Справа № 22-а-25/2011
Суддя: Фединяк В.Д. В. Д.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 22-а-25/2011
Головуючий у 1 інстанції Гутич П.Ф.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2011 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Шишка А.І., Беркій О.Ю.

з участю секретаря Сідорук А.О.

представника відповідача ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Богородчанської райдержадміністрації про визнання неправомірними дій щодо невиплати одноразової винагороди за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Богородчанської райдержадміністрації на постанову Богородчанського районного суду від 20 січня 2010 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернувся в суд до Управління праці та соціального захисту населення Богородчанської райдержадміністрації про визнання неправомірними дій щодо відмови у виплаті одноразової винагороди і зобовязати відповідача виплатити йому таку винагороду у розмірі 6690 грн., яка входить до спадщини, посилаючись на те, що 15 лютого 2008 року Указом Президента України його матері ОСОБА_4 присвоєно почесне звання України «Мати-героїня» . У серпні 2008 року була сформована справа і ОСОБА_4 включена у заявку для отримання одноразової винагороди як мати героїня. 26 лютого 2009 року ОСОБА_4 померла, а 9 червня 2009 року належна покійній одноразова винагорода ______________________________________________________________________________ Справа №22-а-25/2011 Головуючий у 1інст. ОСОБА_5

Категорія 10.3.2 Суддя-доповідач ОСОБА_1

поступила на рахунок державного казначейства у Богородчанському районі. Позивач вважав, що одноразова винагорода у розмірі 6690 грн., входить до складу спадщини, тому відповідач неправомірно відмовляє йому як спадкоємцю у виплаті зазначених коштів.

Постановою Богородчанського районного суду від 20 січня 2010 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_3 у виплаті одноразової винагороди і зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Богородчанської райдержадміністрації виплатити відповідну грошову винагороду в розмірі встановленому п.2 Указу Президента України від 27.12.2007 року «Про одноразову виплату жінкам, яким присвоєно почесне звання України «Мати-героїня», що належали за життя ОСОБА_6

В апеляційній скарзі представник Управління праці та соціального захисту населення Богородчанської райдержадміністрації ставить питання про скасування оскаржуваної постанови і відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд неповно зясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, не врахував того, що одноразова винагорода не входила до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_6, тому ухвалив помилкову постанову.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просить цю скаргу задовольнити.

ОСОБА_3 заперечив доводи щодо задоволення апеляційної скарги і вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов і зобовязуючи Управління праці та соціального захисту населення Богородчанської райдержадміністрації виплатити ОСОБА_3 відповідну грошову винагороду в розмірі встановленому п.2 Указу Президента України від 27.12.2007 року «Про одноразову виплату жінкам, яким присвоєно почесне звання України «Мати-героїня», що належали за життя ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що нарахована покійній одноразова винагорода не отримана нею за життя не з її вини, така винагорода входить до складу спадщини і відмова у виплаті цих коштів спадкоємцю за заповітом є неправомірною.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тобто, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами, Указом президента України від 15 лютого 2008 року №126 ОСОБА_4 присвоєно почесне звання «Мати-героїня», якій передбачена одноразова винагорода у розмірі десятикратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. 21 серпня 2008 року ОСОБА_4 звернулась до відповідача про виплату одноразової виплати. Проте 26 лютого 2009 року ОСОБА_7 померла, спадкоємцем майна якої за заповітом є ОСОБА_3

Зазначені обставини визнаються сторонами і відповідно ч.3 ст.72 КАС України в суду не виникає сумніву щодо достовірності та добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що спадкодавець як «Мати-героїня» не отримала належну їй одноразова винагорода у розмірі десятикратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб не з своєї вини. Даний факт не заперечував у судовому засідання й представник відповідача.

За таких обставин, відповідно ст.1218 ЦК України суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_3 як спадкоємець ОСОБА_4 має право на одноразову винагороду належної спадкодавцю як «Матері-героїні», оскільки така винагорода їй була нарахована, входить до складу спадщини і не отримана за життя нею незалежно від її волі.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки ці доводи не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваній постанові, тому не можуть бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає оскаржувану постанову суду по суті правильною і такою, що ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цієї постанови, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богородчанської райдержадміністрації залишити без задоволення, а постанову Богородчанського районного суду від 20 січня 2010 року в даній справі без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 15.03.2011 р.