Справа № 2а/1570/10247/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року м. Київ К/800/2700/13

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Вербицька О.В. Маринчак Н.Є.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби (далі - Інспекція)

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2012

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012

у справі № 2а/1570/10247/2011

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юг" (далі - Товариство)

до інспекції

про визнання неправомірними дій та скасування податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання неправомірними дій Інспекції щодо складання акта від 01.11.2011 № 998/23-20982731 «Про результати планової виїзної перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010 по 30.06.2011, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 по 30.06.2011» та про скасування податкових повідомлень-рішень від 14.11.2011 № /0, № /0 та № /0.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012, позов задоволено частково; податкові повідомлення-рішення від 14.11.2011 № /0 та № /0 скасовано з мотивів їх протиправності; в решті позову відмовлено.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати оскаржувані судові акти попередніх інстанцій та повністю відмовити у позові, посилаючись на невідповідність висновків судів вимогам чинного законодавства та дійсним обставинам справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог виходячи з такого.

Як встановили суди, Інспекцією було проведено планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010 по 30.06.2010, валютного та іншого законодавства за той самий період, оформлену актом від 01.11.2011 № 998/23-20982731.

Під час цієї перевірки Інспекцією зроблено висновок, зокрема, про завишення платником задекларованих валових витрат на 905 839 грн. внаслідок включення до їх складу вартості винограду у кількості 374 830 кг, нібито поставленого відкритим акціонерним товариством «Грона» (далі - ВАТ «Грона») за податковою накладною від 30.11.2010 № 3/11; за твердженням Інспекції, з огляду на технологічні властивості, терміни зберігання та правила збору і переробки винограду на виноматеріали зазначений товар не міг бути поставлений позивачеві у вказаному обсязі протягом одного дня; до того ж, відповідач посилається на неподання платником доказів транспортування товару, його прийняття за кількістю та якістю у процесі виконання цих операцій, а також платіжних документів на підтвердження факту оплати товару. Наведені обставини стали підставою й для виключення Інспекцією з податкового обліку Товариства ПДВ у сумі 181 167,83 грн., пред'явленого до сплати постачальником у ціні поставленого винограду.

До того ж, Інспекція не визнала право позивача на податковий кредит з ПДВ у сумі 66 128 грн. за операціями з придбання виноматеріалу етилового у рамках правовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «Старокозацький винзавод» з причин банкрутства цього постачальника та невідображення ним відповідної суми податку у складі податкових зобов'язань.

Крім того, у розділі 3.2.2 акта перевірки викладено висновок Інспекції про протиправне включення платником до податкового кредиту сум ПДВ за податковими накладними, складеними у минулих звітних періодах, які вже були перевірені контролюючим органом, та про завищення платником податкового кредиту на 7068 грн. за операціями з придбання горілки у товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрія-Бліг» у зв'язку з непроведенням у податковому обліку Товариства коригування за наслідками зменшення суми компенсації вартості товару на користь постачальника.

Наведені обставини стали підставою для прийняття Інспекцією податкових повідомлень-рішень:

від 14.11.2011 № /0, за яким Товариству збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на 283 075 грн. (у тому числі на 226 460 грн. за основним платежем та на 56615 грн. за штрафними санкціями);

від 14.11.2011 № /0 про нарахування позивачеві грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 477 552,50 грн. (у тому числі 382 042 грн. за основним платежем та 95 510,50 грн. за штрафними санкціями).

По епізоду за господарськими операціями позивача з ВАТ «Грона» суди встановили, що на виконання договору від 08.02.2010 № 4/02 протягом вересня-листопада 2010 названий контрагент виконував регулярні поставки товару (винограду) позивачеві; виконання цих операцій засвідчено видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, а також виписаною постачальником зведеною податковою накладною від 30.11.2010 № 3/11.

За правилами підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (який діяв на час виконання розглядуваних операцій) податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). У разі коли частка товару (робіт, послуг) не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби України, та враховується у визначенні загальних податкових зобов'язань.

У той же час пунктом 17 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 № 165, передбачено, що у разі здійснення поставки товарів (послуг), поставка яких має безперервний або ритмічний характер при постійних зв'язках із покупцем, покупцю може бути виписана зведена податкова накладна, виходячи із визначеної у договорі періодичності оплати поставленої продукції (1 раз на п'ять днів; 1 раз на десять днів тощо), але не рідше одного разу на місяць і не пізніше останнього дня місяця. При цьому до зведеної податкової накладної обов'язково додається реєстр товаротранспортних накладних чи інших відповідних супроводжувальних документів, згідно з якими здійснено поставку товарів (послуг).

З огляду на наведені положення податкового законодавства суди, встановивши ритмічність поставок товару у рамках взаємовідносин позивача з ВАТ «Грона», цілком об'єктивно погодилися з правомірністю формування платником податкового кредиту на підставі зведеної податкової накладної за наявності товарно-супровідних документів, якими оформлено ці поставки. При цьому суди об'єктивно відхилили посилання Інспекції на відсутність факту оплати придбаного товару позивачем, позаяк положення пунктів 7.4, 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» не пов'язують право платника на податковий кредит з оплатою придбаних товарів (робіт, послуг).

Суди обґрунтовано відхилили і доводи Інспекції епізоду, пов'язаному з формуванням платником податкового кредиту за операціями з товариством «Старокозацький винзавод». Адже з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника податків у податковому праві подальше банкрутство постачальника та невиконання ним податкового обов'язку з декларування та сплати ПДВ до бюджету не впливає на право покупця на податковий кредит. Платник не наділений повноваженнями з контролю за відображенням його контрагентами у податковій звітності операцій по реалізації товарів (виконанню робіт, послуг) та їх оплаті, а також за сплатою ними податку до бюджету і поданням до податкового органу будь-яких документів, а тому не може зазнавати негативних наслідків за діяння інших платників, які перебувають поза сферою його контролю та впливу.

Оскільки будь-яких обставин, з якими чинне податкове законодавство пов'язує необґрунтованість податкової вигоди (як-от фіктивний характер операцій, їх непідтвердженість необхідними первинними документами, відсутність самостійної ділової мети, облік операцій не у відповідності з їх дійсним економічним змістом, узгодженість дій постачальника та покупця з метою перенесення податкового навантаження на особу, яка не виконує податкових зобов'язань, тощо) перевіркою не встановлено, то підстави для висновку про завищення Товариством податкового кредиту за розглядуваними операціями відсутні.

Як встановили суди, висновок перевірки про невиконання позивачем коригування податкового кредиту у податковій звітності за фактом зменшення постачальником (товариством з обмеженою відповідальністю «Олександра-Бліг») податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із зміною компенсації вартості поставленого товару (горілки) спростовується поданим позивачем розрахунком коригування сум ПДВ до податкової декларації за жовтень 2010 року, згідно з яким Товариством зменшено податковий кредит по цьому контрагенту на 7068 грн.

Правильною є і надана судами правова оцінка по епізоду, пов'язаному з включенням Товариством до податкового кредиту сум ПДВ за податковими накладними, виписаними у минулих звітних періодах, позаяк зі змісту пунктів 7.4, 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (які на час виникнення спірних правовідносин визначали порядок формування податкового кредиту) не вбачається заборони на реалізацію платником права на податковий кредит поза межами періоду виписки податкової накладної постачальником. Таке право не залежить і від факту перевірки податковим органом відповідних податкових періодів.

З урахуванням викладеного суди цілком об'єктивно задовольнили позов Товариства у відповідній частині, скасувавши зазначені податкові повідомлення-рішення.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог судові акти зі спору учасниками провадження в касаційному порядку не оскаржуються, у зв'язку з чим відсутні підстави для надання правової оцінки відповідним висновкам судів.

Оскільки у розглядуваній справі норми матеріального права було правильно застосовано судами, а їх висновки відповідають установленим у справі обставинам та наявним у ній доказам, то підстави для скасування оскаржуваних судових актів та задоволення касаційних вимог відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 231 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби відхилити.

2. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012 у справі № 2а/1570/10247/2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:О.В. Вербицька
Н.Є. Маринчак