Справа № 32529/10
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2011-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2011 р. справа № 2а-231/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Коршуна А.О. Католікяна М.О.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області

на постанову: Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12.01.2010 р. у справі № 2а-231/10

за позовом: ОСОБА_1

до: управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

3 грудня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до Гуляйпільського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просила: визнати незаконним дії відповідача щодо не нарахування щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2009 р. по день розгляду адміністративного позову; зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплати щомісячної соціальної допомоги „дітям війни" за період з 01.01.2009 р. по день розгляду адміністративного позову.

Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12.01.2010 р. позов позивача задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 03.12.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 по 31.12.2009 р. та за період з 01.01.2010 р.по12.01.2010 р.; зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму недоотриманої ним пенсії за віком за період з 03.12.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 по 31.12.2009 р. та за період з 01.01.2010 р. по 12.01.2010 р. розрахованої відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№ 2195-ІУ від 18.11.2004 р. та вимог ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на час виплати; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що в його діях відсутні будь-які порушення чинного законодавства України, оскільки фінансування виплат, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" проводиться із державного бюджету України. Законом України «Про соціальний захист дітей війни»розмір мінімальної пенсії за віком не визначений. Розмір мінімальної пенсії за віком, визначений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. З 2008 року підвищення пенсії позивачу, як «дитині війни», виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має статус "дитини війни", що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", яка набрала чинності з 01.01.2006 року, передбачено, що «дітям війни»пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Положення ч. 3 вказаної статті не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Іншого державного органу, який здійснює виплату пенсії, крім Пенсійного фонду України, законодавством не визначено. Пенсійний фонд України діє на підставі Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. №1261, відповідно до п. 15 якого Пенсійний Фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Відповідно до п. 3 Положення "Про Пенсійний фонд України", його основними завданнями є, зокрема, участь у формуванні і реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, а також забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачу, передбаченої ст. 6 Закону покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача.

Отже, відповідач є належним органом, на який покладено функції з нарахування, призначення, виплати пенсій, надбавок, підвищень та доплат, тому, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, мав довести правомірність своєї бездіяльності.

Право позивача на отримання підвищення до пенсії відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи Пенсійного фонду України, і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті підвищення до пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

У 2009 та 2010 роках дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не призупинялась, а зміст цієї статті не змінювався. Проте, відповідач не нараховував та не виплачував позивачу надбавку до пенсії, як «дитині війни», у відповідному розмірі.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що права позивача були порушені.

Однак, вирішуючи спірні правовідносини суд першої інстанції не прийняв до уваги наступне.

Відповідачем, в порушення норми ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, надбавка до пенсії позивачу, як «дитині війни», виплачувалась у меншому розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" № 530 від 28.05.2008 року: з 22 травня 2008 року - 48,1 гривні, з 1 липня 2008 року - 48,2 та з 1 жовтня 2008 року - 49,8 гривні.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з урахуванням раніше здійснених виплат.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Тому, колегія суддів вважає, що з урахуванням дати звернення позивача до суду першої інстанції з позовом та позовних вимог, постанову суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати протиправною бездіяльність та зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни починаючи з 1 січня 2009 року по 12 січня 2010 року , з урахуванням раніше здійснених виплат.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.205, ст.207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області задовольнити частково.

Постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12.01.2010 р. у справі № 2а-231/10 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного Фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області щодо нездійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 1 січня 2009 року по 12 січня 2010 року .

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 1 січня 2009 року по 12 січня 2010 року , з урахуванням раніше здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: М.О. Католікян