Справа № 2-а-25/2010
Суддя: Кірімова О. М.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Братський районний суд Миколаївської області
Справа № 2А-25/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2010 року Братський районний суд

Миколаївської області

У складі: головуючої судді Кірімової О. М.,

при секретарі- Москаленко С.Л.

за участю прокурора Чуйкова К.Е.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.Братське справу за адміністративним позовом

ОСОБА_2

ДО

ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОГО КОМІТЕТУ УКРАЇНИ ОСОБА_3 РЕСУРСІВ У

БРАТСЬКОМУ РАЙОНІ МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Треті особи: начальник відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Братському районі Миколаївської області ОСОБА_4

Братський районний комітет профспілки працівників державних установ

Про скасування наказів, поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Братському районі Миколаївської області, треті особи: начальник відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Братському районі Миколаївської області ОСОБА_4, Братський районний комітет профспілки працівників державних установ, в якому просить визнати незаконними накази про накладення на нього дисциплінарних стягнень, поновити на роботі на посаді завідувача сектору державного земельного кадастру та реєстрації земель, стягнути із відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 січня 2010 року по день поновлення на роботі, середній заробіток за час затримки розрахунків при звільненні, 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 2000 грн. сплачених ним за надання правової допомоги.

Свої вимоги мотивував тим, що з 27 серпня 2002 року працював у відділі Державного комітету України із земельних ресурсів у Братському районі Миколаївської області на посаді завідувача сектору державного земельного кадастру та реєстрації земель та є державним службовцем.

З 12 січня 2010 року був звільнений із займаної посади на підставі п.3 ст. 40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку. Своє звільнення вважає незаконним, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та суду пояснив, що з 02 грудня 2002 року працює у відділі Державного комітету України із земельних ресурсів у Братському районі Миколаївської області. З 01 грудня 2009 року переведений на посаду завідувача сектору державного земельного кадастру та реєстрації земель.

Наказами № 1-д від 05 січня 2010 року та № 2-д від 11 січня 2010 року позивачу оголошено догани. ОСОБА_2 вважає, що вказані накази видані безпідставно, оскільки не містять змісту правопорушення.

Наказом № 2-К від 11 січня 2010 року позивача звільнено із займаної посади за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку. Зазначений наказ також вважає незаконним, оскільки він не містить факту скоєння проступку.

На підставі викладеного просив скасувати накази № 1-д від 05 січня 2010 року та № 2-д від 11 січня 2010 року, як незаконні та поновити на займаній посаді.

Крім цього просив суд стягнути з відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Братському районі Миколаївської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 січня 2010 року по день поновлення його на роботі.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, пояснив, що відповідачем з дня його звільнення, тобто з 12 січня 2010 року не проведено виплату всіх належних йому сум, тому просив стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку.

Суму моральної шкоди в 5000 грн. мотивував тим, що він був позбавлений коштів, що негативно вплинуло на матеріальне становище його сімї, він втратив душевний спокій, оскільки незаконне звільнення нанесло шкоди його діловій репутації.

Позивач також зазначив, що не отримав при звільнені трудової книжки, що ускладнює його подальше працевлаштування.

Просив суд стягнути з відповідача судові витрати.

Адвокат позивача підтримав заявлені вимоги ОСОБА_2 та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити позивачу в задоволенні вимог та суду пояснив, що підставою для винесення наказу № 1-д від 05 січня 2010 року про оголошення догани, стала негативна поведінка ОСОБА_2 при спілкуванні з керівником відділу. За систематичне невиконання обовязків, покладених правилами внутрішнього трудового розпорядку, наказом № 2-д від 11 січня 2010 року позивачу вдруге було оголошено догану. Однак зазначив, що помилково в наказах не відображені факти скоєного позивачем порушень. Щодо трудової книжки, то позивач отримав її при звільненні, але відмовився від підпису про її отримання про що мається акт. Вважає звільнення ОСОБА_2 законним, оскільки для такого були всі підстави. Також зазначив, що в звязку з відсутністю коштів, не було можливості вчасно провести розрахунки з позивачем при його звільненні.

В судовому засіданні начальник відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Братському районі Миколаївської області ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позову та пояснив суду, що ОСОБА_2 перебуваючи на посаді завідувача сектору державного земельного кадастру та реєстрації земель порушив присягу та правила поведінки державного службовця, а тому були всі підстави для його звільнення.

