Справа № 817/2866/14
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
УХВАЛА

іменем України

"28" липня 2015 р. Справа № 817/2866/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Рівненської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" травня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП" до Рівненської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративнорго суду від 26.05.2015року визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №204000003/2014/000031/1 від 18.09.2014 року.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 55 КАС України, Постанови КМ України від 21.08.2014року №160 відповідача у справі - Рівненську Митницю Міндоходів замінено на правонаступника Рівненську митницю Державної фіскальної служби України.

В судове засідання сторони не з'явилися. Про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, у відповідності до ст. 197 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі зовнішньоекономічного контракту №ARB-01/03/13 від 01.03.2013 року, укладеному між "Арбелло Пропертіз" ЛЛЦ (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АК Інтертрейд Груп" (Покупець) (а.с.39-48) позивачем імпортовано:

- чорний ферметований неароматизований та ароматизований чай торгової марки "EDEMS" у подвійних фільтропакетах по 2 г нетто кожен, пачки по 28 штук, по 15 пачок у ящику, загальною вагою нетто 1256,64 кг; чорний ферментований ароматизований чай у подвійних фільтропакетах, а сапетах з фольги, по 2 г нетто кожен, пачки по 28 штук, по 15 пачок у ящику, загальна вага нетто товару - 2419,20 кг, митну вартість якого визначено на рівні 16410 дол. США або 4,4642 дол.США/кг (далі - товар №1);

- зелений неферметований неароматизований та ароматизований чай у подвійних фільтропакетах в сапетах с фольги, по 2 г нетто кожен, пачки по 28 штук, по 15 пачок у ящику, загальною вагою нетто 327,60 кг та 462 кг відповідно, митну вартість якого визначено на рівні 2876,40 дол. США або 3,6428 дол.США/кг (далі - товар №2), який заявлено до митного оформлення на підставі митної декларації від 16.09.2014 року №204050001/2014/014454 (а.с.89-90).

За результатами проведення консультацій між органом доходів і зборів та декларантом Рівненською митницею Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 18.09.2014 року №204050001/2014/000031/1, яким митну вартість імпортованого позивачем товару №1 визначено на рівні 4,97 дол.США/кг, товару №2 - на рівні 3,8100 дол.США/кг, (а.с.25-27).

Суд першої інстанції, перевіряючи спірне рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що його прийнято протиправно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, або скориговану за результатами контролю, здійсненого митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);ь4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам, розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частиною 1 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частинами 3, 4, 5, 6, 7, 8 статті 57 Митного кодексу України встановлено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

З огляду на викладене, є вірними висновки суду першої інстанції про те, що саме митниця має повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності визначення митної вартості товару, однак, такі повноваження мають бути реалізовані лише за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Разом з тим, з урахуванням положень частини 3 статті 318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

З оскаржуваного рішення вбачається, що причиною, через які відповідач не визнав заявлену позивачем митну вартість імпортованих товарів, стала:

- наявність розбіжностей в поданих документах, а саме, що у проформі-інвойсі від 07.03.2014 року №0118/2014 наявні відомості щодо числових значень фрахту і страховки товарів, а зокрема відсутні відомості щодо числових значень вартості перевантаження товарів у порту Пірей, відомості щодо числових значень вказаних витрат відсутні у наданій декларантом копії митної декларації країни відправлення №Е46259 від 21.08.2014 року;

- не подання додаткових документів, які витребовувались відповідачем (а.с.27).

За умовами контракту від 01.03.2013 року №ARB-01/03/13, ціни на товар визначаються із урахуванням його поставки на умовах CIF (Іллічівськ/Одеса), Інкотермс 2010 (пункт 2.1), ціни на товар включають в себе оплату вартості перевантаження товару на основний транспорт та оплату за фрахт і страхування вантажу до порту Іллічівськ/Одеса (пункт 2.4), усі витрати, понесені на доставку товару до місця призначення, оплачуються продавцем (пункт 2.5), доставкою товару вважається його прибуття в порт Іллічівськ/Одеса (пункт 3.1).

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що при митному оформленні товарів ТОВ «АК Інтертрейд Груп» було надано Рівненській митниці Міндоходів: проформу-інвойс від 07.03.2014 року №0118/2014 (а.с.38); коносамент №MSCUAM від 26.05.2014 року (а.с.31-34); сертифікат якості та кількості від 10.08.2014 року №F535001/AGR/2014/02823 (а.с.49) митну декларацію країни відправлення від 21.08.2014 року №Е46259 (а.с.53-56).

Відповідно до правил Інкотермс 2010, термін "Cost Insurance and Freight" (CIF) "Вартість, страхування, фрахт" означає, що продавець зобов'язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, а також повинен забезпечити морське страхування від ризику загибелі або пошкодження товару під час перевезення, продавець укладає договір страхування і виплачує страховику страхову премію. Ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. При цьому, хоча фрахт оплачується продавцем, по суті, він оплачується покупцем, оскільки витрати на фрахт, зазвичай, включаються продавцем в загальну ціну товару

Судом досліджено, що до проформи-інвойсу від 07.03.2014 року №0116/2014 включено вартість фрахту у сумі 2010,00 дол. США і страховки товарів у сумі 50,60 дол. США.(а.с.38).

У коносаменті №MSCUAM від 26.05.2014 року містяться відомості про те, що фрахт товару попередньо оплачений продавцем.

