Справа № 2а-6131/11
Суддя: Клочко О. В.
Дата ухвалення: 2015-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-6131/11 Провадження №2-а/711/88/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року Придніпровський районний суд м . Черкаси в складі :

- головуючого Клочко О.В.

- при секретарі Литовченко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області , третя особа Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про оскарження постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2011 року, скасування постанов від 29.12.2009 року та від 30.06.2011 року про повернення виконавчого документа стягувачеві ,зобовязання винести постанову про відкриття виконавчого провадження, зобовязання виконати рішення суду

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом спочатку до відповідача підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, але в судовому порядку вказаного відповідача замінено на належного - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про оскарження постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2011 року та зобовязання виконати рішення суду.

В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги шляхом подачі письмових заяв та в кінцевому варіанті своїх позовних вимог просив суд скасувати постанови державних виконавців від 29.12.2009 року та від 30.06.2011 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, зобовязати винести постанову про відкриття виконавчого провадження та виконати рішення суду.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим , що 4.12.2007 року Придніпровський районний суд видав виконавчий лист у справі № 2а-158 за постановою суду від 21 листопада 2007 року про стягнення з Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на його користь недоплаченої разової грошової допомоги в сумі 2570,00 гривень.

Державними виконавцями підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 31.08.2008 року, 26.05.2009 року та ОСОБА_3 11.04.2011 року виносились постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на його користь вказаної разової грошової допомоги в сумі 2570,00 грн., але жодна з них не була виконана.

30.06.2011 року державним виконавцем Троценко І.Л. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, в якій вказано , що у боржника відсутнє майно та кошти на яке можливо проводити стягнення, а розшук такого майна виявився безрезультатним.

Вказану постанову він отримав 1.08.2011 року, коли розписався в повідомленні про вручення поштового відправлення, а також, це підтверджується штампом на конверті, копія якого додається, а тому , вважає, що десятиденний термін звернення до суду він не пропустив.

На його погляд, твердження відповідача в постанові на те , що у боржника відсутні кошти та майно, є безпідставними, оскільки відповідач не прийняв ніяких заходів по виконанню постанови суду.

Вважає, що державними виконавцями та боржником навмисно проводилось затягування виконання виконавчого провадження, не були прийняті всі заходи передбачені чинним законодавством, з метою виконання суду.

А тому , у відповідності до ст.181 КАС України 8.08.2011 року звернувся до суду з даним адміністративним позовом про оскарження постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві та просив суд зобовязати відповідача виконати рішення / постанову / Придніпровського районного суду м . Черкаси від 21 листопада 2007 року у справі № 2а 158/07.

20 травня 2015 року позивачем надано до суду заяву в якій він уточнив свої вимоги та просив суд скасувати постанову головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 від 29.12.2009 року про повернення виконавчого документа стягувачеві та постанову державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 від 30.06.2011 року.

Також, просив суд зобовязати підрозділ примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Черкаській області винести постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення суду у справі №2а-158/07 про стягнення з Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на його користь недоплаченої грошової допомоги в сумі 2570,00 гривень та виконати рішення суду.

У наданих суду письмових поясненнях на заперечення відповідача від 25.05.2015 року позивач ОСОБА_1 зазначив , що державні виконавці при виконанні постанови суду від 21.11.2007 року у справі № 2а-158/07 не виконали свої обовязки, визначені ст.11 Закону України Про виконавче провадження, а саме:

- по накладенню арешту на кошти на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунках в цінних паперах, а також , по опечатуванню каси , приміщень і місць зберігання грошей

- по зверненню до суду із заявою про розяснення рішення суду, про видачу дублікату виконавчого листа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення суду , про відстрочку та розстрочку виконання рішення суду

- про залучення до участі до проведення виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, експертів , спеціалістів, а для оцінки майна субєктів оціночної діяльності

- по накладенню стягнення у вигляді штрафу на фізичних та юридичних осіб

- по виклику фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, а в разі їх неявки по здійсненню приводу їх через органи внутрішніх справ

- не застосували при вчиненні виконавчих дій відеозапис, фото і кінозйомку

- не вимагали пояснень від матеріально відповідальних та посадових осіб боржника з приводу невиконання постанови суду

- в разі ухилення боржника від виконання зобовязання покладених рішенням суду не зверталися до суду про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника за межі України до повного виконання зобовязання за рішенням суду

- не здійснили інші повноваження, передбачені Законом України Про виконавче провадження .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 адміністративний позов підтримав.

