Справа № 826/4769/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4769/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

22 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівБорисюк Л.П.,
Ключковича В.Ю.,
При секретаріВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» до Київської міської митниці ДФС про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту України» пред'явило позов до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2015 № 100270005/2015/000001/2.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким у задоволені позовних вимог позивачу відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03 лютого 2015 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № 100270005/2015/000001/2, яким митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу, відповідно до ст. 64 Митного кодексу України. Визначена митна вартість імпортованих товарів ґрунтується на митній вартості товару, митне оформлення якого вже здійснено за МД № 100250001/2014/24516 від 21.11.2014 та МД № 125110011/2014/23342 від 27.12.2014.

Підсумовуючи обґрунтованість коригування митної вартості, відповідач в графі 33 спірного рішення вказав, що наданий прайс-лист від 01.01.2015, не містить інформації стосовно сайтів у мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою-продавцем, що суперечить суті прайс-листа.

Декларанту запропоновано надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прайс-листи виробника товару; рахунки про сплату посередницьких, комісійних послуг; висновки спеціалізованих організацій; переклад митної вартості країни відправлення. Декларант додаткових документів не надав.

За таких обставин, митну вартість товарів визначено на підставі 6 (резервного) методу визначення митної вартості, оскільки інші методи, на переконання посадових осіб митного органу, не можуть бути застосовані. Інших підстав для визначення митної вартості за резервним методом, оскаржуване рішення в собі не містить.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з митним оформленням товару, що надійшов на адресу ТОВ «Світ Інструменту Україна» в межах зовнішньоекономічного контракту № CH-MIU/28/0411 від 28.04.2011, позивачем до Київської міської митниці ДФС (М/п «Столичний») подано електронну митну декларацію № 100270005/2015/315072.

Митна вартість імпортованих товарів була визначена декларантом на підставі основного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження обґрунтованості визначення митної вартості товару, ТОВ «Світ Інструменту Україна» були подані наступні документи: Прайс-лист; картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; Міжнародна автомобільна накладна (CMR); Конасамент; документ, що підтверджує вартість перевезення товару; інвойс; пакувальний лист; доповнення до зовнішньоекономчіного контракту; зовнішньоекономічний контракт; договір на перевезення; сертифікат про походження товару загальної форми; висновок сертифікації.

З урахуванням положень ст.53МК України, вбачається, що позивачем до митного оформлення імпортованих товарів було надано повний пакет необхідних документів, згідно з переліком частини 2 вказаної статті МК України.

Втім, під час митного оформлення товару та визначенні митної вартості товарів, приводом для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та витребування від декларанта додаткових документів і, як наслідок, прийняття рішення про коригування митної вартості стало те, що: згідно з п. 2.4 контракту від 28.04.2011 № CH-MIU/28/0411, в інвойсі вказується: 1) ціна товару, що повинна бути сплачена; 2) ціна за одиницю товару; 3) кількість кожного найменування; 4) загальна вартість за кожним найменування товару в даній поставці; 5) код УКТЗЕД; 6) загальна вартість та строк оплати товару по даній поставці. В наданому інвойсі не значиться вся необхідна інформація; згідно інформації в інвойсі, наданому до митного оформлення, умови оплати - 100% вартості товарів, повинно бути сплачено протягом 180 днів після відвантаження, на момент подання митної декларації платіжні документи на вимогу митниці не надані; наданий прайс-лист від 01.01.2015, не містить інформації стосовно сайтів у мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою-продавцем, що суперечить суті прайс-листа.

На підставі ч.3 ст.53 МК України митним органом запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прайс-листи виробника товару; рахунки про сплату посередницьких, комісійних послуг; висновки спеціалізованих організацій; переклад митної вартості країни відправлення.

Позивачем додатково витребуваних документів надано не було. Як зазначив представник позивача в електронному повідомленні: «надати додаткові документи не має можливості. Процедуру консультацій проведено».

Разом з тим, колегія суддів вважає передчасним витребування у позивача додаткових документів, враховуючи наступне.

Проаналізувавши ч.3 ст. 54 МК України, колегія суддів зазначає, що законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребовування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. На думку суду, сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Проаналізувавши зміст гр. 33 оскаржуваного рішення, судом встановлено, що окрім твердження про невідповідність інвойсу вимогам п. 2.4 договору, інших доводів з приводу неможливості прийняття до уваги зазначеного документа при визначенні митної вартості за ціною договору, митним органом не наведено.

Разом з тим, проаналізувавши зміст інвойсу № 14-1027-к137, який наявний в матеріалах справи, судом встановлено, що зазначений товаросупровідний документ містить в собі інформацію про: найменування товару, ціну за одиницю товару, кількість товару, загальну вартість кожної одиниці товару, загальну вартість за товар, що підлягає сплаті, строки сплати і найменування виробника.

Враховуючи те, що чинне законодавство України не містить в собі імперативних вимог до форми і змісту інвойсу, а контролюючий орган не наділений повноваженнями втручатись в господарську діяльність резидента з нерезидентом, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача з приводу відсутності в інвойсі всієї необхідної інформації для підтвердження обґрунтованості визначення митної вартості. Зворотного суб'єктом владних повноважень в порушення ст. 71 КАС України не доведено.

