Справа № 820/879/13-а
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2015 р. м. Київ К/800/33548/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Лосєва А.М.,

Бившевої Л.І.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Державної податкової служби
на постановуХарківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2013 року
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року
у справі№820/879/13-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Аваль Інвест»
доДержавної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Державної податкової служби
провизнання дій та наказу незаконними,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аваль Інвест» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Аваль Інвест») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Київському районі м. Харкова), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило визнати неправомірними дії ДПІ у Київському районі м. Харкова щодо видачі наказу № 251 від 04 лютого 2013 року про проведення документальної виїзної планової перевірки ТОВ «Аваль Інвест» та скасувати зазначений наказ

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року, позов задоволено.

Вважаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року і постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу не надав.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вирішила розглядати справу у порядку письмового провадження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Аваль Інвест» перебуває на податковому обліку з 26 червня 2009 року за № 23640.

Начальником ДПІ у Київському районі м. Харкова винесено наказ від 04 лютого 2013 року № 251 про проведення планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Аваль Інвест» згідно плану-графіку перевірок суб'єктів господарювання на 2 квартал 2012 року.

Направлення на перевірку та копію наказу для ознайомлення вручено представнику товариства за довіреністю 05 лютого 2013 року - Довганюку А.І.

Представникові підприємства Довганюку А.І. 05 лютого 2013 року також вручено лист №1362/10/22.1.-13, в якому зазначено перелік документів, які мають бути надані товариством до 07 лютого 2013 року для проведення перевірки.

У визначений в запиті термін, підприємство документів, що стосуються предмету перевірки, не надало та листом (вх. 07.02.2013р.) повідомило відповідача про направлення до Харківського окружного адміністративного суду позову про визнання неправомірними дій ДПІ ДПС щодо видачі наказів на проведення документальної планової перевірки товариства, враховуючи наказ від 04 лютого 2013 року №251.

В подальшому при виході на перевірку 08 лютого 2013 року будь-яких документів до перевірки позивачем надано не було, в зв'язку з чим на підприємство повторно направлено засобами поштового зв'язку лист - роз'яснення від 08 лютого 2013 року №1934/10/22.1-13 щодо надання документів та щодо можливості застосування податковими органами норм пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України.

За результатом виходу на юридичну адресу товариства 08, 11, 13 та 18 лютого 2013 року позивачем не було надано будь-яких документів, що зафіксовано відповідними актами №261/221, №280/221, №298/221, №322, №352/221.

Результати вказаних дій, направлених на проведення перевірки товариства, оформлені актом відмови від проведення перевірки та невиконання законних вимог посадових осіб органів державної податкової служби від 18 лютого 2013р. №353/221.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Аваль Інвест», суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, що документальна планова перевірка може бути проведена лише у відповідності до плану перевірок, який формується щокварталу самостійно органом виконавчої влади, уповноваженим здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів, що проводить планові виїзні перевірки. У зв'язку з відсутністю в плані перевірок на 1 квартал 2013 року даних позивача, суди дійшли висновку про безпідставність винесення відповідачем наказу № 251 від 04 лютого 2013 року про проведення документальної виїзної планової перевірки ТОВ «Аваль Інвест».

Не погоджуючись із судовими рішеннями, відповідач посилається на їх прийняття без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанції у межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

У пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України) визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. (підпункт 62.1.3 пункту 62.2 статті 62 ПК України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України закріплено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальних планових перевірок визначений приписами статті 77 ПК України.

Так, пунктом 77.1 названої статті закріплено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Відповідно до пункту 77.2 статті 77 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Пунктом 77.4 статті 77 ПК України також закріплено, що про проведення документальної планової перевірки керівником органу державної податкової служби приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 77.5 статті 77 ПК України у разі планування різними контролюючими органами у звітному періоді проведення перевірки одного й того самого платника податків така перевірка проводиться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням та сплатою податків та зборів, визначається Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію положень наведеної бланкетної норми Кабінетом Міністрів України 27 грудня 2010 року прийнято постанову №1234 «Про затвердження Порядку координації проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів», яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Порядок №1234).

Пунктом 1 названого Порядку закріплено, що він визначає механізм проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів, а також ревізій державного фінансового контролю.

Пунктом 2 Порядку №1234 визначено, що формування планів планових виїзних перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання, які проводяться для забезпечення своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів та ревізій державного фінансового контролю (далі - перевірки), здійснюється щокварталу самостійно кожним органом виконавчої влади, уповноваженим здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів, що проводить планові виїзні перевірки, а також іншим органом виконавчої влади, що проводить ревізії державного фінансового контролю (далі - органи фінансового контролю), за місцезнаходженням суб'єкта господарювання чи місцем розташування об'єкта права власності, щодо якого проводиться перевірка.

