Справа № 2-а-390/2011
Суддя: Маценко Н. П.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-а-390/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Облакевич А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання дій неправомірними, стягнення недоотриманих сум одноразової допомоги на оздоровлення

ВСТАНОВИВ:

У січні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить суд поновити їй строк для звернення до адміністративного суду, визнати протиправними дії Управління праці і соціального захисту населення щодо нарахування та виплати їй щорічної допомоги на оздоровлення, зобовязати Управління праці і соціального захисту населення перерахувати їй одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2006-2010 роки із розрахунку трьох мінімальних заробітних плат, стягнути із відповідача на свою користь неотримані суми щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 7842 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона є громадянином евакуйованим із зони відчуження у 1986 році. Їй щорічно повинна надаватися допомога на оздоровлення у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, але всупереч законодавству України Управляння неправомірно нараховує та виплачує їй належну щорічну допомогу на оздоровлення в неповному розмірі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, в позовній заяві просила суд розглянути дану справу без її участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд даної справи в її відсутності, одночасно надала заперечення проти позову, в яких вказала, що дійсно, Управління проводить нарахування та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення. Вважає, що дії Управління при виплаті вказаної допомоги є цілком законними, оскільки вони проводили нарахування та виплату допомоги в межах бюджетних асигнувань на ці цілі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Ухвалою суду позовні вимоги поза межами строку звернення до адміністративного суду залишені без розгляду в зв'язку із його пропуском і відсутністю заяви про поновлення строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою евакуйованою із зони відчуження в 1986 році, про що свідчить посвідчення серії Б за №026214 від 18.021993 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася до Управління з заявою про здійснення дій по нарахуванню та виплати в повному обсязі щорічної допомоги на оздоровлення згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом № 5576 від 28.12.2010 року Управлінням надана відповідь позивачу, в якій роз'яснено, що здійснення дій по нарахуванню та виплати в повному обсязі щорічної допомоги на оздоровлення обчислений позивачу з дотриманням вимог чинного законодавства.

Стаття 9 КАС України встановлює, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення евакуйованим в 1986 році із зони відчуження передбачена у розмірі трьох мінімальних заробітних плат. Згідно частини 7 статті 48 цього Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Кабінетом Міністрів України установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення: евакуйованим із зони відчуження 75 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що виплата допомоги на оздоровлення за 2009 та 2010 роки була проведена позивачу в жовтні та листопаді 2010 року в розмірі 75 грн., тобто в розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно частини 2 статті 8, частини 2 статті 19, частини 3 статті 22 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому при прийняті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За конституційними нормами та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, нарахування та виплата допомоги на оздоровлення має бути здійснена відповідачем, виходячи з розмірів, встановлених саме Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки є недопустимим звуження змісту та обсягу прав позивача у спосіб, як це мало місце при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік у меншому розмірі, ніж передбачено статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів та не доведено правомірності свого рішення щодо не нарахування та невиплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 та 2010 роки відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 та 2010 роки підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про порушення його права на соціальні виплати за 2009 та 2010 роки тільки в жовтні та листопаді 2010 року, при цьому до суду звернувся 19.01.2011 року, отже з дотриманням шестимісячного строку для звернення до суду щодо позовних вимог.

В іншій частині позовних вимог про стягнення конкретної суми слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 98, 99-100, 122, 160, 161, 162, 163 КАС України, статтями 8, 19, 22, 46, 75, 92, 152 Конституції України, статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року, Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18.02.2010 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 та 2010 роки відповідно до вимог статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області здійснити перерахунок та виплату в повному обсязі щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2009 та 2010 роки із розрахунку трьох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року, з урахуванням виплаченої суми допомоги на оздоровлення.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Н.П.Маценко