Справа № 30503/09
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2011-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2011 р. справа № 2а-5060/08/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Цьокі І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 липня 2009 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пенсії

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2008 р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пенсії, де просив стягнути з відповідача на користь позивача суму недоплат за кожен місяць в розмірі 1864 грн, зобовязати Головне Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1, як інваліду війни 2-ої групи відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та стягти суму компенсації за 3 роки, санаторно - курортні путівки в сумі 7725 грн(а.с.1-3).

В листопаді 2008 р. позивач уточнив позовні вимоги, де просив визнати такими, що не відповідають вимогам Закону, недоплату Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, державної компенсації на дитину, зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням п. «б»ч.1 ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб від 09.04.1992 р. підвищення на 350% мінімальної пенсії за віком як інваліду війни 2 гр; щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, як особі, віднесеній до категорії 1 інваліда 2 гр, та виплачувати державну компенсацію на дитину щомісячну виплату 50 % мінімальної заробітної плати(а.с.29-30).

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проти позову заперечувало, посилаючись на те, що дії управління Пенсійного фонду є правомірними, позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Просять в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.56-58)).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 липня 2009 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково. Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, як особі, віднесеній до категорії 1, яка є інвалідом 2 гр. В Іншій частині позову відмовлено (а.с.66-69).

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить постанову суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову, де в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі (а.с.76-79).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 також подав апеляційну скаргу, де просить скасувати постанову суду в частині відмовлених позовних вимог, ухвалити нове рішення, де визнати такими, що не відповідають вимогам Закону, недоплату Пенсійним фондом України, як інваліду війни 2 гр, пенсії по інвалідності, недоплату державної компенсації на дитину; зобовязати відповідача виплачувати позивачу пенсію з урахуванням передбаченого п. «б»ч.1 ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»- підвищення до пенсії на 350 % мінімальної пенсії за віком як інваліду війни 2 гр; зобовязати відповідача виплачувати позивачу державну компенсацію на дитину щомісячну виплату 50% мінімальної заробітної плати відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(а.с.86-87).

В судовому засіданні в апеляційній інстанції позивач та представник прокуратури в інтересах позивача просили суд задовольнити апеляційну скаргу позивача та відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача, представник відповідача просила задовольнити їх апеляцій скаргу та відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача.

Переглядаючи справу, колегія суддів частково погоджується з висновком суду, виходячи з наступного:

Згідно посвідчення, ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 2 групи, ветераном війни.

Дослідженням пенсійної справи встановлено, що позивач перебуває на обліку Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років призначену відповідно до п. «а»статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» за 31 рік вислуги в розмірі 88 % відповідних сум грошового забезпечення. Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» підвищення пенсії здійснювалось у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком. Починаючи з 01.01.2002 р. підвищення, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»здійснювались виходячи з розміру 19,91 грн, встановлених п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.02. №1.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"№ 2939-IV від 5 жовтня 2005 року, частину четверту статті 13 викладено в такій редакції: інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, (дана норма набрала чинності з 01 січня 2006 року). Отже, право на виплату підвищення до пенсії у розмірі 350% позивач мав до 01 січня 2006 року.

Як видно з матеріалів справи з 1 січня 2006 року позивачу здійснювалося підвищення до пенсії на 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а отже відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»статтею 16 «Надбавки та допомога до пенсії за вислугу років», в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що «До пенсії за вислугу років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується: а) надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім'ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім'ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. …».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно ст. 16 п. «а»Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»позивачу, як непрацюючому пенсіонеру на кожного непрацездатного члена сімї нараховувалась надбавка в розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Судом першої інстанції встановлено, що в період з квітня 2006 р. по жовтень 2007 р. позивач працевлаштувався на приватне підприємство «Чудотворець», не повідомивши про це відповідача, в звязку з чим виникла переплата пенсії на суму 3470 грн 55 коп, та з вересня 2008 р. відповідачем припинено виплату надбавки на непрацездатного члена сімї, однак, з 01.01.2010 р. виплата вказаної надбавки продовжено.

Відносно додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоровю, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»особам, віднесеним до категорії 1 і які визнані інвалідами 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 р. «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», розрахунок додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоровю, призначеної відповідно до ст. 50, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»проводиться виходячи з розміру 19,91 грн.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким законом стосовно реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на охорону життя, здоровя і соціального захисту є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, виходячи саме з цього закону слід визначати розмір пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Застосування Управлінням Пенсійного фонду Постанов Кабінету Міністрів України при наявності спеціального закону є протиправним.

В даному випадку суд першої інстанції відповідно частини 4 статті 9 КАС України, в разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховної Радою України, або іншому правовому акту, застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Відповідач помилково вважає неможливим застосування мінімального розміру пенсії, визначеного відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії, встановленого законом, не є приводом для відмови в реалізації позивачем конституційних гарантій права на отримання пенсії в розмірі, встановленому законом.

Виходячи з положень частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Крім того, суд зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому, відповідно до вищезазначених змін було також встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватись іншим нормативно-правовим актом. Проте рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008року положення п. 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»визнані неконституційними. Відповідно до вимог ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, в період з 01.01.2008року по 22.05.2008року позивач не мав права на перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у звязку з дією Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

При таких обставинах колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково, а постанову скасувати та прийняти нову постанову, де частково задовольнити позовні вимоги.

Керуючись статтями 198 ч.1 п.3, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 липня 2009 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати неправомірними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, як особі, віднесеній до категорії 1, як інваліду 2 гр, відповідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за періоди з 09.06.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. з врахуванням виплачених сум додаткової пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови викладено 11.03.2011 р.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: А.В. Суховаров