Справа № 7475/09
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

7475/09

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2011 р.

справа № 8/135

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Панченко О.М.

суддів: Католікяна М.О. Коршуна А.О.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Прокурора м. Кіровограда

на постанову: Господарського суду Кіровоградської області від 01 березня 2007 року

у справі № 8/135 (головуючий суддя Шевчук О.Б.)

за позовом: Приватного підприємства "Созидатель-1"

до: Кіровоградської міської ради

за участю Прокурора м. Кіровограда

про: зобов'язання укласти договір

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов’язати Кіровоградську міську раду укласти з приватним підприємством «Созидатель-1" договір оренди земельної ділянки площею 4000 квадратних метри, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. Можайського (між будинками № 19 і № 35), терміном на 25 років під житлове будівництво згідно проекту землеустрою та висновку державної землевпорядної експертизи від 25.07.2006 року № 2238 .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі рішенням відповідача № 1371 від 28.12.04 року було погоджено місце розташування та надано позивачу згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект було розроблено, узгоджено з відповідними органами та отримано позитивний висновок державної землевпорядної експертизи. У вересні 2006 року позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою, але у встановлений ч. 6 ст. 123 ЗКУ строк жодного рішення позивачем прийнято не було.

Вважав, що наслідком такої бездіяльності є не укладення між сторонами договору оренди земельної ділянки, який просив суд зобов’язати позивача укласти.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги повністю, погодившись з правовою позицією позивача.

Прокурор м. Кіровограда, який не приймав участи у справі в суді першої інстанції, в інтересах держави в особі Кіровоградської міської ради оскаржив постанову суду.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржувана постанова не містить зазначення положень закону, які передбачають можливість застосування судом обраного позивачем способу захисту порушеного, на його думку, права шляхом зобов'язання відповідача укласти договір оренди, а також мотивів, з яких суд виходив при прийнятті постанови, що вказує на порушення судом норми процесуального права, закріпленої в ст. 163 ч. 1 п. 3 абз. 2 КАС України щодо необхідності зазначення в мотивувальній частині постанови суду положень закону, якими він керувався, а також мотивів, з яких суд виходив при прийнятті постанови.

Зазначає, що визначені ст. 162 КАС України, якою керувався суд при винесенні постанови, повноваження суду при вирішенні справи дійсно передбачають можливість прийняття постанови, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Однак, визначаючи спосіб захисту порушеного права суд має виходити з вимог законодавства та не допускати порушень прав, свобод, інтересів самих об'єктів владних повноважень.

Посилається на те, що способи захисту порушених прав, які застосовуються зацікавленими особами на підставі ст. 123 п. 9 Земельного кодексу України при оскарженні в судовому порядку відмови органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки в користування або залишення клопотання без розгляду, не можуть передбачати позовних вимог по зобов'язання укладення договору оренди земельної ділянки, рішення про передачу в оренду якої не приймалося у встановленому законом порядку.

Зазначає, що до компетенції суду віднесено лише спонукання ради розглянути подане клопотання про надання в оренду земельної ділянки без визначення судом певного змісту висновку рішення сесії. Визначення ж наявності в особи права оренди на конкретну земельну ділянку, щодо надання якої рішення сесії місцевої ради не приймалося, до компетенції судів законодавством не віднесено, в зв'язку з чим безпідставним є задоволення судом позовних вимог про зобов'язання відповідача укласти договір оренди земельної ділянки, право оренди на яку у встановленому законом порядку позивачем не набуто.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання представники сторін, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з’явилися, що є підставою для розгляду справи у письмовому провадженні відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Аналізуючи матеріали справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Земельного кодексу України виключною компетенцією міських рад є вирішення питань регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельних ділянок в оренду). Законом передбачено, що способом волевиявлення місцевої ради, як власника земельної ділянки, є рішення сесії щодо розпорядження відповідною ділянкою.

Отже, позивач був не позбавлений права оскаржити бездіяльність відповідача щодо прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду. Проте позивач таким правом не скористався.

Разом з тим, відповідно до ст. 3, ч. 1 ст. 17 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому суб’єкт владних повноважень здійснює управлінські функції.

Відповідно до п. 4 ст. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Вбачається, що укладання договору оренди земельної ділянки є реалізацією приватно-правових інтересів позивача, отже цій договір не відноситься до адміністративних договорів.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладання, зміні, розірванні і виконання господарських договорів. Враховуючи те, що предметом позову є зобов’язання щодо укладання договору оренди, даний спір повинен розглядатися за правилами Господарського судочинства.

Відповідно до ст. 157 КАС України, провадження в справі має бути закрито, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції не звернув уваги на такі приписи закону та помилково розглянув справу по суті, що є підставою для скасування постанови суду та ухвалення рішення про закриття провадження в справі відповідно до п. 4 ч. 1 ст.198 КАС України.

Керуючись статтями 157, 197, п. 4 ч. 1ст. 198, ч. 1 ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205 КАС України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Прокурора м. Кіровограда задовольнити частково.

Постанову Господарського суду Кіровоградської області від 01 березня 2007 року у справі № 8/135- скасувати.

Провадження в справі закрити. Роз’яснити сторонам, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.М. Панченко

Суддя: М.О. Католікян

Суддя: А.О. Коршун