Справа № 805/1669/15-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2015-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2015 р. Справа № 805/1669/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 2

Колегія суддів Донецького окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Бабаш Г.П., суддів Голошивця І.О., Шувалової Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Димитрові Донецької області до Державної виконавчої служби України, Міністерства юстиції України за участю третьої особи Державного підприємства Красноармійськвугілля про визнання дій неправомірними та скасування постанови від 14.05.2014року ВП№22212492 про зупинення виконавчого провадження ,-

В С Т А Н О В И В:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Димитрові Донецької області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України (відповідач 1), за участю третьої особи Державного підприємства Красноармійськвугілля про визнання дій неправомірними та скасування постанови від 14.05.2014року ВП№22212492 про зупинення виконавчого провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року до участі у справі у якості другого відповідача залучено Міністерства юстиції України (відповідач 2).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України знаходиться виконавчий лист № 2а-4783/10/0570, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 21 червня 2010 року, на виконання судового рішення про стягнення з Державного підприємства Красноармійськвугілля на користь відділення Фонду коштів в розмірі 11870773,56 грн.

14 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 15 ч. 1ст. 37, ст.. 39 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV (далі Закон № 606) з причини включення відокремлених підрозділів ДП «Красноармійськвугілля» - Шахти «Димитрова», шахти «Центральна», шахти «Стаханова» до обєктів приватизації у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України №987 від 19.09.2012 року «Про затвердження переліку обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, та критеріїв визначення способу їх приватизації».

Позивач вважає постанову державного виконавця такою, що прийнята з порушенням вимог законодавства, оскільки мораторій, передбачений ч. 1 ст. 2 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств » не застосовується щодо рішень, зокрема, про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідач 2 не погоджується з позовними вимогами з огляду на їх необґрунтованість. В матеріалах справи наявні письмові заперечення проти позову, в яких відповідач 2 посилається на те, що позивач як учасник виконавчого провадження мав доступ до Єдиного Держаного Реєстру Виконавчих проваджень в мережі Інтернет та ідентифікатор доступу до виконавчого провадження, та, відповідно, мав доступ до будь-яких матеріалів виконавчого провадження ВП№22212492, проте цим не скористався. Крім того, вважає, що позивач не скористався наданими йому ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» правами учасника виконавчого провадження. Також, відповідач 2 зауважив на те, що передбачений постановою Кабінету Міністрів України №987 від 19.09.2012 року «Про затвердження переліку обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, та критеріїв визначення способу їх приватизації» строк проведення приватизації зазначеного підприємства на теперішній час скінчився. Таким чином, вважає, що позивач умисно не ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження та порушив строк звернення до суду з даним позовом. У звязку з цим, просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Сторони не заперечували проти здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження, про що надали до суду відповідні заяви.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, на підставі ст. 128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

Постановою державного виконавця від 28 жовтня 2010 року відкрите виконавче провадження №22212492 по виконанню в примусовому порядку виконавчого листа №2а-4783/10/0570, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 21 червня 2010 року на виконання судового рішення про стягнення з Державного підприємства Красноармійськвугілля на користь вказаного відділення Фонду недоїмки зі сплати страхових внесків в розмірі 11870773,56 грн.

Постановою державного виконавця від 14.05.2014 року виконавче провадження №22212492 зупинено на підставі п. 15 ч. 1ст. 37, ст.. 39 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV з причини включення відокремлених підрозділів ДП «Красноармійськвугілля» - Шахти «Димитрова», шахти «Центральна», шахти «Стаханова» до обєктів приватизації у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України №987 від 19.09.2012 року «Про затвердження переліку обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, та критеріїв визначення способу їх приватизації».

Щодо строку звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом суд зазначає наступне.

Адміністративний позов, відповідно до ст. 99 КАС України, може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 1 ст. 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішеннями, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що 06.10.2014 року позивач, скориставшись правом оскарження в адміністративному порядку, подав скаргу на бездіяльність державної виконавчої служби. 29.10.2014 року відповідачем 1 на адресу позивача направлено лист, в якому зазначено про те, що постановою державного виконавця від 14.05.2014 року виконавче провадження №22212492 зупинено на підставі п. 15 ч. 1ст. 37, ст.. 39 Закону України Про виконавче провадження. При цьому, позивач зазначив, що в паперовому варіанті постанову державного виконавця від 14.05.2014 року про зупинення виконавчого провадження №22212492 не отримував.

Доказів на спростування зазначеного відповідачами до суду не надано.

У звязку з тимчасовим припиненням роботи Донецького окружного адміністративного суду відповідно до розпорядження ВАСУ від 02.09.2014 року №193 позивачем здійснено направлення адміністративного позову до Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності щодо не проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №2а-4783/10/0570 протиправною та зобовязання виконати рішення суду, на адресу Запорізького окружного адміністративного суду. Ухвалою від 25.02.2015 року позовну заяву залишено без розгляду у звязку з її відкликанням.

У звязку з відновленням роботи Донецького окружного адміністративного суду позивач в березні 2015 року повторно звернувся до суду із зазначеним позовом.

Проте, у звязку з неусуненям позивачем недоліків позовної заяви шляхом надання, зокрема, спірної постанови Державної виконавчої служби України від 14.05.2015 року, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.03.2015 року позовну заяву повернуто позивачеві.

07.04.2015 року позивачем подано скаргу до Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України щодо ненадіслання на адресу позивача постанови про зупинення виконавчого провадження ВП №22212492 від 14.05.2015 року.

05.05.2015 року позивач втретє звернувся до суду з даним адміністративним позовом, проте на момент звернення до суду постанову про зупинення виконавчого провадження ВП №22212492 від 14.05.2015 року не отримував.

Вирішуючи питання щодо можливості визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з того, що сам по собі інститут строку на звернення до адміністративного має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

На переконання суду, наслідки пропуску строку позовної давності в адміністративному процесі, підлягають застосуванню виключно у разі наявності сумніву можливості встановлення об'єктивної істини в розглядуваній справі внаслідок значного спливу часу.

На підставі викладеного, враховуючи те, що в матеріалах справи не міститься належних доказів щодо дати отримання позивачем спірної постанови про зупинення виконавчого провадження, суд вважає, що строк звернення до суду із зазначеним адміністративним позовом позивачем не пропущено.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За приписами ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Зі спірної постанови про зупинення виконавчого провадження ВП №22212492 від 14.05.2014 року вбачається, що підставою її винесення відповідач 1 визначив п.15 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.15 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню, зокрема, у випадку внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону

України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

При цьому в мотивувальній частині спірної постанови про зупинення виконавчого провадження ВП №22212492 від 14.05.2015 року відповідач 1 посилається на приписи постанови Кабінету Міністрів України №987 від 19.09.2012 року «Про затвердження переліку обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, та критеріїв визначення способу їх приватизації», відповідно до якої відокремлені підрозділи ДП «Красноармійськвугілля» - шахта «Димитрова», шахта «Центральна», шахта «Стаханова» включені обєктів приватизації.

Водночас. суд зауважує на те, що дана підстава для зупинення виконавчого провадження визначена п 17 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», за приписами якої виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню, зокрема, у разі прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" протягом трьох років з моменту завершення приватизації.

Відповідно до вимог ст. 39 даного Закону державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених пунктом 17 статті 37 цього Закону, - на строк три роки з моменту завершення приватизації вугледобувних підприємств відповідно до Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств".

Закон України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає особливості правового, економічного та організаційного регулювання приватизації державного майна вугледобувних підприємств та особливості їх діяльності у післяприватизаційний період.

Згідно ч. 2 ст. 6 даного Закону орган, уповноважений управляти державним майном, формує перелік об'єктів приватизації для затвердження Кабінетом Міністрів України переліку об'єктів державної власності, які підлягають приватизації. Рішення про приватизацію вугледобувних підприємств, цілісні майнові комплекси яких до дня набрання чинності цим Законом були передані у концесію або оренду, може бути прийнято лише за згодою концесіонерів або орендарів цілісних майнових комплексів таких вугледобувних підприємств.

Як вбачається з постанови Кабінету Міністрів України №987 від 19.09.2012 року «Про затвердження переліку обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, та критеріїв визначення способу їх приватизації» відокремлені підрозділи ДП «Красноармійськвугілля» шахта «Димитрова», шахта «Центральна», шахта «Стаханова» включені обєктів приватизації .

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" на строк до трьох років з моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

Проте, за приписами ч. 1 ст. 2 Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" особливими умовами приватизації вугледобувних підприємств є продаж усіх акцій, що належать державі (без збереження у державній власності пакетів акцій) у статутних капіталах акціонерних товариств, утворених у процесі приватизації чи корпоратизації державних вугледобувних підприємств; встановлення на строк до трьох років з моменту завершення приватизації мораторію на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторію на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

Мораторій не застосовується щодо рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, а також щодо рішень про стягнення заборгованості за електричну енергію і послуги з її передачі та розподілу;

Таким чином, враховуючи те, що на виконанні у відповідача 1 знаходиться виконавче провадження ВП №22212492 з виконання виконавчого листа №2а-4783/10/0570, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 21 червня 2010 року на виконання судового рішення про стягнення з Державного підприємства Красноармійськвугілля на користь позивача недоїмки зі сплати страхових внесків в розмірі 11870773,56 грн., мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна підприємства боржника ДП «Красноармійськвугілля» шляхом зупинення виконавчого провадження в даному випадку не застосовується.

Стосовно позовних вимог в частині визнання дій відповідача щодо ненадання документів виконавчого провадження неправомірними, суд зазначає наступне.

Вчинення дій субєктом владних повноважень є способом реалізації наданої субєкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії є процес реалізації наданих законом функцій субєкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків. Правові наслідки для позивача несуть акти індивідуальної дії постанова про зупинення виконавчого провадження. Саме вона має вплив на його права та інтереси. Виходячи, із завдань КАС України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення прав.

Крім того, відповідачем в підтвердження необґрунтованості позовних вимог в зазначеній частині до суду надано копію Журналу реєстрації вихідної кореспонденції Відділу примусового виконання рішень (книга 8) за 2014 рік, з якої вбачається, що спірна в даній справі постанова про зупинення виконавчого провадження була направлена на адресу позивача 15.05.2014 року.

З урахуванням викладеного, суд зазначає. що порушене право позивача відновлено скасуванням акту індивідуальної дії постанови про зупинення виконавчого провадження ВП №22212492 від 14.05.2014 року.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Димитрові Донецької області підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до приписів ст. 94 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Димитрові Донецької області до Державної виконавчої служби України, Міністерства юстиції України за участю третьої особи Державного підприємства Красноармійськвугілля про визнання дій неправомірними та скасування постанови від 14.05.2014року ВП№22212492 про зупинення виконавчого провадження - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 14.05.2014 року, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, про зупинення виконавчого провадження № 22212492.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Бабаш Г.П.

Судді Голошивець І.О.

ОСОБА_1