Справа № 2-а-475/2010
Суддя: Чабаненко В. О.
Дата ухвалення: 2010-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 2-а-475/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2010 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Чабаненка В.О.,

при секретарі Шрейтер С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення.

У позові вказав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії і відповідно до ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян які постараждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року має право на пільги та компенсації в тому числі і на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Позивач звертався до Управління праці та соцзахисту населення виконкому Лубенської міської ради з проханням зробити йому перерахунок та виплатити недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення, на що отримав відмову, яку вважає неправомірною.

Прохає

- поновити йому пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, інтересів за період з 2004-2009 роки.

- стягнути з управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради недоплачену допомогу на оздоровлення, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії в сумі 12441,60грн. за 2004 - 2009р. включно.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав на їх задоволенні наполягає.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника, проти позовних вимог заперечують.

Представник відповідача - Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в судове засідання не з"явився, надав суду заперечення, в якому позовні вимоги позивача не визнає повністю, разом з тим прохає розглянути справу без своєї участі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено і не заперечується відповідачами, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії і відповідно до ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року має право на пільги та компенсації в тому числі і на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.7 ст. 48 вказаного Закону, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати допомоги.

Ст.ст. 8, 22 Конститутції України закріплюють принцип верховенства права та гарантованості конституційних прав і свобод, забороняє при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічна допомога на оздоровленням особам, які віднесені до 2 категорії учасників ліквідації аварії на ЧАЄС, виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат .

На протязі 2004, 2005 років позивач отримував щорічну допомогу на оздоровлення у розмірах значно менших, ніж передбачено чинним законодавством України. Допомога йому нараховувалась на підставі Постанови КМ України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З урахуваням вимог ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, позивач повинен був отримати щорічну допомогу на оздоровлення виходячи із сум мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Суд також встановив, що стягнення не донарахованої щорічної допомоги на оздоровлення з відповідача за 2006 рік не підлягає задоволенню, оскільки дія ч.4 ст. 48 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи „ була зупинена на 2006 рік ЗУ „Про Державний бюджет України за 2006 рік. Рішень Конституційного суду України щодо конституційності норми ЗУ „Про Державний бюджет України за 2006 рік не приймалося.

З 01.01.2007р. по 09.07.2007р. та з 01.01.2008р. по 22.05.2008р. розмір щорічної допомоги на оздоровлення, були встановлені певними нормами ЗУ «Про державний бюджет України на 2007рік» та «Про Державний бюджет України на 2008рік», відповідно. Як вбачається з матеріалів справи щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення позивачу виплачено за 2007р. - 19.06.2007р., а за 2008р. 12.05.2008р.

Таким чином, органи соціального захисту населення, здійснивши у зазначений період, виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах, встановлених ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007р.» та «Про Державний бюджет України на 2008р.», правомірно діяли на у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України. Отже з 01.01.2007р. по 09.07.2007р. та з 01.01.2008р. по 22.05.2008р. органи соцзахисту населення не мали повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах встановлених ст. 48 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи „, оскільки протягом цього часу положення базових законів не діяли.

Що стосується виплати не донарахованої щорічної допомоги за 2009 рік, суд виходить з наступного, відповідно до ст. 71 ЗУ „Про Державний бюджет України за 2009 рік Кабінету Міністрів України надано право в 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат , які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань , передбачених відповідними бюджетними програмами.

З наведеного вбачається, що ЗУ «Про державний бюджет України на 2009р.» не встановлює конкретний розмір соціальних виплат, а надає право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, розмір яких залежить від мінімальної заробітної плати. Отже, ЗУ «Про державний бюджет України на 2009р.» Кабінету Міністрів України надано права встановлювати розмір соціальних виплат, розмір яких визначено ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щорічна допомога на оздоровлення позивачу призначена та виплачується за 2009р. відповідно до Постанови Кабінету Мінімтрів України №562 від 12.05.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розмір нарахованої суми на оздоровлення за 2009р. проведено вірно, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.

Посилання відповідачів на пропущення позивачем річного строку звернення до суду не заслуговують увагу, оскільки позивач не відмовлявся від надання йому даної допомоги, отримував її частку, яку держава Україна виплачувала йому в порушення Конституції та Законів України, інтересу до належних йому сум не втратив, а також позовні вимоги щодо виплати недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення стосуються майнових прав позивача, на які строки давності не розповсюджуються.

Відповідно до Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна особа має право мирно володіти майном ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Позивач мав право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення на підставі ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та обгрунтоване сподівання на отримання такої допомоги в розмірі, визначеному ст. 48 цього Закону.

Позовні вимоги позивача щодо зобов'язання управління праці та соціального захисту населення виконкому Лубенської міської ради нарахувати недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на якого законодавством покладено такі повноваження.

Таким чином, із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.19, 22 Конституції України, ЗУ „Про Державний бюджет України за 2006 рік, ЗУ «Про державний бюджет України на 2009р.», ЗУ «Про державний бюджет України на 2007рік», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008рік», ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Постановою Кабінету Мінімтрів України №562 від 12.05.2005р. «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 8-11, 71, 86 , 160 163 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії за 2004, 2005р.р.

В іншій частині позовних вимог відмовити..

Судові витрати щодо сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Лубенського міськрайонного суду В.О. Чабаненко