Справа № 2а/0470/8795/11
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2011 р. Справа № 2а/0470/8795/11

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 < Текст >
при секретаріОСОБА_3
за участю:
представника позивача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_1 адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про скасування постанови ВП № 26637098 від 06.07.2011 року, -

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в якому просить скасувати Постанову від 06 липня 2011 року ВП № 26637098 Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст. ст. 6, 18, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 13 Цивільного кодексу України порушенням відповідачем вимог чинного законодавства при винесенні постанови від 06.07.2011 року ВП № 26637098 про накладення арешту на кошти, що належать ОСОБА_5 та містяться на депозитних рахунках в Філії ПАТ КБ «Надра».

При цьому позивач зазначає, що, як вбачається з вступної частини оскаржуваної постанови, документом, згідно з яким видано постанову, є виконавчий напис нотаріуса, проте в резолютивній частині вказано, що постанова видана на підставі рішення суду, та не вказано якого саме рішення. Між позивачем та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір від 14.05.2008 року, відповідно до якого їй було надано кредит в сумі 200000 дол. США. В якості забезпечення за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_5 було укладено договір поруки. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2011 року було стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 солідарно 1717012,67 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Дане рішення оскаржується ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в апеляційному суді. На думку позивача, оскаржувана постанова винесена з метою унеможливлення виконання рішення Жовтневого районного суду від 30.03.2011 року та отримання банком коштів за кредитним договором. Крім того, стягувач ОСОБА_7 знаходиться у родинних звязках з боржниками, про що свідчить однакове місце мешкання стягувача та боржників. Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2011 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 29.07.2011 року. У судовому засіданні, відкритому 29.07.2011 року, розгляд справи відкладався.

Судовий розгляд адміністративної справи здійснювався з повним фіксуванням судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу "Камертон".

У судове засідання зявився представник позивача, представник відповідача в судове засідання не зявився, про розгляд даної справи повідомлений належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити його з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 19.08.2011 року представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважаючи, що державний виконавець діяв у відповідності до законодавства. При цьому позивач з посиланням на статтю 181 КАС України просив позов залишити без розгляду, мотивуючи тим, що оскільки позивач не є стороною виконавчого провадження, а також не є особою, що залучена до проведення виконавчих дій, то він є неналежним позивачем та не має права подати позов на дії відповідача.

Розглянувши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За змістом частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Оскільки чинним законодавством не встановлено порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, ухвалених (вчинених) під час примусового виконання виконавчих написів нотаріуса, то такі справи належать до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності зі статтею 52 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт.

Судом встановлено, що головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_8 було винесено постанову від 06.07.2011 року про арешт коштів боржника.

Як вбачається із змісту вказаної постанови, вона була винесена при примусовому виконанні виконавчого напису № 118 від 20.05.2011 року, вчиненому приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суми боргу у розмірі 3030000 грн.

Зазначеною постановою було накладено арешт на кошти у межах суми 83196,30 євро, що належать одному з боржників, а саме: ОСОБА_5 та містяться на рахунках:депозитний рахунок № 1224713 та депозитний рахунок № 1266939 в Філії ПАТ «КБ «Надра»ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи, між ВАТ Комерційний банк «Надра»та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір від 14.05.2008 року № 822790/МБ, предметом якого є надання банком позичальнику грошових коштів в сумі 200000 дол. США.

У відповідності з п. 3.1. вказаного кредитного договору в забезпечення зобовязань по договору позичальник передає в заставу нежиле приміщення згідно договору іпотеки № 822790/МБ-31 та дорожньо-транспортний засіб, згідно договору застави № 822790/МБ-32.

Також між ВАТ Комерційний банк «Надра»(Кредитор) та ОСОБА_5 (Поручитель) було укладено договір поруки від 13.05.2008 року, у відповідності з яким Поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання ОСОБА_6 зобовязань, що витікають з Кредитного договору № 822790/МБ від 13.05.2008 року.

Конституційний Суд України в Рішенні від 25.11.1997 року № 6-зп "Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України" зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

З огляду на викладене посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на норми статті 55 Конституції України є безпідставним оскільки вони стосуються прав людини і громадянина, а позивач є юридичною особою.

Водночас, статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У відповідності зі статтею 181 КАС України, якою встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтями 7, 8 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" визначено, що учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання. Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Також статтею 54 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Крім того, у відповідності зі статтею 60 вказаного закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Із системного аналізу вказаних норм права вбачається, що суб'єктний склад сторін у справах, що стосуються рішення, дій чи бездіяльності виконавчої служби, становлять учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця), особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, заставодержатель заставленого майна, а також особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові.

Зважаючи на те, що позивач не є учасником виконавчого провадження, не є особою, яка була залучена до проведення виконавчих дій, не є заставодержателем та власником коштів, на які накладено арешт, то він не є особою, якій процесуальним законом надано право звернення до адміністративного суду з позовом про скасування рішення державного виконавця про накладення арешту на кошти, що належать божникові у виконавчому провадженні.

За таких обставин позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 3, 17, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі 31.08.2011 р.

Суддя < (підпис) > < Текст > < Список > < Список > < Список >ОСОБА_2 < Текст > < ПІБ Судді > < ПІБ Судді >