Справа № 9101/126655/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2011-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2011 р. справа № 2а-0470/8623/11

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Католікяна М.О. Коршуна А.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2011 року в справі № 2а/0470/8623/11

за позовом ОСОБА_1

до комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради,

про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

встановив :

13 липня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради, в якому просила: визнати неправомірними дії Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради (надалі КП «ДМБТІ») щодо відмови в реєстрації права власності на нежитлове приміщення № 3 в житловому будинку літ. А - 5 на першому поверсі, поз. 1-3, загальною площею 45,2 кв.м., в тому числі прибудову літ. а6 - 1; ґанок літ. а7, що розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, б. 135, на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2010 року по справі № 2-2158/2010; скасувати рішення реєстратора Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради від 11.02.2011 року про відмову в державній реєстрації права власності; зобов'язати відповідача зареєструвати право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення № 3, в житловому будинку літ. А - 5 на першому поверсі, поз. 1-3, загальною площею 45,2 кв.м., в тому числі прибудову літ. а6 - 1; ґанок літ. а7, що розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, б. 135, на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2010 року по справі № 2-2158/2010р.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено повністю. При цьому суд виходив з того, що пунктом 10 додатку 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції Україні 28.07.2010 N 1692/5) (надалі - Тимчасове положення), визначені правовстановлювальні документи, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, серед яких, зокрема, рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Суд також зазначив, що питання самочинності будівництва спірного нерухомого майна та введення його в експлуатацію були предметом судового дослідження в справі № 2-2158/2010, що знаходилась в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач КП «ДМБТІ»оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляції посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що квартира АДРЕСА_1 була самочинно переобладнана в нежитлове приміщення та обєкт не введений в експлуатацію всупереч п.1.6. Тимчасового положення.

Вказує, що відбулась зміна функціонального призначення нерухомого майна, але позивачем не надано рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про зміну правового режиму, виведення з житлового фонду нерухомого майна.

Зазначає також, що не вирішено питання щодо надання земельної ділянки, на якій розташовано обєкт нерухомості, та не залучено до участі у справі Дніпропетровську міську раду.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в позові.

В судове засідання представники сторін не зявилися, справа розглядається відповідно до п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вказані вище спірні правовідносини регулюються, насамперед, Законом України від 01.07.2004 р. № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції Україні 28.07.2010 N 1692/5).

За змістом статей 2, 8, частини 3 статті 17, частини 4 статті 18, пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державний реєстратор прав у межах своїх повноважень, серед іншого, здійснює державну реєстрацію прав власності, інших речових прав на нерухомість, їх обтяжень, правочинів щодо нерухомого майна або відмовляє в такій реєстрації та встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законів та інших нормативно-правових актів, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на об'єкт нерухомого майна, наявності інших підстав для державної реєстрації прав або відмови в такій реєстрації.

Державній реєстрації підлягають заявлені речові права на нерухоме майно за наявності документів, що підтверджують вчинення правочинів щодо таких об'єктів, посвідчених відповідно до закону, або свідчать про наявність інших, передбачених законом підстав.

Компетентним органом, що здійснює державну реєстрацію права власності у цьому випадку є відповідач у справі.

Відповідно до п. 3.8. Тимчасового положення, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Реєстратору БТІ забороняється тлумачити права або самостійно вносити зміни до відомостей про заявлені права

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від від 03.06.2010 року у справі № 2-2158/2010р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії, було визнано право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення № 3, в житловому будинку літ. А - 5 на першому поверсі, поз. 1-3, загальною площею 45,2 кв.м., в тому числі прибудову літ. а6 - 1; ґанок літ. а7, що розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, б. 135. Крім того, визнано право власності за позивачем на зазначений обєкт нерухомості таким, що підлягає державній реєстрації без акту введення в експлуатацію.

Зазначене рішення суду набрало законної сили.

При цьому, право власності на вказану будівлю визнано судом з посиланням на ст. 376 ЦК України, тобто, як на обєкт самочинного будівництва.

Рішенням відповідача від 11.02.2011 року відмовлено в реєстрації права власності на вищевказане приміщення за позивачем.

У додатку 1 до Тимчасового положення наведено перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких реєструється право власності на обєкти нерухомості. Зокрема, в п. 10 зазначено серед таких документів рішення суду про визнання права власності.

Колегія судів виходить з того, що ні державний реєстратор, ні суд першої або апеляційної інстанції не вправі надавати правову оцінку рішенню Кіровського районного суду Дніпропетровської області, яке набрало законної сили, та яке обовязковим для виконання в силу ст. 124 Конституції України, а тому вказане рішення вважається належним правовстановлювальним документом, на підставі якого відповідач має здійснити реєстрацію права власності.

Слід також звернути увагу на наступне. У разі, якщо право власності на новостворене майно виникає у загальному порядку, документом, що підтверджує це право, є свідоцтво про право власності, яке видається органами місцевого самоврядування на підставі акта комісії про прийняття обєкта і введення його в експлуатацію.

У випадку, коли право власності набувається в спеціальному порядку - на підставі ст. 376 ЦПК України, тобто за рішенням суду, документи, що підтверджують прийняття майна до експлуатації, не вимагаються.

Колегія суддів також наголошує, що положення ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», мають перевагу перед п. 1.6 Тимчасового положення, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами.

Отже, перешкод для вчинення дій з державної реєстрації права власності за позивачем на спірний обєкт нерухомості не вбачається.

Щодо доводів апелянта стосовно невирішеності питання виділу земельної ділянки та розгляду справи без участі міської ради, то, на думку колегії, ці доводи є недоречними, оскільки такі питання мали б вирішуватись під час розгляду справи про визнання права власності.

Спірні правовідносини, що розглядаються в даній справі, не передбачають розвязання судом земельних питань та міська рада не є учасником правовідносин, що виникають під час реєстрації права власності.

Цивільний процесуальний кодекс України (ст. 292) передбачає право особи, яка, зокрема, не брала участь у справі, оскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, якщо суд вирішив питання про її права та обовязки. Оскільки рішення суду про визнання права власності не оскаржено та набрало законної сили, воно є обовязковим для виконання.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції всебічно досліджено матеріали справи, вірно встановлені фактичні обставини, яким надана правильна правова оцінка, порушень норм процесуального та матеріального права не допущено, тому підстави для скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2011 року в справі № 2а/0470/8623/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: М.О. Католікян

Суддя: А.О. Коршун