Представник відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_4 адміністративний позов не визнала, надавши письмові заперечення на позов.

Представник третьої особи - Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації ОСОБА_5 також просила суд відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову з посиланням на те , що станом на 2009 та 2011 роки діяв Порядок застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 9.07.2008 року № 609 Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ, якою визначено , що безспірне списання коштів загального фонду відповідного бюджету здійснюється органом Державного казначейства, в межах бюджетних асигнувань на поточний рік, передбачених у затвердженому кошторисі розпорядника бюджетних коштів, плані використання бюджетних коштів одержувачів та в разі наявності на рахунках відкритих асигнувань за відповідними кодами класифікації видатків бюджету.

Органи державної влади у відповідності до положень статті 2 Закону України Про джерела фінансування органів державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування в межах, передбачених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Саме від бюджетних призначень на відповідний рік цілком і повністю залежить виконання рішень судів, за якими боржником виступало їхнє управління / на той час / , правонаступником якого являється Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації.

Кошти та майно у їхнього управління на здійснення виплат за рішеннями судів на той час були відсутні, бюджетне фінансування на передбачало таких виплат, а тому , виконати рішення суду вони не могли.

Заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові матеріали справи та в особливості враховуючи положення вищестоящих судів за даною справою, викладені в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2013 року та в ухвалі колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року, які є обовязковими для врахування судами нижчого рівня, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження / крім державного виконавця / та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права , свободи чи інтереси , а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 вказаної статті КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби .

У відповідності до постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України №3 від 13.12.2010 року Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби визначено , що суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того , що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України Про виконавче провадження / 606-14/, крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною четвертою статті 82 Закону України Про виконавче провадження / 606-14/ встановлено , що рішення , дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом / 606-14/.

Отже , критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень , дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикцій на належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача, як сторони у виконавчому провадженні.

Встановлено , що постановою Придніпровського районного суд м . Черкаси від 21 листопада 2007 року у справі № 2а-158/07 стягнуто з Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на користь позивача ОСОБА_1 недоплаченої разової грошової допомоги в сумі 2570,00 гривень, виконавчий лист видано Придніпровським районним судом м . Черкаси.

Відповідно до ст.181 КАС України та п.11 вказаної постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України №3 від 13.12.2010 року Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Такими органами є:

1/ Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень

2/ Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим , головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень

3/ районні , районні в містах, міські / міст обласного значення / , міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Отже , відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у звязку з тим , що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби : відділи примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі не визначені Законом України Про державну виконавчу службу/ 202/98-ВР/ як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Ураховуючи те , що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, судам, у разі подання позовної заяви до державних виконавців або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби чи до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України а Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правилами статті 52 КАС України здійснювати заміну первинного відповідача на належного відповідно Державну виконавчу службу України , управління державної виконавчої служби головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, або , у разі наявності заперечень позивача, залучати вказаний орган як другого відповідача.

Як вказувалось вище, згідно з положеннями ст. 181 КАС України відповідачем, субєктом оскарження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України Про державну виконавчу службу органом державної виконавчої служби є Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Аналогічна правова позиція вказана Пленумом Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та викладена у листі від 28.01.2013 року за № 24-152/0/4-13 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі.

А тому, оскільки ОСОБА_1 відповідачем визначено підрозділ примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Черкаській області , що не в повній мірі узгоджується з вищевикладеними положеннями , в судовому порядку здійснено заміну вказаного відповідача належним - відповідачем визначено Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Також, за клопотанням представника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області до участі по розгляду даної справи залучено в якості третьої особи представника боржника за виконавчим провадженням правонаступника Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації.

Аналізуючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1, із самого заголовку адміністративного позову ,вбачається , що ним з самого початку подачі позову оскаржується постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві / прямо вказано в заголовку до позову / , зокрема ,постанова від 30.06.2011 року, а в послідуючому ним доповнено та конкретизовано свої вимоги про оскарження також і постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.12.2009 року.

Також, згідно змісту адміністративного позову, вбачається , що постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 30.06.2011 року позивач ОСОБА_1 отримав 01 серпня 2011 року, коли розписався в повідомленні про врученні поштового відправлення, що підтверджено і штампом на конверті , а з даним адміністративним позовом він звернуся до суду 8 серпня 2011 року / а.с. 1 /

Це підтверджує те , що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду у визначений законом / ст.181 КАС України / термін та не пропустив десятиденний термін звернення до суду.

Щодо обґрунтованості та підстав заявлених вимог щодо визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.12.2009 року та від 30.06.2011 року, зобовязання винести постанову про відкриття виконавчого провадження , зобовязання виконати рішення суду, то суд вважає, що вказані вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів / посадових осіб /, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку , визначено спеціальним законом / Закон України Про виконавче провадження № 606-XIV від 21.04.1999 року, із змінами та доповненнями.

Відповідно до постанови головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 від 29.12.2009 року , вбачається , що виконавчий лист № 2а-158/07 , виданий 4.12.2007 року Придніпровським районним судом м . Черкаси про стягнення з Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 разової грошової допомоги в сумі 2570,00 грн. повернуто стягувачеві відповідно до п.2 ст.40 Закону України Про виконавче провадження у звязку з відсутністю у боржника коштів та майна, на які може бути звернуто стягнення.

Також, відповідно до змісту постанови державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 від 30.06.2011 року про повернення виконавчого стягувачеві , встановлено , що виконавчий лист №2а-158/07, виданий 4.12.2007 року Придніпровським районним судом м . Черкаси про стягнення з Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 повернуто з підстав ст.ст. 47 п. 2 , 48 Закону України Про виконавче провадження - відсутності у боржника майна та коштів на яке можливо проводити стягнення, а розшук цього майна виявився безрезультатним.

Суд вважає, що вказані постанови державних виконавців, як від 29.12.2009 року , так і від 30.06.2011 року видані в межах повноважень та у відповідності до Закону України Про виконавче провадження.

Так, відповідно до вказаної ст. 47 Закону України Про виконавче провадження в редакції, що діяла на час винесення постанови від 30.06.2011 року / з 9.03.2011 року / , якою передбачалось повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав відсутності у боржника коштів та майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Так, за матеріалами справи , представником відповідача надані суд письмові докази про те , що державний виконавець діяв у відповідності до Закону України Про виконавче провадження та виконав всі передбачені заходи , направлені на розшук майна та коштів , на які б можна було б звернути стягнення.

Такими документальними підтвердженнями являються:

- розпорядження державного виконавця від 10.05.2011 року про зобовязання боржника виставити платіжну вимогу на рахунки, які належать Головному управлінню праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації та стягнути кошти на депозитний рахунок / а.с. 47/

- реєстр платіжних вимог № 115 від 11.0.2011 року / а.с. 48 /

- платіжна вимога № 626 від 11.05.2011 року з відповідними записами на звороті про повернення її без виконання у звязку з відсутністю відкритого асигнування за відповідним кодом програмної класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів, з посиланням на постанову КМ України від 9.07.2008 року № 609

- розпорядження від 31.05.2011 року та реєстр платіжних вимог №135 від 31.05.2011 року / а.с. 50-51/

- платіжна вимога № 677 від 31 травня 2011 року / а.с. 52/ з записом на звороті про повернення без виконання відповідно до п.п.7 п.21 постанови від 9.07.2008 року № 609 , оскільки відсутні відкриті асигнування за відповідним кодом програмної класифікації видатків бюджету та кредитування місцевих бюджетів

