Справа № 25927/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2011 р. справа № 2а-297/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М.

при секретарі судового засідання: Алтуховій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області та ОСОБА_2

на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2009 року позивачка звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області, в якому, з урахуванням уточнень до позову (а.с.25), просила суд винести рішення про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області на її користь недоотриману суму допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею трирічного віку за період з січня 2007 року по 31 жовтня 2009 року у розмірі 12910,60 грн.

Відповідач проти позову заперечував. Посилався на те, що позивачкою пропущено річний строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст.99 КАС України (а.с.20-21).

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково. Визнано дії та бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області щодо нарахування та виплаті ОСОБА_2 державної допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ним трирічного віку, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно протиправними. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 суму допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ним трирічного віку, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно. Судові витрати по справі в розмірі 30 грн., витрачені позивачкою ОСОБА_2 при зверненні нею до суду повернути їй з бюджету Жовтневого району м. Кривого Рогу. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2010 року в частині задоволених позовних вимог. В обґрунтування, апелянт посилався на те, що здійснював виплати вказаної допомоги у відповідності до Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік та у межах передбаченого цим законом обсягу видатків. Також відповідач зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови не було прийнято до уваги те, що позивачкою пропущено строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст.99 КАС України.

ОСОБА_2 також не погодилася з постановою суду першої інстанції та подала на неї апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2010 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити її адміністративний позов у повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог вказувала на те, що постанова суду прийнята з порушення норм матеріального та процесуального права. Також зазначила, що її позовні вимоги за період з 01.01.2008 року по 31.10.2009 року є правомірними та обґрунтованими.

Заперечень на апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області позивачка до суду не направляла.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області проти апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечувало, просило суд відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду відповідно до ст. 195 КАС України - в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області підлягає задоволенню частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка має малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10), у зв'язку з чим знаходиться на обліку у відповідача та отримує виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, як незастрахована особа, відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми"( а.с.11,12).

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги той факт, що з 9 липня 2007 року відновлена дія статті 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ, за якою допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та дія ст. 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" , за якою розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не повинен бути меншим за розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого законом, колегія суддів погоджується з висновком суду про неправомірність дій відповідача з липня 2007 року щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України.

З огляду на вказане, посилання апелянта на те, що їх дії протягом 2007 року були правомірними, оскільки позивачу були призначені та виплачувались вказані допомоги у розмірах, передбачених Законом, а саме: ст. 56 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік", колегією суддів визнаються безпідставними, так як в судовому засіданні достовірно встановлено, що після 09 липня 2007 року відповідач не нараховував та не виплачував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму , а саме - згідно ст.. 62 Закону України Про державний бюджет на 2007 рік.

В той же час, суд першої інстанції не врахував, що у своїх запереченнях відповідач наполягав на відмові в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачкою строку, встановленого ст.99 КАС України з застосуванням при цьому положень ч.1 ст.100 КАС України у редакції чинній до 30.07.2010 року ( а.с.20-21).

Відповідно до ст.99 КАС України, чинній на час виникнення спірних правовідносин, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст..17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав ( наприклад, справа Стаббігс та інш. проти Великобританії рішення від 22.10.1996р., Девеер проти Бельгії рішення від 27.02.1980р.).

У відповідності до ч.1 ст. 100 КАС України, на час виникнення спірних правовідносин, пропущення річного строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, що на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі Управління підстави для застосування положень ч.1 ст.100 КАС України в редакції чинній до 30.07.2010 року є обґрунтованими.

Проте, 30 липня 2010 року набрав чинності Закон України від 07 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.2 ст.5 КАС України в редакції, чинній на час прийняття рішення по суті справи, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, відповідно до ст. 100 КАС України, на час ухвалення постанови Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу, а саме 30 вересня 2010 року, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З урахування наведеного та дати прийняття оскаржуваної постанови, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення позовних вимог ОСОБА_2 в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 заборгованість з допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.01.2007 року по 18.08.2008 року, без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 стосовно зобовязання відповідача перерахувати та виплатити недоотриману нею допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.01.2008 року по 31.10.2009 року, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалося раніше, згідно ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»з січня 2008 року допомога по догляду за дітьми до досягнення трирічного віку призначається та виплачується відповідно до спеціального Закону - Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», розмір виплати такої допомоги регулюється статтею 15 цього Закону і вказані положення неконституційними не визнавались.

Відповідно до п.23 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»було внесено зміни до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", відповідно до яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 безпосередньо п.23 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»неконституційним не визнавався.

Відповідач здійснював нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2008 рік відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", з урахуванням внесених до неї змін.

Колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачці допомоги по догляду за дітьми до досягнення трирічного віку протягом 2008, 2009 року були правомірними, а тому доводи апеляційної скарги позивача про те, що розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за вказані роки не може бути менше розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб є безпідставними.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ОСОБА_1 ради Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2010 року в частині задоволених позовних вимог за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року включно скасувати та позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині - залишити без розгляду.

В решті постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 31 травня 2011 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим