Справа № 9101/18495/2011
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2011-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2011 р.справа № 2а-3066/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Дадим Ю.М.

при секретарі судового засідання: Цьокі І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинськ на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 жовтня 2010 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська про перерахунок і виплату пенсії по інвалідності

ВСТАНОВИЛА:

19 липня 2010 р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська, де вказує що він є інвалідом 2 групи і особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Він має право на пенсію в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивач просить: - визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська щодо відмови в перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю протиправними та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська нарахувати та виплатити суму недоплаченої пенсії за період з 01.10.2009 р. і в подальшому нараховувати та доплачувати пенсію відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». (а.с.4-6).

Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська проти позову заперечувало, посилаючись на те, що дії управління Пенсійного фонду є правомірними, а тому просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.29-30).

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.10.2010 позов задоволений. Визнані дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська щодо нездійснення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розміру додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період з 01.10.2009 р. та зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком згідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 01.10.2009 р. з урахуванням фактично отриманих ним сум за зазначені періоди.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинськ просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, де відмовити в задоволенні позовних вимог(а.с.153-158).

В судове засідання в апеляційній інстанції сторони не зявилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Переглядаючи справу, колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного:

Згідно довідки МСЕК, ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 2 групи. Інвалідність повязана з ліквідацією аварії на ЧАЕС (а.с.8;9;10;11).

Дослідженням пенсійної справи встановлено, що позивач з 26.07.2000 р. перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Дніпровського району м. Дніпродзержинська та отримував пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»розмір пенсії для інвалідів 2 групи щодо яких встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою не міг бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Крім того, статтею 50 Закону України «про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачена додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю.

Як вбачається з матеріалів справи, нарахування та виплата відповідачем основної пенсії та пенсії за шкоду, заподіяну здоровю позивачу проводилось в значно менших розмірах відповідно постанов Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким законом стосовно реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на охорону життя, здоровя і соціального захисту є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, виходячи саме з цього закону слід визначати розмір пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Застосування Управлінням Пенсійного фонду Постанов Кабінету Міністрів України при наявності спеціального закону є протиправним.

В даному випадку районний суд правильно послався на частину 4 статті 9 КАС України, відповідно до якої в разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховної Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Відповідач помилково вважає неможливим застосування мінімального розміру пенсії, визначеного відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії, встановленого законом, не є приводом для відмови в реалізації позивачем конституційних гарантій права на отримання пенсії в розмірі, встановленому законом.

Виходячи з положень частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом 19.07.2010 р., тобто, в межах строку, визначеного Цивільно-процесуальним кодексом України, який не був розглянутий в звязку з ухваленням Конституційним Судом України Рішення від 09.09.2010 р. № 19-рп/2010 р. у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», що є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 198, 200 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 жовтня 2010 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Ю.М. Дадим