Справа № 21433/09
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2011 р.

справа № 2/36(16/138)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

при секретарі судового засідання: Лозовій О.А.

за участю представників:

прокурора: - не з’явився

позивача: - не з’явився

відповідача: - не з’явився

третьої особи: - не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Прокурора м. Кіровограда

на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 02.07.09

у справі № 2/36(16/138)

за позовом Прокурора м. Кіровограда в інтересах держави в особі Управління з контролю за використанням та охороною земель в Кіровоградській області

до Кіровоградської міської ради

третя особа ВАТ «Кіровоградавтотранс»

про визнання незаконним та скасування п.8.91 рішення № 405 від 28.12.2007 року, -

встановила:

Прокурор м. Кіровограда звернувся до суду з адміністративним позовом в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Управління з контролю за використанням та охороною земель в Кіровоградській області, до Кіровоградської міської ради, в якому просив визнати незаконним та скасувати п. 8.91 рішення Кіровоградської міської ради № 405 від 28.12.07 «Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин».

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем встановленого порядку передачі земельних ділянок юридичним особам, а також порушенням порядку погодження місць розташування земельних ділянок юридичним особам та надання згоди на розроблення проектів їх відведення. Крім того, оскаржуваний пункт рішення Кіровоградської міської ради прийнятий в порушення визначеної чинним законодавством процедури.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 02.07.09 (т.2 а.с.63) провадження по справі закрито з огляду на п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України з тих підстав, що справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представники прокурора, сторін, третьої особи у судове засідання не з’явились, про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином.

Від відповідача надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи на інший день, мотивоване необхідністю участю представників відповідача у інших судових засіданнях.

Розглянувши клопотання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню, викладені відповідачем в клопотання обставини не є поважними. Кожна сторона розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Адміністративна справа в розумінні ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України це - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, п. 8.91 рішення Кіровоградської міської ради № 405 від 28.12.07 «Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб з питань регулювання земельних відносин»погоджено місце розташування та надано ВАТ «Кіровоградавтотранс»згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 25 років площею 3,0 га вулиць, набережних, площ по шосе Олександрійському під розширення автовокзалу № 1 за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі.

Закриваючи провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, в даному випадку відповідач здійснював повноваження власника землі, у зв’язку з чим в спірних правовідносинах міська рада не є суб’єктом владних повноважень в розумінні п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України. Спір у даній справі фактично пов'язаний з визнанням права власності на земельну ділянку. Прийняття відповідачем рішення є етапом реалізації волі власника на укладення договору, не змінює правової природи спірних правовідносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор здійснював представництво інтересів держави відповідно до повноважень, визначених ст.60 Кодексу адміністративного судочинства, ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру».

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

В даному випадку прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Управління з контролю за використанням та охороною земель у Кіровоградській області, яке відповідно до Положення, затвердженого Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель від 27.10.05, є територіальним органом Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель, що діє в складі Держкомзему та відповідно до Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»здійснює контроль за наданням, використанням та охороною земель, дотримання встановленого порядку набуття, реалізації права на землю, передачі у власність, викупу земельних ділянок, використання їх відповідно до цільового призначення.

Предметом спору прокурором визначено питання правомірності рішення міської ради про погодження місця розташування та надання ВАТ «Кіровоградавтотранс»згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду під розширення автовокзалу.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим законом та іншими законами.

За змістом п.34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»до компетенції міської ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Виходячи з визначених ст.12 Земельного кодексу України повноважень міських рад у галузі земельних відносин, вбачається, що відповідач у вказаних відносинах наділений повноваженнями як суб’єкта права власності на землі комунальної власності (від імені територіальної громади), так і органу місцевого самоврядування при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства (суб’єкт владних повноважень).

У відповідності до ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю –це право володіти, користуватись і розпоряджатись земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Порядок набуття права на землю, що перебуває у комунальній власності, встановлено статтями 123, 124 Земельного кодексу України, що включає в себе, зокрема, звернення юридичної особи до відповідної ради з наступним наданням останньою згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, колегія суддів вважає, що погодження місця розташування та надання згоди на розроблення проекту землеустрою здійснено відповідачем як суб’єктом владних повноважень відповідно до повноважень, делегованих Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні»та Земельним кодексом України, по організації землеустрою та здійсненню контролю за використанням земель комунальної власності.

Пункт 8.91 рішення Кіровоградської міської ради № 405 від 28.12.07 не є результатом волевиявлення відповідача як органу, якому надані повноваження з розпорядження землями житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі, стосовно набуття третьою особо права на зазначену в цьому пункті земельну ділянку.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність в даній справі спору про право є помилковим.

Оскільки Кіровоградська міська рада здійснювала владні управлінські функції, а не виконувала правомочності власника землі, даний спір є публічно-правовим спором, справа підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Внаслідок неповного з’ясування судом першої інстанції обставин справи та порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 199 п.3, 202, 205п.3, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Прокурора м. Кіровограда –задовольнити.

Ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 02.07.09 у справі № 2/36(16/138) скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко