Справа № 2а-1870/178/11
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2011-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2011 р. Справа № 2а-1870/178/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Шевченко В.М.,

позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1І.), звернувся до суду з позовом, який підтримав у ході розгляду справи, мотивуючи позовні вимоги тим, що 19 серпня 2010 року відносно позивача ОСОБА_3 міжрайонною державною податковою інспекцією (далі по тексту відповідач, ОСОБА_3 МДПІ) було винесено податкове повідомлення-рішення № /0 про визначення зобов'язання сплатити податок з доходів фізичних осіб з доходу, отриманого як додаткове благо у вигляді суми знижки з ціни (вартості) товарів (послуг), що перевищує звичайну, розраховану за правилами визначення звичайних цін (у розмірі такої знижки), в сумі 6002,05 грн. Дане рішення було прийняте на підставі акту документальної невиїзної перевірки з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. № 949/17-015/НОМЕР_1 від 06.08.2010 р. Зі змісту акту вбачається, що в період з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. позивач від купівлі автомобіля, оформленого біржовим договором (угодою) купівлі-продажу транспортного засобу на товарній біржі Українська товарна біржа, в сумі 120041,0 грн, отримав додаткове благо у вигляді подарунка, визначеного як різниця між експертною оцінкою та договірною ціною такого автомобіля, який не був включений до загального річного оподатковуваного доходу, та не подана річна декларація з цього податку. Відповідно до ст. 4 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами позивачу донараховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 6002,05 грн.

Рішення податкового органу позивач вважає протиправним з тих підстав, що 18 січня 2008 року між гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_1 було укладено біржовий договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_2, який придбав позивач. Відповідно до п. 3 договору покупець купив у продавця зазначений транспортний засіб за 5000,00 (пять тисяч) гривень. Угода зареєстрована та посвідчена на Товарній біржі Українська товарна біржа за реєстраційним № 742521, є дійсною, укладеною з дотриманням закону, в судовому чи іншому порядку оскаржена не була. Оскільки за договором купівлі-продажу транспортного засобу дохід від зазначеної господарської операції позивач не отримував, тому і подавати річну декларацію та сплачувати податок він не повинен.

Згідно з актом перевірки № 949/17-015/НОМЕР_1 від 06.08.2010 року додаткове благо, що було позивачем нібито отримано при купівлі рухомого майна, складає 6002,05 грн. Проте, доказів отримання такого доходу не наводиться. В акті перевірки міститься лише посилання на акт № 007 від 19.01.2010 р. про незалежну експертну оцінку автомобіля. Але цей документ не має відношення до позивача. Висновки оцінки майна стосувалися передбаченого законом порядку обов'язкової сплати внеску до Пенсійного фонду України покупцем автомобіля ОСОБА_1 і цей висновок не можна використовувати для визначення звичайної ціни рухомого майна. Відповідач для винесення обґрунтованого і законного повідомлення-рішення відносно ОСОБА_1 повинен мати докази щодо звичайної ціни на предмет купівлі-продажу рухомого майна автомобіля, при чому на час його передачі у володіння.

За таких обставин позивач просить скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 про визначення зобов'язання сплатити податок з доходів фізичних осіб від продажу рухомого майна в сумі 6002,05 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. отримав додаткове благо у вигляді подарунка як різницю між експертною оцінкою та договірною ціною від купівлі рухомого майна, а саме автомобіля марки NISSAN X-TRAIL 2.2D, в сумі 6002,05 грн, який не був включений до загального річного оподатковуваного доходу, та не подана річна декларація з цього податку. Позивачем укладено біржовій договір, за яким було придбано транспортний засіб. Закон України „Про податок з доходів фізичних осіб передбачає, що з метою оподаткування та визначення суми податкових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб необхідно враховувати не саму суму правочину, згідно з якою було продано та/або передано рухоме майно, а звичайну вартість переданого та проданого майна. ОСОБА_5 чинне законодавство передбачає, що власник майна має право розпоряджатися своєю власністю, у т.ч. продавати її за будь якою ціною, однак для цілей оподаткування необхідно використовувати саме звичайну вартість переданого та/або проданого майна. У випадку продажу майна за ціною нижчою за звичайну вартість майна для оподаткування необхідно враховувати саме звичайну вартість майна. ОСОБА_5 України Про податок з доходів фізичних осіб визначає, що мінімальний обєкт оподаткування повинен визначатися саме від звичайної вартості, а не від суми правочину. Порядок визначення звичайної вартості майна встановлено Законом України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, який визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про товарну біржу товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій. Обов'язками товарної біржі, як це передбачено ч. 2 ст. 280 ГК України та ст. 4 Закону України Про товарну біржу, є: створення умов для проведення біржової торгівлі; регулювання біржових операцій; регулювання цін на товари, що допускаються до обігу на біржі; надання членам і відвідувачам біржі організаційних та інших послуг; збір, обробка і поширення інформації, пов'язаної з кон'юнктурою ринку.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України Про товарну біржу угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Та обставина, що зареєстровані на біржі угоди не потребують нотаріального посвідчення, а приватні нотаріуси як особи, що здійснюють незалежну професійну діяльність, відповідно до Закону України Про податок з доходів фізичних осіб визнані податковими агентами, не означає, що товарна біржа через схожість юридичних наслідків реєстрації біржових договорів (угод) з нотаріальним посвідченням договорів має статус податкового агента.

Відповідно до п. 8.2.1. ст. 8 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб платник податку, що отримує доходи, нараховані особою, яка не є податковим агентом, зобов'язаний включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку. Таким чином, позивач повинен був подати до ОСОБА_3 МДПІ податкову декларацію та визначити суму податкового зобов'язання, виходячи із звичайної вартості проданого майна, та сплатити належні суми податкових зобов'язань.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 серпня 2010 року відносно позивача ОСОБА_3 міжрайонною державною податковою інспекцією було винесено податкове повідомлення-рішення № /0 про визначення зобов'язання сплатити податок з доходів фізичних осіб з доходу, отриманого як додаткове благо у вигляді суми знижки з ціни (вартості) товарів (послуг), що перевищує звичайну, розраховану за правилами визначення звичайних цін (у розмірі такої знижки), в сумі 6002,05 грн (а.с. 21). Дане рішення було прийняте на підставі акту про результати документальної невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. № 949/17-015/НОМЕР_1 від 06.08.2010 року. Зі змісту акту вбачається, що в період з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. позивач від купівлі автомобіля, оформленого біржовим договором (угодою) купівлі-продажу транспортного засобу на товарній біржі Українська товарна біржа, в сумі 120041,0 грн, отримав додаткове благо у вигляді подарунка, визначеного як різниця між експертною оцінкою та договірною ціною такого автомобіля, який не був включений до загального річного оподатковуваного доходу, та не подана річна декларація з цього податку. Відповідачем при визначенні доходу, отриманого як додаткове благо у вигляді суми знижки з ціни товару, що перевищує звичайну, розраховану за правилами визначення звичайних цін (у розмірі такої знижки), було застосовано звичайну ціну, яка з висновку податкового органу дорівнює експертній вартості автомобіля (а.с. 34). Відповідно до ст. 4 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами позивачу донараховано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 6002,05 грн. (а.с. 21).

З таким рішенням податкового органу суд не може погодитись з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що 18 січня 2008 року між гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_1 було укладено біржовий договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_2, який придбав позивач (а.с. 20). Відповідно до п. 3 договору, покупець купив у продавця зазначений транспортний засіб за 5000,00 (пять тисяч) гривень. Угода зареєстрована та посвідчена на Товарній біржі Українська товарна біржа за реєстраційним № 742521, є дійсною, укладеною з дотриманням закону, в судовому чи іншому порядку оскаржена не була.

Відповідно до абз. е п. 4.2.9. п. 4.2. ст. 4 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб (далі по тексту ОСОБА_5) до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається зокрема дохід, отриманий платником податку від його працедавця як додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), а також суми знижки з ціни (вартості) товарів (послуг), що перевищує звичайну, розраховану за правилами визначення звичайних цін (у розмірі такої знижки).

Визначення поняття дохід наведено в п. 1.2 ст. 1 Закону і є сумою будь-яких коштів, одержаних платником податку у власність та нарахованих на його користь протягом відповідного звітного періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб додаткові блага кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку його працедавцем (самозайнятою особою), якщо такий дохід не є заробітною платою чи виплатою, відшкодуванням чи компенсацією за цивільно-правовими угодами, укладеними з таким платником податку.

Відповідно до пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону платник податку, що отримує доходи, нараховані особою, яка не є податковим агентом, зобов'язаний включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

ОСОБА_5 для віднесення додаткового блага до доходу необхідно, щоб дохід був отриманий саме від працедавця і не був заробітною платою чи виплатою, відшкодуванням чи компенсацією за цивільно-правовими угодами, укладеними з таким платником податку. Гр. ОСОБА_4, який продав позивачу автомобіль NISSAN X-TRAIL 2.2D, не є працедавцем ОСОБА_1, тому і доходу від нього позивач не отримував, та відповідно, і подавати річну декларацію не повинен був.

Так, відповідно до ч. 1, 7 ст. 279 ГК України товарна біржа є особливим суб'єктом господарювання, який надає послуги в укладенні біржових угод, виявленні попиту і пропозицій на товари, товарних цін, вивчає, упорядковує товарообіг і сприяє пов'язаним з ним торговельним операціям. Товарна біржа не займається комерційним посередництвом і не має на меті одержання прибутку.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про товарну біржу товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій.

Обов'язками товарної біржі, як це передбачено ч. 2 ст. 280 ГК України та ст. 4 Закону України Про товарну біржу, є: створення умов для проведення біржової торгівлі; регулювання біржових операцій; регулювання цін на товари, що допускаються до обігу на біржі; надання членам і відвідувачам біржі організаційних та інших послуг; збір, обробка і поширення інформації, пов'язаної з кон'юнктурою ринку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 281 ГК України основним документом, що регламентує порядок здійснення біржових операцій, ведення біржової торгівлі та розв'язання спорів з цих питань, є правила біржової торгівлі, які затверджуються загальними зборами членів товарної біржі або органом, ними уповноваженим.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України Про товарну біржу угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Оплата клієнтами послуг членів біржі або брокерів за виконання замовлень із купівлі-продажу на біржі здійснюється у вигляді комісійної або брокерської винагороди, розмір якої може регулюватися внутрішнім документом біржі. Інші послуги, які надають посередники, оплачуються за згодою обох сторін відповідно до чинного законодавства. Учасниками біржових торгів є брокери фізичні особи, зареєстровані на біржі відповідно до її статуту, обов'язки яких полягають у виконанні доручень членів біржі, яких вони представляють, щодо здійснення біржових операцій шляхом підшукування контрактів і поданні здійснюваних ними операцій для реєстрації на біржі; біржові маклери - працівники біржі, які ведуть біржові торги, фіксують усну згоду брокерів на укладення угоди на певних умовах; члени біржі відповідно до Закону України Про товарну біржу; інші особі за погодженням з директором біржі.

Таким чином, правовий статус товарної біржі свідчить, що вона здійснює організацію торгового процесу, забезпечує дотримання учасниками біржових торгів досягнутих домовленостей щодо купівлі-продажу товарів, які продаються на цих торгах, засвідчує факт укладення біржових угод та гарантує їх виконання. Така діяльність біржі не є здійсненням юридичних дій в інтересах іншої особи, а тому не є посередництвом.

Крім того, п. 3. біржового договору (угоди) купівлі-продажу транспортного засобу № 742521 від 18.01.2008 передбачено, що розрахунок за придбаний автомобіль здійснюється безпосередньо між продавцем та покупцем, без участі брокерів, а саме продавець продав транспортний засіб NISSAN X-TRAIL 2.2D покупцю за 5000,00 гнр, які він одержав до підписання Договору. Відтак, суд доходить висновку що застосування відповідачем до описаних вище відносин п.1.2. ст. 1 Закону є безпідставним. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У даному випадку, укладення угоди про продаж автомобіля NISSAN X-TRAIL 2.2D, яким гр. ОСОБА_6 володів на праві власності, та визначення його вартості на свій власний розсуд (що зазначена в п. 3 доданого біржового договору), є його невід'ємним та непорушним правом розпоряджатися своїй майном на власний розсуд і це жодним чином не суперечить нормам закону.

Згідно з пп. 1.20.1 п.1.20 ст.1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін. Справедлива ринкова ціна це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг). Нормами законодавства передбачено як спеціальний порядок донарахування податкових зобов'язань платника податку податковим органом внаслідок визначення звичайних цін шляхом застосування процедури, встановленої законом для нарахування зобов'язань за непрямими методами, так і застереження щодо покладення обов'язку доведення невідповідності ціни договору рівню звичайної ціни у випадках, передбачених Законом, на орган державної податкової служби.

Таким чином, суд вважає, що за наведених обставин та правових норм, вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 8 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб, ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції у Сумській області № /0 від 19 серпня 2010 року про визначення податкового зобовязання ОСОБА_1 з податку з доходів фізичних осіб в сумі 6002,05 грн.

Стягнути за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 03 грн 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Л.М. Опімах

З оригіналом згідно

Суддя Л.М. Опімах

Повний текст постанови виготовлено "11" лютого 2011 року.