Голова Братського райкому профспілки працівників державних установ надав суду письмове повідомлення, яким зазначає, що підстав для звільнення ОСОБА_2 не має, останній повинен бути поновлений на роботі з оплатою за час вимушеного прогулу. Крім того, роботодавцем при звільненні позивача, грубо порушена ст.. 43 Кодексу законів про працю України.

В судовому засіданні прокурор пояснив, що дійсно при звільненні позивача, мали місце порушення трудового законодавства, а тому позовні вимоги останнього є обґрунтованими. При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 завданої моральної шкоди, просив суд врахувати той факт, що грошові кошти будуть стягуватись із державного бюджету, яким передбачено цільове їх використання.

Вислухавши пояснення позивача, його адвоката, представника відповідача, третю особу: начальника відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Братському районі Миколаївської області ОСОБА_4П, врахувавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази в їх сукупності та які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Факт трудових відносин між позивачем та відповідачем підтверджується сторонами та не заперечується.

Згідно наказу №16 від 02.12.2002 року ОСОБА_2 призначено спеціалістом по Братському районному відділу земельних ресурсів ( а.с.27,50) Наказом № 9 від 30.07.2004 року останній переведений на посаду головного спеціаліста відділу земельних ресурсів ( а.с.51) Наказом № 2-К від 05.09.2007 року позивача призначено на посаду головного спеціаліста відділу земельних ресурсів у Братському районі ( а.с.52) Наказом № 2-К від 05.09.2008 року ОСОБА_2 призначено на посаду завідувача сектору державного земельного кадастру, використання, землеустрою, охорони, оцінки та ринку земель відділу Держкомзему у Братському районі ( а.с.53) З 01.12.2009 року ОСОБА_2 наказом № 6-К переведено на посаду завідувача сектору державного земельного кадастру та реєстрації земель Відділу Держкомзему у Братському районі ( а.с.54)

Наказом № 1-д від 05 січня 2010 року ОСОБА_2 оголошена догана (а.с. 30)

Відповідно до ОСОБА_1 від 05 січня 2010 року (а.с.29) ОСОБА_2 не надав письмового пояснення щодо порушення ним трудової дисципліни, що й стало приводом видання наказу № 1-д від 05 січня 2010 року.

Згідно доповідної записки заступника начальника відділу Держкомзему ( а.с.28) від 11.01.2010 року, ОСОБА_2 не виконав доручення щодо наказу Головного управління Держкомзему у Миколаївській області № 30-в від 27.03.2009 року. Суд зазначає, що доповідна не містить самого змісту та суті невиконання наказу.

Наказом № 2-д від 11 січня 2010 року ОСОБА_2 оголошена догана (а.с. 32)

Відповідно до ОСОБА_1 від 11 січня 2010 року (а.с.31) ОСОБА_2 не надав письмового пояснення щодо порушення ним трудової дисципліни, що й стало приводом видання наказу № 2-д від 11 січня 2010 року

Наказом № 2-К від 11 січня 2010 року ОСОБА_2 звільнено із займаної посади з 12 січня 2009 року відповідно до п.3 ст. 40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, дата звільнення правильною є з 12 січня 2010 року, а не „2009 року, що є помилкою.

Як видно із наказів № 1-д від 05 січня 2010 року та № 2-д від 11 січня 2010 року, вони не містять самого факту вчинення позивачем порушення, не зазначено підстави винесення таких наказів. Вказане також підтверджується Листом територіальної державної інспекції праці ( а.с.22-23)

Аналізуючи системність спірних документів, то видно, що спочатку відповідачем видавались накази № 1-д від 05 січня 2010 року та № 2-д від 11 січня 2010 року, а потім складались ОСОБА_1 від 05 січня 2010 року та від 11 січня 2010 року з посиланням на ці накази.

Оскільки зміст зазначених наказів однаковий, суд вважає, що відповідачем порушено норму ст.. 149 Кодексу законів про працю України, яка передбачає, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення.

Тому суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання наказів № 1-д від 05 січня 2010 року та № 2-д від 11 січня 2010 року незаконними та їх скасування, підлягають задоволенню.

Згідно копії книги руху трудових книжок ( а.с.47-49) та ОСОБА_1 ( а.с.33), позивач отримав на руки трудову книжку з внесеними записами про його звільнення, однак останній відмовився проставити свій підпис в документах про її отримання.

В силу ст.. 43 Кодексу законів про працю України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.3 ст. 40 цього Кодексу, на підставі якого звільнено позивача, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу.

Відповідно до ст.. 39 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності із змінами та доповненнями, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової, членом якої є працівник, розглядає у пятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Згідно листа ( а.с.20,25, 56) ОСОБА_2 був членом профспілкової організації відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Братському районі.

Первинна профспілкова організація відділу Держкомзему у Братському районі входить до складу Братського районного комітету профспілки працівників державних установ району. Письмове подання від роботодавця про розірвання трудового договору з ОСОБА_2 до районного комітету профспілки працівників державних установ не надходило.

Як видно із вищевикладеного, звільнення позивача є незаконним, тому його вимоги в частині поновлення на роботі на посаді завідувача сектору державного земельного кадастру та реєстрації земель відділу Держкомзему у Братському районі, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесені рішення про поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік.

При обчисленні середнього заробітку слід керуватися Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 ( із подальшими змінами)

Середній заробіток визначається з урахуванням заробітної плати позивача за останні два місяці роботи що складає 1842,27 грн.., та підтверджується довідкою (а.с. 61). Час вимушеного прогулу з 13 січня 2010 року по час розгляду справи складає 2 місяці 15 днів. Середній заробіток за цей час становить 5000,45 грн.. ( обчислено без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів).

Отже, вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12 січня 2010 року по день поновлення на роботі в сумі 5000 грн. 45 коп. підлягають задоволенню

В силу ст.. 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини підприємства, установи, організації звільненому працівникові сум, що належать в день звільнення, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь період затримки по день фактичного розрахунку.

Так як ОСОБА_2 звільнився 12 січня 2010 року, а фактичний розрахунок з ним згідно довідки ( а.с. 68) проведено 29 січня 2010 року, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню за період 13 днів

Згідно довідки ( а.с. 61) середній заробіток позивача складав 1842,27 грн., а тому на його користь підлягає стягненню 1140 грн..49 коп.. ( обчислено без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів)

( 1842,27 : 21 день х 13 днів)

У звязку із порушенням трудових прав позивача, відповідно до ст.. 237-1 Кодексу законів про працю України з відповідача на його користь слід стягнути відшкодування за моральну шкоду, з врахуванням істотності порушення та вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, достатнім розміром якого буде грошова сума у розмірі 300 грн.

Відповідно до ст.. 90 КАС України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн. на покриття витрат за надання йому правової допомоги ( а.с.10-11)

В силу п.4 ч.1 ст. 367 ЦПК України, у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого робітника, суд допускає негайне виконання судового рішення.

Крім того, згідно зі ст.. 87 КАС України, суму судового збору у розмірі 8 грн.50 коп., відповідно, слід покласти на відповідача.

А тому, на підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 159, 161,162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 Вікторовича ДО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОГО КОМІТЕТУ УКРАЇНИ ОСОБА_3 РЕСУРСІВ У БРАТСЬКОМУ РАЙОНІ МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, треті особи: начальник відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Братському районі Миколаївської області ОСОБА_4, Братський районний комітет профспілки працівників державних установ про скасування наказів, поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Скасувати накази відділу Держкомзему у Братському районі Миколаївської області № 1-д від 05 січня 2010 року та № 2-д від 11 січня 2010 року, як незаконні.

Поновити ОСОБА_2 на посаді завідувача сектору державного земельного кадастру та реєстрації земель відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Братському районі з 12 січня 2010 року.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі.

Стягнути з відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Братському районі Миколаївської області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу 5000 грн. 45 коп.., 1140 грн..49 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільнені ( обчислено без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів), 300 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та 2000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з відділу Державного комітету України із земельних ресурсів у Братському районі Миколаївської області на користь держави р/р 0082, банк УДК в Миколаївській області МФО 826013, код 20889949 - 8 грн..50 коп. судового збору

Заява про апеляційне оскарження постанови Братського районного суду Миколаївської області подається протягом десяти днів з дня її проголошення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Братського

районного суду ОСОБА_5