Справа № 820/2844/15
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 р.Справа № 820/2844/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Пянової Я.В.

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2015р. по справі № 820/2844/15

за позовом ОСОБА_1

до Вищої Кваліфікаційно-Дисциплінарної Комісії Адвокатури , Кваліфікаційно-Дисциплінарної Комісії Адвокатури Харківської області

про визнання незаконними та скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Вищої Кваліфікаційно-Дисциплінарної Комісії Адвокатури (далі - відповідач 1), Кваліфікаційно-Дисциплінарної Комісії Адвокатури Харківської області (далі - відповідач 2), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд: визнати незаконними та скасувати рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-Дисциплінарної Комісії Адвокатури Харківської області від 09 липня 2013 року і від 24 червня 2014 року та рішення № ІІ-007/2015 р. Вищої Кваліфікаційно-Дисциплінарної Комісії Адвокатури від 19 лютого 2015 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність оскаржуваної постанови положенням ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в частині законності та обґрунтованості.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, проте постанова суду підлягає скасуванню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.04.2013 року Червонозаводським судом м. Харкова було винесено окрему постанову у відношенні адвоката ОСОБА_1 в рамках розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2

Рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 09.07.2013 року, на підставі вказаної окремої постанови, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення попередження (а.с. 65-67).

Підставою для його прийняття стала систематична неявка адвоката ОСОБА_1 представника обвинуваченого, в судові засідання по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.3 ст.15, ч.2 п.1 ст. 115 КК України, за подання відповідних заяв про перенесення розгляду справи з підстав зайнятості в інших справах, що документально не підтверджені.

Тобто, кваліфікаційним органом було встановлено порушення адвокатом ст.21 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність та Правил адвокатської етики.

Також, на адресу КДКА Харківської області надійшла скарга судді Красноградського районного суду Харківської області Дудченко В.О., в якій було зазначено, що в його провадженні перебувала кримінальна справа відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286 КК України, по якій потерпілу сторону представляв адвокат ОСОБА_1 Розгляд даної справи неодноразово відкладався за телефонограмами ОСОБА_1 за різних причин, проте на підтвердження котрих позивачем не було надано доказів. При цьому, всі дати судових засідань узгоджувались з адвокатом.

На підставі даної скарги, рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 24.06.2014 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 6 місяців (а.с. 6-9).

Причинами обрання такого виду дисциплінарного стягнення було вказано систематичні порушення правил адвокатської етики вчинення проступку повторно, протягом року, а також невиконання позивачем вимог ч.3 ст. 17 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, оскільки адвокат ОСОБА_1, вийшов зі складу юридичної консультації Фрунзенського району № 1, не повідомив раду адвокатів регіону про нову адресу свого робочого місця.

Позивач, не погодившись з рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 24.06.2014 року, подав відповідну скаргу до Вищої Кваліфікаційно-Дисциплінарної Комісії Адвокатури (а.с. 26-27).

В даній скарзі адвокат ОСОБА_1 просив рішення від 24.06.2014 року ДП КДКА Харківської області скасувати, а дисциплінарне провадження закрити.

За результатами розгляду скарги позивача, Вищою Кваліфікаційно-Дисциплінарною Комісією Адвокатури 19.02.2015 року винесено рішення № ІІ-007/2015, яким останню було задоволено частково. Змінено мотивувальну частину рішення ДП КДКА Харківської області від 24.06.2014 року. В частині визначення міри дисциплінарного покарання відповідне рішення залишено без змін (а.с.10-13).

Ключовим моментом при винесенні рішення № ІІ-007/2015 від 19.02.2015 року стала доведеність факту вчинення адвокатом ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який вчинено повторно, протягом року.

Позивач, не погодившись з вказаними рішеннями кваліфікаційних органів адвокатури, звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі при прийнятті рішень діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Проте, на думку колегії суддів, до такого висновку суд першої інстанції дійшов в порушення норм процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В свою чергу, у відповідності до частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, згідно з положеннями частин 1, 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Публічна служба, за визначенням пункту 15 частини 1 статті 3 КАС України - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 5 липня 2012 року № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (в редакції, чинній на час винесення спірних рішень, далі Закон № 5076-VІ).

За правилами частини першої статті 5 цього Закону адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб.

При цьому, згідно пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VІ адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Частиною першою статті 50 Закону № 5076-VІ встановлено, що кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури підконтрольна та підзвітна конференції адвокатів регіону.

За змістом абзацу 1 частини 1 статті 47 конференція адвокатів регіону є вищим органом адвокатського самоврядування в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, адреса робочого місця яких знаходиться відповідно в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі та відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України.

За визначенням пункту 3 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VІ адвокатське самоврядування - гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави колегії суддів для висновку про те, що кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури не є суб'єктом владних повноважень, не здійснює владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а адвокатська діяльність не є публічною службою у розумінні пункту 15 частини 1 статті 3 КАС України.

За таких обставин, оскільки позивач не є особою, що проходить публічну службу, чи має намір проходити таку службу, а кваліфікаційна-дисциплінарна комісія адвокатури, не є суб'єктом владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, даний спір не носить ознак публічно - правового і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у цій справі підлягає закриттю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Також, на виконання вимог частини 2 цієї ж статті, колегія суддів роз'яснює позивачу, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Вказана позиція узгоджується з судовою практикою Вищого адміністративного суду України (ухвала від 19.05.2015 року по справі № К/800/14689/13, ухвала від 26.05.2015 року по справі № К/800/57695/14).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права зумовлює необхідність скасування судового рішення.

Керуючись п. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2015р. по справі № 820/2844/15 скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої Кваліфікаційно-Дисциплінарної Комісії Адвокатури , Кваліфікаційно-Дисциплінарної Комісії Адвокатури Харківської області про визнання незаконними та скасування рішень закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 29.07.2015 р.