначення дострокової пенсії за віком, передбаченого іншими нормами законодавства, якщо вона скористалася своїм правом і відмовилася від пенсії, передбаченою абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 12.11.2013 р. по справі №21-373а13.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Щодо пропуску шестимісячного строку ОСОБА_1, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що останнім пропущено строк з поважних причин, оскільки після повернення із заробітків осінню 2014 року від дружини дізнався про припинення виплати йому пенсії та, звертаючись із заявою від 19.02.2015 р. про поновлення виплати пенсії, отримав відмову УПФУ в Яворівському районі Львівської області у поновленні такої пенсії.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для скасування рішення від 17.02.2014 р. по пенсійній справі №152349 та поновити пенсію за віком відповідно до абзацу 4 п.3 розділу ХV «Перехідні положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з виплатою виниклої заборгованості за період із 17.03.2014 р. до моменту виплати такої пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області залишити без задоволення, а постанову Яворівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року по справі №460/698/15-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В. Кухтей

Судді : В.П. Сапіга

ОСОБА_5