Справа № 826/10016/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 липня 2015 року № 826/10016/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Аблова Є.В., Шулежко В.П., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за заявоюОСОБА_1
до третя особаДержавної фіскальної служби України Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області
про визнання дій незаконними

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивачка), звернулась з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (надалі - Відповідач), за участю третьої особи, що не заявляє вимог на предмет спору Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області, про визнання дій ДФС України щодо залишення скарги без розгляду від 05.03.2015р. № б/н щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.01.2015р. № Ф - ДПІ у м. Полтаві ГУ Міндоходів у Полтавській області та рішення про результати розгляду первинної скарги від 17.02.2015р. № 85/Г/16-31-10-04-11 ГУ Міндоходів у Полтавській області, незаконними.

В обґрунтування позовних вимог Позивачка зазначає, що Державною фіскальною службою України безпідставно встановлено пропущення Позивачкою строку на звернення із повторною скаргою та, відповідно, незаконно відмовлено у розгляді повторної скарги Позивачці від 05.03.2015р.

Відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначає, що повторну скаргу, в супереч вимогам податкового законодавства, Позивачем подано із пропуском 10-ти денного терміну, а тому прийняте рішення про залишення скарги Позивача без розгляду є цілком правомірним.

Третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, з обставин викладених у письмових запереченнях.

На адресу Суду надійшли клопотання від сторін про розгляд справи в письмовому провадженні.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Співробітниками Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку самозайнятої особи - ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011р. по 21.05.2014р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 21.05.2014р. За результатами перевірки складено акт від 06.01.2015р. за № 8/16-01-17-01-11/ (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки зазначені наступні порушення: п. 3 ст. 7, п. 11 ст. 8 та ст. 9 закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» що призвело до заниження єдиного внеску у період що перевірявся на загальну суму 25 674,57грн.

У зв'язку із наведеним, Державною податковою інспекцією у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області скеровано Позивачці податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.01.2015р. № Ф-.

Позивачка не погодившись із нарахуванням їй зобов'язань з єдиного внеску вказаною податковою вимогою, скориставшись правом на адміністративне оскарження, подала до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області первинну скаргу на податкову вимогу від 06.01.2015р.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 17.02.2015р. № 85/Г/16-31-10-04-11 ГУ Міндоходів у Полтавській області скарга Позивачки залишена без задоволення, а податкова вимога від 06.01.2015р. без змін.

Як встановлено судом із наявних матеріалів справи та не заперечується сторонами, рішення про результати розгляду первинної скарги від 17.02.2015р. № 85/Г/16-31-10-04-11 ГУ Міндоходів у Полтавській області отримано Позивачкою 23.02.2015р.

Не погодившись із рішенням про результати розгляду первинної скарги, Позивачкою скеровано засобами поштового направлення повторну скаргу від 05.03.2015р. на податкову вимогу та рішення про результати розгляду скарги до Державної фіскальної служби України.

Рішеннями Державної фіскальної служби України від 02.04.2015р. за № 3017/Г/99-99-10-01-07-15, скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском десятиденного строку на подання такої скарги.

Позивачка вважає дії Державної фіскальної служби України, щодо залишення без розгляду її скарги від 05.03.2015р. протиправними, оскільки граничним терміном подання такої у даному випадку є 5 березня 2015року, що і було зроблено Позивачкою.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Пунктом 56.2 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня зі скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно із пунктом 56.3 Податкового кодексу України, скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

При цьому строк, встановлений для подання повторної скарги, не вважається пропущеним, якщо до його закінчення скаргу та інші документи до неї передано на пошту.

Як вже встановлено судом, рішення про результати розгляду первинної скарги від 17.02.2015р. № 85/Г/16-31-10-04-11 ГУ Міндоходів у Полтавській області отримано Позивачкою 23.02.2015р., а відтак, граничним терміном подання повторної скарги, в тому числі до поштового відділення, у даному випадку є 5 березня 2015р.

Відповідно до змісту рішення Державної фіскальної служби України від 02.04.2015р., підставою для залишення повторної скарги Позивачки без розгляду слугувало встановлення Відповідачем, що Позивачкою скеровано засобами поштового зв'язку 06.03.2015р. повторну скаргу, тобто із пропуском 10 денного терміну.

Вказані обставини підтверджуються наданою до матеріалів справи копією конверту, в якому безпосередньо надійшла скарга ОСОБА_1 від 05.03.2015р., із штрихованим ідентифікатором 860, та штампом відділення поштового зв'язку із зазначенням дати відправлення « 06.03.2015».

Судом повно та всебічно дослідивши наявні у матеріалах справи докази встановлено, що Позивачкою не порушено строк встановлений для подання повторної скарги, оскільки фактично повторну скаргу подано до відділення поштового зв'язку 05.03.2015р.

Дана обставина підтверджується наданими Позивачкою до матеріалів справи копією квитанції від 05.03.15р. про оплату послуг з направлення рекомендованого листа із повідомленням про вручення із штрихованим ідентифікатором 860, та копією повідомлення про вручення поштового правлення, із штрихованим ідентифікатором 860.

Крім того, із роздруківки з офіційного web-сайту Укрпошти, розділу «відстеження пересилання поштових відправлень» вбачається, що поштове відправлення за штрихованим ідентифікатором 860 прийнято поштовим відділенням ЧУТОВЕ ЦВПЗ 05.03.2015р. о 13год. 46хв. та відправлено 06.03.2015р.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що залишаючи скаргу Позивачки без розгляду Державна фіскальна служба України діяла цілком правомірно, з урахуванням наявних на момент прийняття такого рішення доказів, оскільки про обставини встановлені судом відповідачу не могло бути відомо, а відтак, підстав для визнання таких дій Відповідача протиправними немає.

При цьому суд враховує, що Позивачка не просить зобов'язати Відповідача розглянути повторну скаргу по суті, проте, частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін суду надано право вийти за межі позовних вимог, а тому, у цій частині вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та, враховуючи дотримання Позивачкою строку встановленого для подання повторної скарги, зобов'язати Відповідача розглянути повторну скаргу від 05.03.2015р. по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним спірних рішень з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, щодо визнання незаконними дій Державної фіскальної служби України щодо залишення без розгляду скарги від 05.03.2015р. б/н, щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.01.2015р. № Ф- ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області та рішення про результати розгляду первинної скарги від 17.02.2015р. № 85/Г/16-31-10-04-11 ГУ Міндоходів у Полтавській області - відмовити.

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України розглянути по суті скаргу ОСОБА_1 від 05.03.2015р. б/н, щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.01.2015р. № Ф- ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області та рішення про результати розгляду первинної скарги від 17.02.2015р. № 85/Г/16-31-10-04-11 ГУ Міндоходів у Полтавській області.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді Є.В. Аблов

В.П. Шулежко