Справа № 805/2599/15-а
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/2599/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 р. Справа № 805/2599/15-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Крилової М.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» до Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, третя особа: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2015 року Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (далі – Позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції Донецької області (далі - Відповідач), третя особа: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку при знятті арешту з рухомого майна Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» в рамках виконавчого провадження № 43507875

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку в передбаченому законодавством порядку звернутись до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про припинення обтяження, зареєстрованого 20 червня 2014 року за номером 14414382 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, і виключення вказаного обтяження з Реєстру.

- Стягнути з Відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» 73, 08 грн (сімдесят три гривні вісім копійок) судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 травня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 43507875 на виконання наказу Господарського суду Донецької області № 905/4302/13 від 24 квітня 2014 року про стягнення з позивача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» заборгованості в розмірі 8693,20 грн., у той же день, відповідачем було винесено постанову про арешт майна позивача та оголошено заборону про його відчуження.

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 20 червня 2014 року за номером 14414382, реєстратором – Донецькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на виконання заяви та постанови відповідача було зареєстровано публічне обтяження – арешт всього рухомого майна позивача.

06 червня 2014 року позивачем повністю сплачений борг у розмірі 8693,20 грн на користь стягувача у добровільному порядку, а також зазначив, що відразу подав до ВДВС заяву за вих. № 1019/17 від 06 червня 2014 року про закінчення виконавчого провадження.

Згодом із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень позивач дізнався, що 17 липня 2014 року Державним виконавцем ДВС Калінінського районного управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом у строк для добровільного виконання.

Однак позивач зазначає, що у червні 2015 року виявив намір реалізувати транспортний засіб, який належить йому на праві власності. З цією метою позивач звернувся до відділу ДАІ, де отримали інформацію, що його рухоме майно знаходиться під арештом.

Таким чином позивач важає що відповідачем не виконано обов`язок з повідомлення реєстратора обтяжень – Донецької філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про зняття арешту.

Представник позивача про розгляд справи був повідомлений належним чином, але заяву про розгляд справи без його участі суду не надав.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, своїх заперечень та заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав.

Представник третьої особи в судове засідання не з’явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, своїх заперечень та заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав.

В силу ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

З урахуванням ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, у тому числі матеріали виконавчого провадження, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

24 квітня 2014 року Господарським судом Донецької області був видан наказ про стягнення з позивача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» заборгованість у розмірі 8693,20 грн.

У постанові державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Калінінського управління юстиції у м. Донецьку від 30 травня 2014 року про відкриття виконавчого провадження № 43507875, зазначалось про можливість виконати вимоги виконавчого документу у строк до 06 червня 2014 року, у той же день було винесено постанову про накладення арешту на майно позивача.

06 червня 2014 року позивач надіслав заяву до відповідача в якій зазначив, що 05 червня 2014 року на адресу ПрАТ «УАСК АСКА» надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 43507875 в якій позивачу встановлювався строк для самостійного виконання вимог виконавчого документа до 06 червня 2014 р. Також у заяві зазначено що у зв`язку з несвоєчасним отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження, заявник просить відкласти строк для самостійного виконання рішення Господарського суду Донецької області по справі № 905/4302/13 на 10 днів.

06 червня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби було винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій. Позивач 06 червня 2014 року до відповідача направив заяву, в якій повідомив, що самостійно виконанав вимоги виконавчого документу, просив невідкладно винести відповідну постанову про зняття арешту з майна боржника та направити її до всіх компетентних органів.

17 липня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку винесена Постанова про закінчення виконавчого провадження.

19 червня 2015 року за вих. № 485/201 позивачем було надіслано до ВДВС клопотання в якому він просив звернутись до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України щодо припинення обтяження рухомого майна ПрАТ «УАСК АСКА»; зареєстрованого 20 червня 2014 року за номером 14414382 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, і виключення вказаного обтяження з Реєстру.

Станом на момент прийняття рішення по справі, сторонами не надано доказів про зняття арешту з майна позивача.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких дій Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч.ч.1-2 ст.2 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», викладеної в редакції постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2012 року № 5 (із змінами та доповненнями), зумовлює висновок, що справу № 805/2599/15-а належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з урахуванням особливостей, встановлених ст.181 КАС України.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999.

Так, у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

З матеріалів справи вбачається що позивач звернувся для відповідача з заявою про відкладення провадження виконавчих дій, мотивуючи це тим що строк самостійного виконання вимоги виконавчого документу закінчувався 06 червня 2014 року., а постанову про відкриття виконавчого провадження отримали 05 червня 2015 року., на підставі цієї заяви Державний виконавець відклав провадження виконавчих дій з примусового виконання.

06 червня 2014 року відбулося фактичне повне виконання вимог виконавчого документа у самостійний строк для виконання, це вбачається з платіжних доручень № 2400, № 7061, копії яких долучені до матеріалів справи.

Згідно з ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Після добровліного виконання вимог виконавчого документу 17 липня 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Позивач у своїй заяві звертає увагу на те, що відповідачем не виконано обов`язок з повідомлення реєстратора обтяжень – Донецької філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про зняття арешту.

Відповідно до діючого законодавства реєстрація обтяжень рухомого майна та припинення обтяження рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 та Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 №73/5.

Вчинення реєстраційних дій у Реєстрі щодо вилучення інформації з Реєстру обтяжень рухомого майна (вилучення запису з Реєстру) є похідним від припинення обтяження. У відповідності до ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», підставою для внесення відомостей про припинення обтяження до Реєстру є рішення суду або заява обтяжувача. Одночасно, підставою для здійснення реєстраційних дій у Реєстрі щодо виключення записів з Реєстру у відповідності до п. 24 Порядку, є виключно заява, що подається на адресу реєстраторів обтяжувачем або уповноваженим органом.

При цьому, заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписується обтяжувачем. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особі скріплюється печаткою.

Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», встановлено прямий обов'язок обтяжувача після припинення обтяження самостійно або на вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів подати держателю або реєстратору Реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Реєстру.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованихКонституцією України та законами України.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені законодавчі положення суд зазначає, що надіслання заяви про зняття арешту на адресу третьої особи, є прями обов’язком Державного виконавця після закриття виконавчого провадження, яке він не виконав, що і призвело до порушення прав позивача. Отже суд приходить до висновку про наявність протиправної бездіяльності з боку відповідача.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 17-20, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» до Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, третя особа – Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про зобов’язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку щодо зняття арешту з рухомого майна Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» в рамках виконавчого провадження № 43507875 - протиправною.

Зобов’язати Відділ державної виконавчої служби Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку в передбаченому законодавством порядку звернутись до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України щодо припинення обтяження, зареєстрованого 20 червня 2014 року, за номером 14414382 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» судовий збір у сумі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя Крилова М.М.