Справа № 9101/102529/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2011-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2011 р. справа № 2а-3295/11

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Католікяна М.О. Коршуна А.О.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська

на постанову: Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 4 липня 2011 р. у справі № 2а-3295/2011

за позовом: ОСОБА_1

до: управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська

про: визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

15 квітня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому просила: визнати незаконними дії відповідача, що полягають у порушенні вимог ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»в частині дотримання порядку перерахунку пенсії за віком з 2009 року; зобовязати відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії за віком на підставі вимог ст. 40,42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»із застосуванням показника заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії за 2009 рік; зобовязати відповідача здійснити виплату відповідної заборгованості з 2010 року з пенсійних виплат Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 4 липня 2011 р. позов позивача задоволено частково, а саме: позовні вимоги позивачки в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 року та виплатити різницю недоотриманої суми пенсії за період з 01.01.2010 р. по 30.09.2010 р. - залишено без розгляду; визнано незаконними дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивачці за 2010 рік, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007рік; зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії позивачці із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік та виплатити різницю недоотриманої суми пенсії за період з 01 жовтня 2010 року, з урахуванням виплачених сум, і до внесення змін в пенсійне законодавство.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є пенсіонером, після призначення пенсії продовжував працювати. 16 березня 2011 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії. Перерахунок пенсії позивачу проведений з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення та із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески в розмірі 1197,91 грн., який відповідає показнику середньої заробітної плати за 2007 рік.

Частиною другою статті 40 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (далі Закон України № 1058-IV) встановлено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Перерахунок пенсій у звязку зі збільшенням, зокрема страхового стажу, встановлено частиною четвертою статті 42 Закону України № 1058-IV.

Частиною третьою статті 42 Закону України № 1058-IV визначено, що у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України № 1058-IV.

Тобто, правила частини першої статті 40 Закону України № 1058-IV при перерахунку пенсії, застосовуються виключно з метою визначення періоду страхового стажу, за який може бути обчислена заробітна плата (дохід).

Частина 1 статті 40 Закону України № 1058-IV передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року.

Аналіз частини четвертої статті 42 Закону України № 1058-IV свідчить, що при перерахунку пенсії застосовується заробітна плата (дохід) пенсіонера, яку він отримував до призначення пенсії, або яку він отримував за період роботи, який є періодом страхового стажу.

Тобто працюючий пенсіонер має право на перерахунок пенсії в будь-який час після її призначення, однак не раніш як через два роки після здійснення попереднього. При цьому під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії, тобто це середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії (абзац четвертий частини другої статті 40 Закону України № 1058-IV).

Проте, постановою Кабінету Міністрів України Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян від 28 травня 2008 року № 530 встановлено порядок перерахунку пенсій особам, які після її призначення продовжували працювати, відмінний від того порядку, який визначений частиною четвертою статті 42 Закону України № 1058-IV.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року N 1788-XII та Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії застосуванню підлягає Закон України № 1058-IV, а саме нормативні положення статті 42 Закону України № 1058-IV. Зі змісту цих положень випливає, що під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходу) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії.

При цьому слід зауважити, що ототожнювати визначення як середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України та показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до цього закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, не можливо, оскільки ці поняття є різними правовими категоріями, основу яких становлять різні економічні критерії.

У звязку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, використовується як складова для призначення пенсії відповідно до частини 2 статті 40 Закону України № 1058-IV і є величиною постійною незмінною при перерахунку пенсії, на відміну від інших показників, які використовуються при визначенні заробітної плати (доходу)застрахованої особи для обчислення пенсії.

Таким чином, правові підстави для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки відсутні. Останній із наведених показників застосовується виключно для призначення пенсії, застосування його для перерахунку є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що наслідками пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду є залишення їх без розгляду (стаття 100 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції припустився порушень вимог норм матеріального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись статтями 195, 197, пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 4 частини 1 статті 202, статтею 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 4 липня 2011 р. у справі № 2а-3295/2011 скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій та зобовязання управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.40, ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік за період з 01.01.2010 року по 14.10.2010 року - залишити без розгляду.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні решти позовних вимог.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: М.О. Католікян

Суддя: А.О. Коршун