Справа № 22049/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2011 р.

справа № 2а-3612/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Юхименка О.В. Мірошниченка М.В.

при секретарі судового засідання: Красоті А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.08.2010 року

у справі № 2а-3612/10/0870

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРОН»

до відповідача Державної податкової інспекції у Ленінському районі

м. Запоріжжя

про визнання незаконними дій суб’єкта владних повноважень та скасування акту,-

встановив: В червні 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя, просив визнати дії суб’єктів владних повноважень незаконними та скасувати акт № 193 від 26.05.2010 року Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «МАРОН»; просили зобов’язати Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Запоріжжя видати свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «МАРОН».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2010 року (суддя Прасов О.О.) по адміністративній справі № 2а-3612/10/0870 позовні вимоги задоволено частково: скасовано акт № 193 від 25.05.2010 року Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «МАРОН», в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанова суду вмотивована тим, що відповідач в акті № 193 від 25.05.2010 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість посилався на нормативно правовий акт, а саме на розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1120-р «Про деякі питання адміністрування податку на додану вартість». Окрім того, відповідачем у судовому засіданні не надано доказів в обґрунтування застосування п. п. «в»п.9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Запоріжжя звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.08.2010 року та в позові ТОВ «МАРОН»відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказали на те, що вищевказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, відповідно до п. «в»п. 9.8. ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість»встановлено, що реєстрація підприємства діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадках, якщо особа, зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного податку або стає об’єктом інших спрощених систем оподаткування, які визначають особливий порядок нарахування чи сплати податку на додану вартість, відмінний від тих, що встановлені цим Законом, чи звільняють таку особу від сплати цього податку за рішенням суду або з будь-яких інших причин. Анулювання реєстрації здійснюється за ініціативою відповідного податкового органу, який зобов’язаний прийняти самостійне рішення про анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпункті «в»цього пункту.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Сутність спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРОН»не погодившись з таким рішенням відповідача звернулося до суду.

Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія судів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів підстав для анулювання реєстрації позивача, як платника ПДВ, передбачених підпунктами «а»–«г»пункту 9.8 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, згідно вимог частини 3 статі 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень. Дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди зобов’язані перевірити оскаржене рішення на предмет прийняття його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно; зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 9.8. статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97 встановлено виключний перелік випадків, у яких відбувається анулювання реєстрації, як платників податку на додану вартість.

Реєстрація позивача, як платника ПДВ ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя анульовано на підставі п. п. «в»п. 9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість» та на підставі розпорядження Кабінету міністрів України № 1120-р «Деякі питання адміністрування податку на додану вартість»від 09.09.2009 року, а саме через встановлення органами ДПІ факту виписки податкових накладних, згідно з якими платник податку на додану вартість ( ТОВ «МАРОН») –постачальник товарів (робіт, послуг) не задекларував податкові зобов’язання, тобто підприємство ухилялось від сплати податків.

Правомірність анулювання свідоцтва платника ПДВ на підставі вищезазначеного розпорядження відповідач обґрунтовує посиланням на підпункт «в»пункту 9.8 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Аналіз пункту 9.8 Закону України «Про податок на додану вартість»№ 168/97 –ВР дає підстави вважати, що слова «… або з інших підстав»повинні застосовуватись разом з частиною речення «…, чи звільняють таку особу від сплати цього податку за рішенням суду або з будь-яких інших підстав». Тобто законодавцем розширено перелік підстав, які звільняють особу від сплати податку на додану вартість, а не випадків, у яких анулюється реєстрація платника ПДВ.

Крім того, пунктом 9.8. статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість»не передбачає надання органам державної податкової служби функцій, які перевищують їх повноваження, встановлені цією нормою Закону.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставне на неправомірне застосування відповідачем до позивача розпорядження Кабінету Міністрів України № 1120-р «Деякі питання адміністрування податку на додану вартість»від 09.09.2009 року.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах, про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Запоріжжя не було доведено правомірність, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення та не надано доказів наявності підстав для анулювання реєстрації позивача, як платника податку на додану вартість, передбачених п. п. «в»п.9.8 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Щодо відмови в задоволенні позовних вимог, позивач своїм правом оскаржити постанову суду першої інстанції не скористався, що позбавляє суд процесуальної можливості переглянути постанову в частині відмови в задоволені позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції належним чином з’ясовані обставини справи, порушень норм матеріального чи процесуального права не встановлено.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, 206 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя по адміністративній справі № 2а-3612/10/0870–залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2010 року по адміністративній справі № 2а-3612/10/0870 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРОН»до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання незаконними дій суб’єкта владних повноважень та скасування акту –без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, в порядку передбаченому ст. 212 КАС України.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: М.В. Мірошниченко