Крім того, у коносаменті №MSCUAM від 26.05.2014 року, сертифікаті якості та кількості від 10.08.2014 року №F535001/AGR/2014/02823 та митній декларації країни відправлення від 21.08.2014 року №Е46259 вказано, що опломбований контейнер з товаром слідував зі Шрі-Ланки до України на судні MSC JUDITH, заходячи в порт Греції, проте, без перевантаження на інше судно у цьому порту.

Отже, надані позивачем органу доходів і зборів документи свідчать, що перевезення (фрахт) товару, заявленого до митного оформлення на підставі митної декларації від 16.09.2014 року №204050001/2014/014454, здійснювалося із дотриманням умов контракту від 01.03.2013 року №ARB-01/03/13, твердження про перевантаження цього товару у порту Греції є передчасними та необґрунтованими.

Суд також встановив, що декларантом до митного оформлення надано платіжне доручення №16 від 01.09.2014 на загальну суму 19286,40 дол.США, з призначенням платежу: оплата за товари згідно з контрактом №ARB-01/03/13 від 01.03.2013 року (а.с.35).

В наданій до митного оформлення заяві про купівлю іноземної валюти №37 від 01.09.2014 року зазначено, сума валюти, яку доручено купити, становить 19286,40 дол.США, підстава для купівлі валюти: попередня оплата за товар згідно контракту № ARB-01/03/13 від 01.03.2013, інвойс EMP/422/2014 від 10.08.2014 року (а.с.36).

Наданий до митного оформлення платіжний документ, в повній мірі давав змогу митному органу провести перевірку числового значення заявленої митної вартості товару.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем для органу доходів і зборів під час митного оформлення товарів документи не містили жодних розбіжностей, а також містили усі необхідні відомості, які підтверджують числові значення складових заявленої митної вартості товарів, визначеної декларантом за основним методом - за ціною договору, із дотриманням вимог Митного кодексу України.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 01.10.2013 року по справі №21-354а13, наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів

Під час розгляду даної адміністративної справи відповідачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про існування у відповідача достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару.

За таких обставин, колегія суддів погоджується, що на вимога Рівненської митниці Міндоходів від 16.09.2014 року про надання додаткових документів є безпідставною (а.с.11-12).

Водночас, з оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач визначив митну вартість імпортованого товару на основі раніше визначеної ним митної вартості товарів, імпортованої тим самим суб'єктом ЗЄД за тим самим контрактом (митної декларації від від 26.04.2014 року №204050001/2014/006891, від 15.07.2014 року №/2014/010606 та від 18.07.2014 року №/2014/010815

Митна декларація від 26.04.2014 року №204050001/2014/006891 подано позивачем після того як Рівненською митницею Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості від 25.04.2014 року №20400003/2014/000019/1, яким відкориговано митну вартість товарів, заявлену Товариством з обмеженою відповідальністю "АК Інтертрейд Груп" у митній декларації від 25.04.2014 року №20400003/2014/000019/1.

Проте, матеріали справи свідчать, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.07.2014 року по справі №817/1876/14, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2014 року, рішення Рівненської митниці Міндоходів про коригування митної вартості від 26.04.2014 року №204050001/2014/006198 визнано протиправним та скасовано (а.с.57-64).

В свою чергу, постановою Рівненького окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року (а.с.114-118), яка набрала законної сили 15.04.2015 року, визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №204050001/2014/000026/1 від 18.07.2014 року (щодо МД від 15.07.2014 року №/2014/010606) та постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.10.2014 року, що набрала законної сили 18.12.2014 року, рішення Рівненської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №204050001/2014/000025/1 від 15.07.2014 року (щодо МД від 15.07.2014 року №/2014/010606).

При цьому, суд звертає увагу, що скасування рішення означає втрату ним чинності з моменту прийняття.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, визначення відповідачем митної вартості товару, імпортованого позивачем на підставі митних декларацій від 26.04.2014 року №204050001/2014/006198, від 15.07.2014 року №/2014/010606 та від 18.07.2014 року №/2014/010815, є безпідставним.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги з приводу того, що декларантом у електронному інвойсі заявлено компанію "Емпаєр Тіз (ПВТ) ЛТД", як виробника чаю, однак згідно інформації зазначеному на офіційному сайті Шрі Ланки, названа компанія є експортером чаю, а також доводи з приводу знижки, відсутності у платіжному дорученні посилання на інвойс, відсутність відомостей щодо іноземного контрагента, то по - перше, названі доводи апеляційної скарги не були підставою для винесення спірного рішення. Під час перевірки правомірності винесення такого рішення, підлягають перевірці виключно ті підстави, які слугували основою для винесення такого рішення.

По- друге, у всіх товаросупровідних документах країни відправлення товарів, наданих позивачем до митного оформлення, виробником та/або відправником товару зазначено "Емпаєр Тіз (ПВТ) ЛТД" - Шрі Ланка, що відповідає умовам контракту № АRВ-01/03/13 від 01.03.2013.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "26" травня 2015 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Г.І. Майор

Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "АК ІНТЕРТРЕЙД ГРУП" пров.Робітничий,5,м.Рівне,33009

3- відповідачу/відповідачам: Рівненська митниця Міндоходів вул.Соборна,104,м.Рівне,33028

4-третій особі: - ,