Справа № 826/4459/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16 червня 2015 року 16 год. 15 хв. № 826/4459/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, (далі - відповідач, НКРЕКП) про визнання неправомірними дій відповідача щодо встановлення тарифів на теплову енергію для потреб населення на неоднакових рівнях, а також зобов'язання відповідача скасувати постанови про встановлення тарифів на теплову енергію для потреб населення на різних рівнях та привести вищенаведені нормативно-правові акти у відповідність із чинним законодавством України.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем порушено основні засади його діяльності на ринку комунальних послуг, оскільки ним встановлено різні тарифи на теплову енергію для населення, тобто, встановлено нерівні умови для споживачів на отримання комунальних послуг.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судове засідання 30 березня 2015 року позивач не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи він повідомлений належним чином. При цьому, 30 березня 2015 року до суд через канцелярію від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Присутня у судовому засіданні 30 березня 2015 року представник відповідача не визнала позов та просила відмовити у його задоволенні повністю.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 30 березня 2015 року судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

До суду 06 квітня 2015 року через канцелярію від відповідача надійшли письмові заперечення відповідача проти позову разом із доказами на їх обґрунтування, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Порядок організації діяльності національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, визначається Законом України "Про природні монополії".

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 11 Законом України "Про природні монополії", державне регулювання діяльності суб'єктів природних монополій у сферах, визначених у ст. 5 цього Закону, здійснюється національними комісіями регулювання природних монополій, які утворюються і функціонують відповідно до цього Закону.

Національні комісії регулювання природних монополій (далі - комісії) є державними колегіальними органами, які утворюються та ліквідуються Президентом України.

Комісії діють на підставі положень, що затверджуються Президентом України.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 6, п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг: 1) бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів; 2) здійснює: встановлення тарифів на комунальні послуги суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Тарифи на комунальні послуги - тарифи на теплову енергію (крім тарифів на виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії, а також тарифи на послуги централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, а також тарифи на послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для суб'єктів, які є виконавцями цих послуг.

Тобто, з вище викладених норм вбачається, що НКРЕКП має законодавчо визначені повноваження на встановлення тарифів на комунальні послуги для суб'єктів господарювання природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках, а саме на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення.

При цьому, механізм формування тарифів та теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами та постачання, надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.3, 4.4, 6.6 Регламенту НКРЕКП, затвердженого її наказом від 17 вересня 2014 року №3, основною формою роботи НКРЕКП є засідання.

Засідання НКРЕКП проводяться у формі відкритих або закритих слухань.

На засіданнях НКРЕКП у формі відкритих слухань розглядаються питання, зокрема, про встановлення та перегляд цін/тарифів.

Рішення, прийняті на засіданні, оформлюються постановами або розпорядженнями протягом трьох робочих днів після закінчення засідання.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що 03 березня 2015 року на засіданні НКРЕКП прийнято ряд рішень про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для потреб населення.

Такі рішення НКРЕКП прийнято у межах повноважень, визначених законодавчо.

Отже, проаналізувавши вище викладені норми та з'ясовані обставини, враховуючи при цьому не доведення позивачем того, що його права та інтереси порушено рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Суд також звертає увагу, що позивачем у позові не зазначено, яким саме чином (яким рішенням) порушено його права та інтереси зі сторони відповідача.

Вище викладені обставини також неможливо встановити на підставі тих доказів, які міститься у матеріалах справи.

До того ж, позивачем не конкретизовано позовні вимоги та не зазначено, які саме рішення, дії чи бездіяльність відповідача ним оскаржуються.

Крім того, суд зазначає, що діяльність відповідача щодо встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення шляхом прийняття відповідних постанов здійснювалася ним у межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволені позову ОСОБА_1.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин