Справа № 0417/2-а-1490/2011
Суддя: Грищенко В. М.
Дата ухвалення: 2011-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 0417/2-а-1490/2011
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 квітня 2011 року суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Циганков В.О., розглянувши у місті Дніпропетровськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції з контролю за цінами в Дніпропетровській області про скасування постанови № 50 від 14.06.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови Відповідача № 50 від 14.06.2010 р. про накладення стягнення за ч. 1 ст. 165-2 КУпАП на підставі необґрунтованого притягнення його до адміністративної відповідальності внаслідок однобічного і неповного зясування обставин справи про адміністративне правопорушення, невідповідності висновків обставинам справи, неправильного застосування Відповідачем норм матеріального і процесуального права.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, до суду не зявився, заперечень на позов та будь-яких інших доказів не надав.

Позивач у судове засідання не зявився, подавши письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, на підставі чого ця справа розглядається, по суті, згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України за наявними доказами.

З оскаржуваної постанови вбачається, що Відповідач застосував до Позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень на підставі порушення ним, як директором Державного підприємства промислового спеціального звязку Промспецзв'язок , вимог Закону України Про телекомунікаціїГраничних тарифів на надання в користування каналів електрозвязку операторів телекомунікацій, які займають монопольне становище на ринку цих послуг, Правил надання телекомунікаційних послуг, а саме, завищення рівня граничних тарифів на надання в користування місцевих каналів електрозвязку та включення не виконаних або виконаних не в повному обсязі послуг у вартість послуг, тарифи на які регулюються.

Позивач не погодився з порушеннями, що ставилися йому за вину, з посиланням на те, що:

1) Граничні тарифи на надання в користування каналів електрозвязку операторів телекомунікації, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку цих послуг, затверджені рішенням Національної комісії з питань регулювання звязку України від 21.02.2006 р. № 202, застосовані до ДППСЗ Промспецзв'язокнезаконно, оскільки у 2009-2010 роках Дніпропетровське територіальне відділення Антимонопольного комітету України не проводило перевірки монопольного становища ДППСЗ Промспецзв'язок(лист територіального відділення № 1102/42/07-10 від 26.05.2010 р.).

2) Відповідач не надав належних і допустимих доказів того, Антимонопольний комітет України, у відповідності з абз. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України Про природні монополії, абз. 23, ч. 1 ст. 1; ч 4 ст. 37 Закону України Про телекомунікації, відніс ДППСЗ Промспецзв'язокдо переліку операторів і провайдерів, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку телекомунікації. Саме відносно таких операторів і провайдерів, на думку Позивача, має застосовуватися вимоги рішення Національної комісії з питань регулювання звязку України від 21.02.2006 р. № 202 про граничні тарифи на надання в користування каналів електрозвязку.

3) Встановлення ДППСЗ Промспецзв'язокфіксованої суми оплати місцевого телефонного звязку без почасового обліку телефонних розмов у розмірі 41.67 грн. (без ПДВ) відповідає чинному законодавству України про телекомунікації, оскільки згідно абз. 7 п. 3 Загальних положень Правил надання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 р. № 720 (далі - Правила) абонентна система оплати послуг місцевого телефонного зв'язку без почасового обліку телефонних розмов система оплати послуг, що включає абонентну плату та фіксовану суму платежів абонента, за використання телекомунікаційної мережі для отримання телекомунікаційних послуг незалежно від обсягу фактично отриманих послуг за визначений період часу.

4) Надання роздруківок за заявою споживача за будь-який розрахунковий період, до якого споживач не має претензій, не підпадає під дію пункту 16 статті 32 Закону України Про телекомунікаціїта пунктів 31, 107 Правил, і є додатковою платною послугою підприємства, тарифи на яку державою не регулюються.

Суд, дослідивши наявні письмові докази, доходить висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 165-2 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які порушили порядок формування, встановлення та застосування цін і тарифів, а також знижок, націнок, доплат до них.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 2, 4, 6 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

За таких умов висновок Відповідача про завищення Позивачем, як директором ДППСЗ Промспецзв'язок, граничного рівня тарифів на надання в користування місцевих каналів електрозвязку суд приймає критично, оскільки Відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що в 2009-2010 роках ДППСЗ Промспецзв'язокмало монопольне (домінуюче) становище на надання в користування місцевих каналів електрозвязку.

Не може вважатися таким доказом розпорядження голови Дніпропетровського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 14.06.2005 р. № 14.6/1-Р про визнання ДППСЗ Промспецзв'язоксубєктом природної монополії та включення до Переліку субєктів природних монополій Дніпропетровської області, оскільки у звязку з прийняттям 18.12.2003 р. Закону України Про телекомунікаціїзі сфери регулювання Закону України Про природні монополіїбуло вилучено звязок загального користування.

За абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України Про природні монополіїпередбачене ним регулювання діяльності суб'єктів природних монополій не застосовується у сферах, що не належать до природних монополій.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, у голови Дніпропетровського територіального відділення Антимонопольного комітету України не було повноважень виносити розпорядження від 14.06.2005 р. № 14.6/1-Р, оскільки з 18.12.2003 р. норми Закону України Про природні монополіїне поширюються на сферу звязку.

Не знайшов свого підтвердження й висновок Відповідача про те, що Позивачем, як директором ДППСЗ Промспецзв'язок, було включено до вартості послуг, тарифи на які регулюються, не виконані або виконані не в повному обсязі послуги в частині встановлення фіксованої суми оплати місцевого телефонного звязку без почасового обліку телефонних розмов у розмірі 41.67 грн. (без ПДВ), оскільки ст. 66 Закону України Про телекомунікаціївизначено, що тарифи на телекомунікаційні послуги встановлюються операторами, провайдерами телекомунікацій самостійно, окрім тарифів на загальнодоступні послуги та надання в користування каналів електрозв'язку операторів телекомунікацій, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку цих послуг, які підлягають державному регулюванню шляхом встановлення граничних або фіксованих тарифів.

Відповідно до абз. 7 п. 3 Загальних положень Правил абонентна система оплати послуг місцевого телефонного зв'язку без почасового обліку телефонних розмов система оплати послуг, що включає абонентну плату за користування основним телефонним апаратом та фіксовану суму платежів абонента за використання телекомунікаційної мережі для отримання телекомунікаційних послуг незалежно від обсягу фактично отриманих послуг за визначений період часу.

Відповідачем не спростовано, що застосована ДППСЗ Промспецзвязокабонентна плата за користування основним телефонним апаратом, підключеним до окремої лінії без погодинної оплати місцевих розмов у розмірі 33,81 грн. (без ПДВ) відповідає вимогам рішення Національної комісії регулювання звязку від 28.04.2009 р. № 1491 Про затвердження Граничних тарифів на загальнодоступні телекомунікаційні послуги.

Таким чином, дії Позивача, як директора ДППСЗ Промспецзвязок, щодо самостійного встановлення фіксованої суми оплати місцевого телефонного звязку без почасового обліку телефонних розмов у розмірі 41.67 грн. є правомірними.

Не є обґрунтованим твердження Відповідача, що Позивач, як директор ДППСЗ Промспецзв'язок, незаконно допустив стягнення оплати за надання розшифровок міжміських та міжнародних розмов у розмірі 1,18 грн. (без ПДВ) за першу розмову, 0,012 грн. (без ПДВ) за кожну наступну розмову та 2,76 грн. (без ПДВ) за надання розшифровки на магнітному носієві або передача файлу розшифровок в електронному вигляді засобами електронної пошти, так як п. 16 ст. 32 Закону України Про телекомунікації п. п. 31, 107 Правил передбачено право споживача на безкоштовне отримання розшифровок телефонних розмов лише за період, до якого споживач має претензії. В усіх інших випадках це є додатковою платною послугою підприємства, тарифи на яку державою не регулюються.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За таких обставин, за внутрішнім переконанням суду, субєкт владних повноважень, оскільки іншого ним не доведено, виніс оскаржувану постанову без врахування всіх обставин, що мали значення для встановлення події проступку і безспірного доведення вини особи, неправильно застосувавши при цьому норми матеріального права та використавши надані йому повноваження в супереч завданням провадження за ст. 245 КУпАП та меті адміністративного стягнення за ст. 23 КУпАП, для досягнення яких він ст. 222 КУпАП наділений такими повноваженням, а подія адміністративного проступку за ч.1 ст.122 КУпАП, яку субєкт владних повноважень у постанові вважав встановленою, настільки сумнівна, що виключається як недоведена.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена з порушенням п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, а ефективність засобів правового захисту прав позивача вимагає розвязання питання щодо підстав його юридичної відповідальності, щоб можливість розглянути справу, по суті, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП була забезпечена з повним захистом прав від тривання їх порушення правовою невизначеністю.

Враховуючи, вищезазначене, суд вважає, що достатнім засобом правового захисту буде вирішення питання про адміністративну відповідальність позивача по суті, на підставі чого адміністративному суду належить згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України постановити встановленим ст. 293 КУпАП особливим порядком про скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення з закриттям справи відносно позивача за п.1ч. 1 ст.247 КУпАП через відсутність події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 288, 293 КУпАП, ст.ст. 71, 161-163, 171-2 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовільнити.

Постанову першого заступника начальника Державної інспекції з контролю за цінами в Дніпропетровській області ОСОБА_2, № 50 від 14.06.2010 року по справі про адміністративне правопорушення скасувати, а справу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 165-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити через відсутність складу проступку за п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. О. Циганков