Справа № 807/575/15
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 рокум. Ужгород№ 807/575/15

Закарпатський окружний адміністративний суд в особі судді Шешеня О.М., розглянувши справу в порядку письмового провадження за позовною заявою TRANS EURASIA s.r.o. до Управління Укртрансінспекції у Закарпатській області про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

TRANS EURASIA s.r.o. (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Укртрансінспекції у Закарпатській області (далі - відповідач) про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №030613 від 02.03.2015 року та адміністративну справу щодо застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення вимог ст. 57 Закону України "Про автомобільний транспорт" закрити.

23.07.2015 року до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами справи. Представник позивача в даній заяві підтримав вимоги викладені в позовній заяві та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. 02.03.2015 року відповідачем було винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу №030613 у сумі 17000,00 грн. за порушення абз. 7 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон України № 2344-ІІІ). Представник позивача вказував на те, що при винесенні даної постанови від 02.03.2015 року №030613 відповідачем було порушено норми чинного законодавства України, зокрема, при складанні ОСОБА_1 проведення перевірки №028705 від 24.02.2015 року, на підставі якого була винесена оскаржувана постанова від 02.03.2015 року №030613, уповноваженій особі позивача не було надано його примірника. Також, позивачеві не було надіслано повідомлення про час розгляду справи. Разом з тим, представник позивача наголошував, що уповноваженій особі позивача не надавалась копія оскаржуваної постанови від 02.03.2015 року №030613, зокрема, вона не надсилалася йому у встановлені законодавством строки, чим було порушено права позивача. Також, під час проведення перевірки, водій автомобіля, який належить позивачеві здійснював міжнародне перевезення вантажу, однак відповідачем було помилково визначено дане перевезення вантажу, як таке, що здійснюється між пунктами, розташованими на території України, транспортним засобом, що належить перевізнику Словаччини, без відповідного дозволу. Відтак, представник позивача наголошував на тому, що дане перевезення було саме міжнародним, оскільки вантаж, який перевозився автомобілем позивача був відправлений за кордон, що підтверджується міжнародною товаротранспортною накладною. Разом з тим, відповідачем в ОСОБА_1 проведення перевірки №028705 від 24.02.2015 року, на підставі якого прийнято оскаржувану постанову від 02.03.2015 року №030613, також зазначено порушення водієм позивача вимоги абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону України № 2344-ІІІ, а саме: управління транспортним засобом при здійснені міжнародних автомобільних перевезень вантажу без щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водія. Також, відповідачем, відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону України № 2344-ІІІ, було прийнято постанову № 030612 від 02.03.2015 року про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою до позивача застосовано адміністративно-господарські штрафи за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - в розмірі 680,00 грн. Таким чином, представник позивача зазначав, що в одному випадку відповідач визнає, що мало місце міжнародне перевезення вантажу, а в іншому зазначає про перевезення позивачем вантажів між пунктами, розташованими на території України, транспортним засобом, що належить перевізнику Словаччини. Отже, представник позивача зазначав, що відповідачем було допущено грубі порушення норм процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови від 02.03.2015 року №030613. Відтак, у зв'язку з тим, що позивачем було здійснено саме міжнародне перевезення вантажу, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №030613 від 02.03.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання втретє не зявився, 22.07.2015 року надіслав до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку із службовим відрядженням до м. Львова, однак, жодних доказів даного відрядження суду не надав. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. В судовому засіданні 20.05.2015 року представник відповідача надав заперечення на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи наступним. Під час проведення рейдової перевірки на автомобільній дорозі міжнародного значення М06 "Київ-Чоп" 756км+800м, на підставі направлення на перевірку від 19.02.2015 року № 020240, відповідачем було виявлено допущення позивачем порушень, а саме: перевезення вантажів між пунктами, розташованими на території України, транспортним засобом, що належать іноземному перевізнику та складено ОСОБА_1 від 24.02.2015 року за № 028705. Відтак, відповідачем було винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу від 02.03.2015 року №030613 у сумі 17000,00 грн. