Справа № 9101/7233/2011
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2011 р. справа № 2а-888/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Суховарова А.В.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська

на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2010 року

у справі №2а-888/10

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська

про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська (далі - Управління), в якому просила визнати дії Управління неправомірними, зобовязати Управління провести перерахунок та виплату пенсії, згідно діючого законодавства відповідно до ст.ст.49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з розрахунку восьми мінімальних пенсії за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком з 22 травня 2008 року.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірними дії Управління щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу державної пенсії , як інваліду ІІ групи та додаткової пенсії у відповідності до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязано Управління здійснити перерахунок позивачу державної пенсії як інваліду ІІ групи у відповідності з вимогами, встановленими ст.ст.50, 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з 22.05.2008 року із розрахунку державної пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю з розрахунку 75 відсотків мінімальної пенсії за віком та здійснити її виплату.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свої вимоги Управління обґрунтувало тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та така, що не відповідає дійсним обставинам справи. Управління вважало, що виплачувало пенсію позивачу відповідно до діючого законодавства, оскільки конкретний розмір основної та додаткової пенсій, встановлених ст.50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначається Кабінетом Міністрів України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала від наслідків катастрофи на ЧАЕС, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом II групи, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А №096699, виданого 26.04.2002 року Дніпропетровською обласною державною адміністрацією та довідкою МСЕК серії МСЕ-ДНА-01 №355774, виданої 06.10.2004 року, яка посвідчує, що її захворювання повязане з впливом шкідливих факторів аварії на ЧАЕС (а.с.8, 9). Позивач має право на отримання державної та додаткової пенсії на підставі ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визнано підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку із втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів II групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.50 зазначеного закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам II групи - у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст.53 Закону виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію згідно ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що не оспорюється відповідачем.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до Управління із заявою про перерахунок їй пенсії згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак, 29.12.2009 року одержала відмову Управління.

Встановлено, що Управління нараховувало та виплачувало позивачу основну та додаткову пенсію у різні періоди відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремих категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», від 27.12.2005 року №1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», від 28.05.2008 року №530 «Про питання соціального захисту окремих категорій громадян», від 26.07.1996 року №831 «Про підвищення розмірів пенсій, призначених до 1 серпня 1996 р., та порядок обчислення пенсій, що призначаються після 1 серпня 1996 року»та від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що основна та додаткова пенсії позивачу згідно ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»повинна розраховуватися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка визначається в порядку, встановленому ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір якого встановлюється законами про Державний бюджет на відповідні роки.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст., ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії встановлюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Отже, мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 було визнано неконституційним підпункт 12 пункту 28 Розділу ІІ закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким обмежувалися розміри як державної, так і додаткової пенсій і з цього періоду державну та додаткову пенсію згідно ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»необхідно було виплачувати учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідам ІІ групи у розмірах восьми мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком відповідно. Судом першої інстанції встановлено, що з цього періоду відповідач виплачував державну та додаткову пенсії позивачу невірно.

Разом з цим, вирішуючи питання щодо перерахунку та виплати пенсії, колегія суддів враховує те, що позивачу інвалідність, яка повязана з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, встановлена безстроково, призначення та виплата пенсії носить безстроковий характер, за заявою пенсіонера вид пенсії може змінюватися, а тому визначення кінцевого періоду перерахунку та виплати пенсії вважає недоцільним і в цій частині вважає, що постанова суду не підлягає зміні.

На підставі вище викладеного, колегія суду вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2010 року у справі №2а-888/10 залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2010 року у справі №2а-888/10 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: А.В. Суховаров