- реєстрами платіжних вимог №160 від 10.06.2011 року та платіжними вимогами №787 від 10.06.2011 року / а. с. 53,54 / , платіжною вимогою №788 від 10.06.2011 року / а.с. 55/ та з відповідними записами на їх звороті про повернення без виконання також у звязку з відсутністю відкритих асигнувань за відповідним кодом програмної класифікації видатків бюджету та з посиланням на відповідні пункти вказаної постанови від 9.07.2008 року № 609 , яка діяла на той час.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те , що державними виконавцями / за постановою від 29.12.2009 року ОСОБА_2 , та за постановою від 30.06.2011 року ОСОБА_3 / не в повній мірі виконані обовязки державного виконавця щодо вчинення всіх примусових заходів відповідно до ст.11 Закону України Про виконавче провадження , суд вважає необґрунтованими, оскільки це не відповідає фактичним обставинам справи, вищеперерахованим документальним підтвердженням, а крім того, не узгоджується із Законом України Про виконавче провадження.

Органи державної влади у відповідності до положень ст. 2 Закону України Про джерела фінансування органів державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування в межах, передбачених законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, виключно від бюджетних призначень на відповідний рік цілком і повністю залежить виконання рішень судів, за якими боржником виступає управління праці та соціального захисту населення.

Вказані обставини підтверджені і представником третьої особи правонаступника вказаного управління Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації.

Таким чином , узагальнюючи вищенаведене та відповідно до наданих представником відповідача письмових документальних підтверджень , вбачається , що державними виконавцями надсилались боржнику для виконання, а стягувачу та до суду для відому, постанови про відкриття виконавчого провадження , надавалися розпорядження про списання коштів з рахунку боржника платіжними вимогами, виставлялись платіжні вимоги на рахунок боржника для списання коштів за постановою суду , проте платіжні вимоги повернуті без виконання, оскільки відсутні відкриті асигнування за відповідним кодом програмної класифікації видатків бюджету. / п.п.7 п.21 постанови Кабінету Міністрів України від 9.07.2008 року № 609/ .

Відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України № 609 від 9.07.2008 року Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів, або бюджетних установ , визначено, що безспірне списання коштів загального фонду відповідного бюджету здійснюється органом Державного казначейства, який обслуговує боржника, в межах бюджетних асигнувань на поточний рік, передбачених у затвердженому кошторисі розпорядника бюджетних коштів, плані використання бюджетних коштів одержувачів та у разі наявності на рахунках боржника відкритих асигнувань за відповідними кодами класифікації видатків бюджету. / п. 23 Порядку / .

Це також визначено і в п.1.4 Порядку примусового списання / стягнення / коштів з рахунків установ і організацій, відкритих в органах Державного казначейства, затвердженого наказом Державного казначейства України від 5.10.2001 року №175.

Списання коштів з інших бюджетних програм соціального захисту громадян є нецільовим використанням коштів, що тягне за собою встановлену Бюджетним кодексом України та ст. 210 КК України відповідальність.

Боржником за виконавчим документом являється державна установа у звязку з чим звернути стягнення на майно такого боржника не виявляється можливим.

Суд вважає обґрунтованими і такими , що узгоджуються із фактичними обставинами справи , письмові заперечення на позов представника відповідача про те , що боржник за виконавчим документом не має майна , на яке б можна бути звернуто стягнення.

Згідно до п.п. 36 п.4 Типового положення про Головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженого постановою КМ України від 30.05.2007 року №790 Головне управління праці та соціального захисту населення виконує функції управління майном, що належить йому на праві оперативного управління та утримується за рахунок державного бюджету / п.11 Типового положення / , вказане управління не є його власником , а тому , не може бути обєктом арешту.

Також, у справі наявний лист заступника міністра юстиції директора Департаменту державної виконавчої служби від 11.06.2011 року за № 6440-0-4-10-25 на адресу начальника Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, начальникам головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі , відповідно до якого , вбачається , що у звязку з ситуацією, що склалася із виплатами коштів, передбачених для виконання Державних програм соціального захисту, дане питання 26.05.2010 року було розглянуте на засіданні КМ України та за результатами розгляду піднятого питання Міністерство юстиції зобовязано вжити заходів щодо унеможливлення накладення державною виконавчою службою арешту на рахунки органів праці та соціального захисту, на яких знаходяться зазначені кошти / пункт 7 протоколу №21 засідання КМ України від 26.05.2010 року / .

Враховуючи вказане доручення Кабінету Міністрів України, зобовязувалось вжити заходів щодо недопущення випадків накладення державною виконавчою службою арешту на рахунки органів праці та соціального захисту, на яких знаходяться кошти, передбачені для виконання Державних програм соціального захисту.

Таким чином , саме від бюджетних призначень на відповідний рік цілком і повністю залежало на час виконання рішень судів 2009-2011 роки /, за якими боржником виступає управління праці та соціального захисту населення.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України №3 від 13.12.2010 року Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, визначено , що державний виконавець зобовязаний здійснювати заходи щодо своєчасного і повного виконання рішень, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом / стаття 11 Закону України Про виконавче провадження/ 606-14/.

Водночас відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України Про виконавче провадження / 606-14/ виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону / 606-14/ заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними.

Тому , судам слід ураховувати , що з огляду на зазначені законодавчі приписи виконавці мають право повертати виконавчі документи щодо виконання рішень адміністративних судів про стягнення з пенсійних органів та субєктів владних повноважень відповідних виплат пенсії, соціальної допомоги, тощо, у разі здійснення державним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення.

Вимогами ст. 47 Закону України Про виконавче провадження передбачено порядок повернення виконавчого документа стягувачеві.

Таким чином , вбачається , що на час здійснення державним виконавцем оскаржуваних дій і винесення оскаржуваних позивачем постанов, діяв Порядок застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 9.07.2008 року за № 609 Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ.

У відповідності до п.23 Порядку застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 9.07.2008 року № 609 Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ , визначено, що безспірне списання коштів загального фонду відповідного бюджету здійснюється органом Державного казначейства, який обслуговує боржника, в межах бюджетних асигнувань на поточний рік, передбачених у затвердженому кошторисі розпорядника бюджетних коштів, плані використання бюджетних коштів одержувачів та у разі наявності на рахунках боржника відкритих асигнувань за відповідними кодами класифікації видатків бюджету .

Також, відповідно до п. 1.4 Порядку примусового списання / стягнення / коштів з рахунків установ і організацій, відкритих в органах Державного казначейства, затвердженого наказом Державного казначейства України від 5.10.2001 року за № 175 передбачено, що примусове списання / стягнення / коштів загального фонду державного бюджету проводиться органом Державного казначейства в межах асигнувань на поточний рік, передбачених у затвердженому кошторисі доходів і видатків, планів використання бюджетних коштів одержувачів та при наявності на відповідних реєстраційних, спеціальних реєстраційних рахунках та рахунках інших клієнтів коштів за відповідними кодами бюджетної класифікації.

При цьому , списання коштів на зазначену мету з інших бюджетних програм соціального захисту громадян - є нецільовим використанням коштів, що тягне за собою встановлену Бюджетним кодексом України та ст. 210 КК України відповідальність.

Органи державної влади у відповідності до положень ст. 2 Закону України Про джерела фінансування органів державної влади , здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування в межах, передбачених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Суд вважає, що державними виконавцями підрозділу примусового виконання рішень здійснено всі відповідні заходи щодо розшуку майна.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те , що державний виконавець не виконав обовязки , визначені ст.11 Закону України Про виконавче провадження , а саме, не звертався до суду з заявою розяснення рішення суду, суд не може визнати обґрунтованими , оскільки таке звернення можливе тоді , коли рішення суду є незрозумілим для державного виконавця / ст.170 КАС України /.

Не є обґрунтованими і такими , що узгоджуються із фактичними обставинами справи ,посилання позивача на те , що державний виконавець в процесі виконання рішення суду мав звертатися до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа , про застосування відеозапису, фото і кінозйомки, про привід посадових осіб , про залучення до проведення виконавчих дій працівників міліції, експертів , тощо.

Разом з тим , позивач , крім перерахування та зазначення вказаних дій, не навів та не обґрунтував підстави вчинення таких виконавчих дій, їхню потребу у проведенні саме при виконанні рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є саме державний орган.

Не узгоджуються із обставинами справи посилання позивача і на те, що державний виконавець мав звертатися до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення суду, тощо, оскільки встановлено , що виконавчий лист не втрачався , а відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є правом , а не обовязком державного виконавця., а крім того , позивачем оспорюються обставини вчинення / чи не вчинення / державним виконавцем саме примусових заходів з метою виконання рішення суду.

Така позовна вимога позивача ОСОБА_1, як зобовязання відповідача виконати рішення суду - носить загальний характер без будь якої конкретизації , а представником відповідача вказано , що для цього і створена державна виконавча служба, щоб здійснювати виконання рішень судів, державний виконавець при вчиненні виконавчих дій має керуватися Законом України Про виконавче провадження та всіляко сприяти виконанню рішень.

Нічим не обґрунтовані та не підтверджені і посилання позивача ОСОБА_1 на те , що державними виконавцями та боржником навмисно проводилось затягування виконання виконавчого провадження, не були прийняті всі заходи передбачені чинним законодавством, з метою виконання суду.

В ході розгляду справи , встановлено , що рішення суду не виконується не у звязку з бездіяльністю державного виконавця, а у звязку з відсутністю у боржника , на той час Управління праці та соціального захисту населення Черкаської ОДА/ обласної державної адміністрації / коштів та майна, на яке можна було звернути стягнення.

Відповідачем повністю спростовано доводи позивача та розяснено його право повторного предявлення виконавчого документу до виконання, з наданням відповідних розяснень та тлумачень , процедури виконання такої категорій рішень судів та у звязку із зміною законодавства.

Слід зазначити , що з 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень № 4901-VI, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України Про виконавче провадження та особливості їх виконання, яким визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу та ст. 3 встановлено особливості виконання рішень суду.

Крім того , 16.09.2014 року набрав чинності Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується Державою, затверджений постановою КМ України від 3.09.2014 року за № 440, яким визначено механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, інвентаризації та погашення заборгованості за ними до яких відноситься оскаржуваний виконавчий документ.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень за № 4901-VI - виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Виконання рішень даної категорії, прийнятих до набрання чинності Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, тобто, до 1 січня 2013 року на теперішній час здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою КМ України від 3.09.2014 року за № 440.

Повернення оскаржуваного виконавчого листа стягувачеві відповідає нормам законодавства про здійснення виконавчого провадження та не обмежує права стягувача, у звязку з можливістю повторного предявлення виконавчого документу до виконання в межах строків, встановлених для предявлення виконавчого провадження до виконання / ст. 47 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Суд вважає можливим та необхідним розяснити позивачу ОСОБА_1 про вищевказане право повторного предявлення виконавчого документу до виконання в межах строків , встановлених для предявлення виконавчого провадження до виконання / ст..47 Закону України Про виконавче провадження / .

Узагальнюючи вищенаведене , надані в розпорядження вищевказані письмові докази , суд вважає, що державний виконавець вчинив всі заходи передбачені Законом України Про виконавче провадження з примусового виконання рішення суду і винесені державними виконавцями примусового підрозділу виконання рішень постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.12.2009 року та від 30.06.2011 року є законними, правомірними та не підлягають скасуванню.

За таких обставин, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 має бути відмовлено.

На підставі ст.ст. 18, 49,69 КАС України, керуючись ст.ст.158-160, 167 КАС України , Законом України Про виконавче провадження, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Розяснити заявнику ОСОБА_1 право повторного предявлення виконавчого документу до виконання в межах строків , встановлених для предявлення виконавчого провадження до виконання / ст..47 Закону України Про виконавче провадження / .

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення

Головуючий: ОСОБА_6