Справа № 2-а-717/10
Суддя: Ільченко Н. А.
Дата ухвалення: 2010-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а 717/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2010 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Башкіровій О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м.Одеси про визнання відмови у виплаті щомісячної надбавки як дитині війни безпідставною та про зобовязання вчинити певні дії;

ВСТАНОВИВ :

15 липня 2009 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси (далі УПФ) про визнання відмови у виплаті підвищення до пенсії як дитині війни безпідставною та про зобовязання здійснити нарахування і виплату підвищення до пенсії як дитині війни з січня 2006 року по грудень 2008 року в сумі 3 900,00 грн.

Водночас позивач просить поновити йому строк звернення до суду з даним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він належить до соціальної групи дітей війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік, Законом України „Про державний бюджет України на 2007 рік та Законом України „ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, але відповідач, у порушення вищевказаного Законів, перерахунок його пенсії не здійснив.

Позивач і представник відповідача просили розглянути справу за їх відсутності, про що подали адресовані суду свої письмові заяви, які приєднані судом до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, дитиною війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, який набув чинності з 01 січня 2006 року, має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.15 Положення про Пенсійний фонд України обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача покладено на управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси.

У 2006 2007 роках позивач не отримував підвищення до пенсії у відповідності до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році позивач отримував підвищення до пенсії як дитина війни у розмірі : з 01.01.2008 року 47 грн., з 01.04.2008 року 48,10 грн., з 01.07.2008 року 48,20 грн., з 01.10.2008 року 49,8 грн.

Своїм листом від 09.07.2009 року відповідач відмовив позивачу у здійсненні нарахування, перерахунку та виплати підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком з 01.01.2006 року.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни № 2195-ІV від 18.11.2004 року (набрав чинності з 01.01.2006 року) зі змінами на 09.07.2007 рік, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлений ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058 від 09.07.2003 року у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому ч.3 ст.28 цього Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим Законом.

Суд вважає, що при обчисленні надбавки до пенсії, встановленої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, може бути застосовано ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для обрахування пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ст.7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України.

Відсутність у державному бюджеті коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни являється ситуацією правової невизначеності стосовна джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена надбавка, що не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом.

Реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, отже посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги.

Відповідно до ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийняття нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, позивач є дитиною війни та наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання надбавки до пенсії.

Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни.

Разом з тим, статтею 110 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік № 3235 від 20.12.2005 року було встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6 у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ради України з питань бюджету, та у Прикінцевих положеннях Закону Кабінету Міністрів України доручено за результатами виконання Державного бюджету України за перше півріччя 2006 року внести ОСОБА_2 України пропозиції щодо подальшого поетапного впровадження ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, проте це доручення Кабінетом Міністрів України впродовж 2006 року виконане не було.

До цього часу положення ст.110 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік не скасовані та не визнані неконституційними, тому суд доходить до висновку про відсутність підстав для нарахування і виплати позивачу підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком за 2006 рік.

Статтею 62 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік встановлений розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність : з 1 січня 380 грн., з 1 квітня 406 грн., з 1 жовтня 411 грн.

Дію статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни було зупинено статтею 111 Закону України від 19.12.2006 року „Про Державний бюджет України на 2007 рік (з урахуванням пункту 12 статті 7і цього Закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.21 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо зупинення на 2007 рік дії ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, з врахуванням ст.111 цього Закону, згідно з якою у 2007 році підвищення дітям війни пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

У статті 58 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік встановлений розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність : з 1 січня 470 грн., з 1 квітня 481 грн., з 1 липня 482 грн., з 1 жовтня 498 грн.

Пунктом 41 Розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України була змінена стаття 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни і викладена у наступній редакції : „Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України по справі № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року було визнано неконституційними п.41 Розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з ухваленням Конституційним Судом України вищевказаних рішень про визнання неконституційними положень Законів України „Про Державний бюджет України на 2007 рік, „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ці норми втрачають чинність та не підлягають застосуванню з дня ухвалення рішень про їх неконституційність.

Зазначені рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень вищевказаних законів, що визнані неконституційними.

Отже дії відповідача щодо не нарахування та нарахування не в повному обсязі позивачу підвищення до пенсії як дитині війни в період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та відповідно з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року є неправомірними, оскільки ним не були виконані вимоги рішень Конституційного Суду України.

Відповідно до с.99 КАС України адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України або іншими Законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 15 липня 2007 року, тобто з порушенням строку звернення.

Згідно ч.2 ст.100 КАС України, п.14 Пленуму Вищого адміністративного суду України № 6 від 06 березня 2008 року, у разі відсутності підстав для визнання поважною причини пропуску строку звернення до суду та встановлення факту порушення права суд відмовляє в його захисті саме з підстав пропуску строку.

Вирішуючи питання про поновлення позивачу строку на звернення до суду, суд вважає неспроможним посилання позивача на положення ст.87 Закону України „Про пенсійне забезпечення.

Таким чином, суд доходить висновку, про відсутність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду з даним позовом, а отже права позивача підлягають захисту з 15 липня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

На підставі викладеного і керуючись ч.2 ст.99, ст.ст.162-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси щодо нарахування не в повному обсязі підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_1 в період з 15 липня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком з 15 липня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя Н.А.Ільченко

12.02.2010