Тим часом, на момент виникнення спірних правовідносин, а саме видання наказу №251 від 04 лютого 2013 року діяли Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджені наказом Державної податкової служби України від 31 жовтня 2012 року №948, які визначали порядок взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків (далі - Методичні рекомендації), розроблені відповідно до вимог Податкового кодексу України для застосування посадовими (службовими) особами органів ДПС при організації, проведенні та реалізації матеріалів документальних перевірок платників податків з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також фактичних перевірок щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства стосовно укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 4.1.7 Методичних рекомендацій закріплено, що у разі ненадання платником податків документів для проведення перевірки, працівником підрозділу, який здійснює (очолює) таку перевірку, складається акт у довільній формі, що фіксує такий факт.

Цей акт реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів у порядку, передбаченому пунктом 1.4.5 цього розділу Методичних рекомендацій.

При цьому платнику податків направляється (вручається) лист-роз'яснення щодо можливості застосування податковими органами норм пункту 44.6 статті 44 Кодексу: якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 статті 44 Кодексу, платник податків не надає посадовим особам органу ДПС, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, вперше наказ про проведення планової перевірки позивача відповідачем було видано 18 травня 2012 року, коли діяли Методичні рекомендації щодо порядку організації та проведення перевірок платників податків, затверджені наказом Державної податкової адміністрації України від 14 квітня 2011 року №213 (далі по тексту - Методичні рекомендації №213).

Пунктом 1.10 названих Методичних рекомендацій передбачено, що у разі неможливості розпочати документальну перевірку у зв'язку з ненаданням документів для перевірки працівником підрозділу, який очолює або бере участь у перевірці, складається акт у довільній формі.

В акті викладаються причини неможливості розпочати перевірку з дати, зазначеної у направленні та наказі, та вчиняється відповідний запис про здійснення зазначеної перевірки після усунення причин, які призвели до неможливості проведення. Цей акт реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів у порядку, передбаченому пунктом 1.8 цього розділу.

Відповідно до пункту 1.11 Методичних рекомендацій №213 при проведенні у передбачених пунктами 1.8 - 1.10 цього розділу випадках документальної планової виїзної перевірки після визначених у плані-графіку термінів проведення повідомлення та наказ про проведення перевірки платнику податків повторно не надсилаються, а виписується нове направлення та видається наказ про перевірку із зазначенням нової дати початку з дотриманням тривалості проведення, визначеної відповідно до плану-графіка у попередніх документах. При цьому в акті перевірки обов'язково викладаються обставини, які призвели до порушення термінів проведення такої перевірки, визначених у надісланих платнику податків повідомленні та наказі про проведення перевірки.

При проведенні у вказаних випадках документальної позапланової виїзної та фактичної перевірки після термінів, визначених у наказі та направленнях на проведення перевірки, видається новий наказ та нові направлення на проведення перевірки із зазначенням нової дати початку перевірки та з дотриманням тривалості, визначеної попередніми документами. При цьому у наказі вказуються причини зміни термінів проведення перевірки.

Саме посилаючись на наведені положення Методичних рекомендацій №213, відповідач обґрунтовував правомірність видання 30 жовтня 2012 року наказу №1338 та 04 лютого 2013 року №251.

Проте, наведеним обставинами суди першої та апеляційної інстанцій правової оцінки не надали.

Так само не було досліджено питання дотримання відповідачем положень статті 77 ПК України в частині завчасного повідомлення позивача про проведення планової перевірки.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що суди, на обґрунтування прийнятих ними рішень, посилаються на документи, складені відповідачем на підставі наказу №251 від 04 лютого 2013 року у зв'язку з ненаданням позивачем документів для проведення перевірки, які в матеріалах справи відсутні, що свідчить про нездійснення судами їх перевірки на дотримання вимог податкового законодавства під час їх оформлення.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дали передчасну юридичну оцінку встановленим фактичним обставинам справи, а тому ухвалені ними судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Таким чином, судами попередніх інстанцій не були досліджені докази, які мають суттєве значення для розгляду адміністративної справи, що унеможливлює правильне вирішення спірних правовідносин.

Згідно частин 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 210, 214, 215, 220, 222, 223, 227, 231, 236 частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Державної податкової служби задовольнити частково.

2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2013 року у справі №820/879/13-а скасувати.

3. Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: А.М. Лосєв

Судді: Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна