Справа № 804/3015/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"24" липня 2015 р. справа № 804/3015/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної міграційної служби України на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у справі № 804/3015/15 за позовом Громадянина Демократичної Соціалістичної Республіки ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України, третя особа: Головне управління державної Міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у справі № 804/3015/15 задоволено клопотання представника позивача про зупинення провадження та заяву про забезпечення доказів в адміністративній справі. З Посольства Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланки в Україні витребувано певну інформацію стосовно громадян Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланки ОСОБА_3 та його батька - ОСОБА_5, та зупинено провадження по справі.

Відповідачем подано на вказане рішення суду апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині витребування інформації про ОСОБА_3 з Посольства Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланки в Україні, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів в справі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що відповідно до ч.1 ст.7 Закону «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника. Відомості, що подаються заявником, інформація про факт подання заяви про визнання особою, яка має право на захист в Україні, є конфіденційною інформацією (абз. 2, ч.3, ст.10 Закону).

Сторони в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

До суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника відповідача - Лепши М., яким представник просить розгляд справи перенести у зв'язку з його відпусткою.

Відповідно до вимог ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до ст. 120 КАС України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

20.02.2015 року Громадянин Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_3 звернувся з позовом до Державної міграційної служби яким просив визнати неправомірним Рішення Державної міграційної служби України від 31.01.2015 року № 22-15 про відмову у визнанні біженцем або особою, котра потребує додаткового захисту та скасувати його.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції представник позивача подав клопотання про зупинення провадження у справі та заяву про забезпечення доказів, а саме витребування інформації з Посольства Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланки в Україні щодо належності позивача - громадянина Демократичної соціалістичної республіки Шрі-Ланки ОСОБА_3 до складу політичної партії «Peoples Liberation Front (JVP)»; належності батька позивача громадянина Демократичної соціалістичної республіки Шрі-ланка ОСОБА_5 до складу політичної партії «Peoples Liberation Front (JVP)»; щодо наявності відкритих кримінальних проваджень на території Демократичної соціалістичної республіки Шрі-Ланки щодо позивача - громадянина Демократичної соціалістичної республіки Шрі-Ланка ОСОБА_3; щодо наявності відкритих кримінальних проваджень на території Демократичної соціалістичної республіки Шрі-Ланка щодо батька позивача громадянина Демократичної соціалістичної республіки Шрі-Ланка ОСОБА_5; щодо можливих політичних переслідувань членів політичної партії «Peoples Liberation Front (JVP)», у тому числі ОСОБА_5, ОСОБА_3.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання про забезпечення доказів, керувався положеннями ст.ст. 74, 75 Кодексу адміністративного судочинства України та виходив з того, що позивач самостійно отримати вказану вище інформацію не має можливості, а наявність таких письмових доказів необхідна для обґрунтування позовних вимог позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 11 КАС України визначено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ст.74 КАС України, суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом письмових або речових доказів, у тому числі за місцем їх знаходження.

Підтвердження обґрунтованості побоювань переслідування (через інформацію про можливість таких переслідувань у країні походження біженця) можуть отримуватися від особи, яка шукає статусу біженця, та незалежно від неї - з різних достовірних джерел інформації, наприклад, із резолюцій Ради Безпеки ООН, документів і повідомлень Міністерства закордонних справ України, інформації, зібраної та проаналізованої Державною міграційною службою України, Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців, Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 вересня 2011 року № 649, інших міжнародних, державних та неурядових організацій, із публікацій у засобах масової інформації.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на положення ст.7 Закону, оскільки норми зазначеної статті регулюють відносини між біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту ( в даному випадку - відповідача) та не стосуються процесуальної діяльності адміністративного суду.

Крім того, позивач бажає витребування відносно нього та його батька вказаної інформації, наполягає на цьому, оскільки від такої інформації безпосередньо залежить встановлення йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. Проте, самостійно вказану інформацію отримати він не має можливості.

Що стосується посилань апелянта на окремі положення «Консультаційного висновку по правилам дотримання конфіденційності інформації про притулок» представництва Управління Верховного комісара Організації Об'єднаних Націй у справах біженців в Японії від 31.03.2005 року (далі по тесту - Висновок), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.8 Висновку органи влади повинні заздалегідь отримати письмову згоду шукачів притулку на перевірку їх особистих даних в країні походження. Якщо шукач притулку вважає, що в країні походження можна отримати переконливе свідоцтво в його або її користь, і що це свідчення можна отримати, тільки розкривши певні особисті дані такої особи, він чи вона може час від часу звертатися до органів влади країни притулку з проханням про допомогу в отриманні такого свідоцтва.

Оскільки витребування судом першої інстанції інформації з Посольства Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланки в Україні щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_3 має значення для правильного вирішення справи та її було здійснено за заявою представника позивача, який відповідно до договору про надання правової допомоги уповноважений позивачем подавати такі заяви, колегія суддів вважає правомірним рішення суду першої інстанції щодо витребування такої інформації.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасована чи змінена з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, підстави для скасування постановленого по справі судового рішення відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 74, 75, 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у справі № 804/3015/15 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у справі № 804/3015/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Судді: М.М.Гімон

С.Ю.Чумак