Справа № 2217/464/12
Суддя: Бурлак Г. І.
Дата ухвалення: 2012-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2217/464/12
Провадження № 2-а/2217/26/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2012 року. Суддя Теофіпольського районного суду Хмельницької області Бурлак Г. І. розглянувши у порядку скороченого провадження справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Теофіпольському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2006 року по 01.08.2008 року, з 01.04.2009 року по 31.12.2010 року, мотивуючи її тим, що вона має статус дитина війни, однак відповідач в супереч вимог Закону України Про соціальний захист дітей війни не виплачує їй соціальну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідач заперечення на позов не подав.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач просить суд зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30%, починаючи з 01.01.2006 року по 01.08.2008 року, з 01.04.2009 року по 31.12.2010 року . До суду позивач звернувся 25.01.2011 року.

Відповідно ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині до 25.07.2010 року необхідно залишити без розгляду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивачу на 2 вересня 1945 року не виповнилося 18 років, а тому на неї поширюється дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у тому числі положення ст. 6 цього Закону відповідно якої, вона має право на отримання щомісячної соціальної допомоги. Вказані обставини підтверджуються копіями паспорту та пенсійного посвідчення з відміткою дитина війни

Враховуючи зазначений статус позивача, вона, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Зі змісту ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога що виплачується замість пенсії підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

В п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни викладено у наступній редакції дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасника війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 1рп/2008 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.. 65 розділу 1. Пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту Закону про Державний бюджет України) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку із правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, є остаточним і не може бути оскаржене.

Аналіз зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України приводить суд до висновку про те, що з 22 травня 2008 року Управління Пенсійного фонду України у Теофіпольському районі повинно було нараховувати і виплачувати позивачам доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 1 січня 2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність та не підлягає застосуванню. Отже, відповідач, з 22 травня 2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати виплату позивачам доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За чинним законодавством України, розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

З огляду на викладене суд вважає необгрунтованим відповідачем застосування положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений абзацом 1 частини 1 ст. 28 зазначеного Закону застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно із цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни».

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2002 року за № 121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймаються управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», покладено на Управління Пенсійного фонду України у Теофіпольському районі, тобто за місцем проживання позивача.

Пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного Фонду України в районах, містах і районах у містах, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року за № 8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України підвідомчими, відповідно, головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням - забезпечення призначення та виплати пенсії.

Отже, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплат до пенсії, яка передбачена Законом України «Про соціальний захист дітей війни, покладено на органи Пенсійного фонду України.

Відповідно ч.1 ст 90 КАС України, витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони.

Згідно рахунку №25 від 18.01.2011 року, квитанції №14 від 18.01.2011 року, акту прийому-передачі від 18.01.2011 року, позивач оплатив послуги адвоката ОСОБА_2 в розмірі 300 грн., таким чином, згідно ч.1 ст 94 КАС України, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 300 грн судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 22, 46, 64, ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст. ст. 3. 6, Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року про визнання неконституційними окремих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", ст. 183-2, 256 КАС України, районний суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Теофіпольському районі про стягнення недоплаченої державної соціальної допомоги дітям війни задовольнити .

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного Фонду України в Теофіпольському районі щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної державної допомоги дітям війни з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 25.07.2010 року по 31.12.2010 року.

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Теофіпольському районі нарахувати та виплачувати на користь ОСОБА_1 недоплачену щомісячну державну 30% соціальну допомогу, передбачену ст 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з 25.07.2010 року по 31.12.2010 рік.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 300 грн судових витрат на правову допомогу.

В іншій частині позов залишити без розгляду.

Постанова підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: Г. Бурлак