Доводи контролюючого органу з приводу того, що згідно інформації в інвойсі, наданому до митного оформлення, умови оплати - 100% вартості товарів, повинно бути сплачено протягом 180 днів після відвантаження, а на момент подання митної декларації платіжні документи на вимогу митниці не надані, є безпідставними, адже станом на дату подання митної декларації, 180-денний строк на оплату не минув.

З приводу того, що наданий прайс-лист від 01.01.2015, не містить інформації стосовно сайтів у мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою-продавцем, що суперечить суті прайс-листа, слід зазначити наступне.

Ціни на товари, що постачаються постачальником, є вільно відпускними, вказуються у прайс-листку останнього. На підставі цінової інформації, що міститься в прайс-листі, покупцем приймається рішення щодо укладення договору.

Так, в прайс-листі відсутні будь-які посилання на те, що останній, виданий постачальником виключно для покупця ТОВ «Світ Інструменту Україна».

Крім того, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є ані технічними, ані товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару.

Обов'язкової вимоги щодо отримання від суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних договорів, не передбачено. Таким чином, відомості, викладені в прайс-листах фірми - виробника товару, такими, що не мають імперативного характеру, а, отже, повинні сприйматись митними органами як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості товарів.

Відтак, наданий позивачем прайс-лист постачальника не може розглядатися як такий, що має обмежений доступ іншим покупцям, а тому колегія суддів зазначає, що останній можна вважати додатковим доказом визначення митної вартості товару за ціною договору.

Страхування товару, відповідно до умов контракту № CH-MIU/28/0411 від 28.04.2011, не здійснювалось.

За таких обставин, оскільки гр. 33 оскаржуваного рішення фактично не містить в собі викладення обставин наявності розбіжностей, ознак підробки тощо (ч. 3 ст. 53 МК України) в конкретних наданих позивачем документах, то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про передчасність та помилковість витребування у позивача додаткових документів.

Також, позивачем під час митного оформлення відповідно до встановлених вимог надані як основні документи, що вимагались, так і копії декларацій країни відправлення, що підтверджується графою 44 до МД № 100270005/2015/315078 від 03.02.2015 року (п.7 ч.3 ст. 53 МК України).

Колегія суддів також вважає необґрунтованим посилання відповідача на відсутність перекладу декларацій країни відправлення, оскільки відповідачем не було заявлено письмової вимоги такого перекладу.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, що визначає обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як зазначив позивач, у останнього відсутні будь які результати та докази проведення між сторонами процедури консультацій, оскільки вони були проведені формально.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем не зазначено жодного джерела інформації, яке стало підставою для коригування митної вартості товару, передбаченого Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598.

Крім того, з оскаржуваного рішення вбачається, що у графі 33 зазначено, що процедура консультацій проведена та вказані причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів, окрім резервного.

Однак, відображення даного факту у рішенні не є достатнім та беззаперечним доказом проведення консультації у разі заперечення цього факту декларантом, оскільки консультація проводиться до прийняття рішення.

Як на підтвердження проведення консультації в матеріалах справи наявна копія Запиту щодо витребування додаткових документів, але цей доказ жодним чином не доказує про проведення консультації, тобто діалог між декларантом та митним органом щодо визначення саме числових показників митної вартості товару. Відповідачем не вказано, які саме складові митної вартості є не підтвердженими та які саме документи необхідно подати для підтвердження конкретної складової.

Доводи Відповідача про те, що консультації проводились у вигляді надіслання декларанту в електронному вигляді Запиту про надання додаткових документів не можна вважати належним чином проведеної консультації, оскільки право вимоги таких документів передбачене у ч.3 ст. 53 МК України і не може вважатися частиною процедури консультацій, передбачених ч. 4 ст. 57 МК України.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Вищого адміністративного суду України від 13.05.2014 у справі № К/800/63894/13 (номер в ЄДРСР 38747117).

При цьому, у графі 33 оскаржуваного рішення не зафіксовані результати проведеної консультації, а лише вказані причини, через які не можуть бути застосовані попередні методи визначення митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, під час коригування митної вартості товару, відповідач посилався на інформацію, наявну у ціновій базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України.

Однак, враховуючи, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не мітить усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів та умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення в порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Крім того, колегія суддів вважає, що відповідач, застосувавши 6 (резервний) метод визначення митної вартості, не надав будь-яких фактичних даних щодо застосування попередніх 2-5 методів визначення митної вартості, зокрема, не навів жодних відповідних аргументів, а тому відповідачем не доведено неможливість застосування методів 1-5 та безпідставно визначено декларанту митну вартість за резервним методом.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого з доказів того, що подані позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» основні та додаткові документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, а у зв'язку з поданням Позивачем, як основних, так й додаткових документів у достатній та необхідній кількості, що підтверджують митну вартість товару, слід зробити висновок, що подані документи Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, містять усю необхідну інформацію про вартість товару та транспортних послуг, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2015 року залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.

.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.