Справа № 9101/5177/2011
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2011 р. справа № 2а-15284/10/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

при секретарі судового засідання: Хімушкіній О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася з вищевказаним позовом до суду, в якому просила скасувати рішення державного реєстратора про відмову у реєстрації права власності за позивачкою на обєкт нерухомого майна домоволодіння по вул. Апостолівська, 68 м. Дніпропетровськ від 29.10.2010 року та зобовязати зареєструвати за нею права власності на вказаний обєкт нерухомості.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2010 року позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради задоволений. Визнано протиправним та скасовано рішення реєстратора КП «ДМБТІ»Дніпропетровської обласної ради від 29 жовтня 2010 року про відмову ОСОБА_1 у реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна, розташованого за адресою: вул.. Апостолівська, 68 м. Дніпропетровськ та зобовязано відповідача здійснити державну реєстрацію за позивачкою право власності на ? частину домоволодіння № 68 по вул. Апостолівській у м. Дніпропетровську на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2010 року у справі № 2-343/10.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачка просила відмовити у її задоволенні та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги. Позивачка та її представник просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2010 р. визнано дійсним договір купівлі-продажу ? частини домоволодіння № 68 по вул. Апостолівській у м. Дніпропетровську, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 18 вересня 1962 року, за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину домоволодіння, що розташоване по вул. Апостолівській, буд. 68 в м. Дніпропетровську.

З метою реєстрації права власності на вказане майно позивачка звернулася з відповідною заявою до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Рішенням реєстратора від 29.10.2010 року позивачці було відмовлено у реєстрації права власності на обєкт нерухомості. Підставами для відмови в реєстрації права стали: подані документи не відповідають вимогам, установленим Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та іншими актами чинного законодавства України, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства; договір купівлі продажу майна не був посвідчений нотаріально. Як на правові підстави відмови у реєстрації права, відповідач посилався на п. 3.3. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002р.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги послався на статтю 124 Конституції України, відповідно до якої судові рішення є обовязковими для виконання на всій території України.

Відповідно до п.1.6, 1.13, 3.1, 3.3., 3.6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року реєстрації підлягають права власності тільки на обєкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці обєкти.

Не підлягають реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не повязані фундаментом із землею.

Реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації обєкта, права щодо якого підлягають реєстрації.

У відповідності до ч.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»від 01.07.2004 року №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст.19 названого Закону підставами для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно є, зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Згідно з п. 4.1.1 розділу 4 цього Положення записи про нерухоме майно містять: опис нерухомого майна, отриманий у порядку технічної інвентаризації (дані про розміри земельної ділянки, у разі наявності такої інформації), будівлі, її частини, споруди та інші характеристики, перелік яких установлений нормативно-правовими актами).

Відповідно до п. 2.7 Положення документи, що підтверджують виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно і подаються для реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, установленим цим Положенням та іншим актам чинного законодавства України.

Пунктом 10 Переліку право встановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна, до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, правовстановлювальними документами, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна, є рішення судів, третейських судів про визнання права власності на обєкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на обєкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Наявність судового рішення (в якості правовстановлюючого документа) серед документів, поданих заявником, є необхідною, але не достатньою умовою для проведення державної реєстрації. Таке рішення не має для державного реєстратора імперативного значення. Законодавством передбачено, що буд-який правовстановлюючий документ є лише однією з обставин, які державний реєстратор повинен врахувати при прийнятті рішення про реєстрацію.

Як вбачається із тексту резолютивної частини рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2010 року у справі № 2-343/10 право власності визнано за ОСОБА_1 на ? домоволодіння по вул. Апостолівській у м. Дніпропетровську.

Вказане рішення не містить опису нерухомого майна та його технічної характеристики, а отже унеможливлює внесення певних відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обмежень, що не узгоджується з приписами зазначеного Положення.

Наведені причини унеможливлюють проведення реєстрації права власності на нерухоме майно, а тому заявлений позов задоволенню не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»Дніпропетровської обласної ради - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2010 року скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 18.03.2010 р.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський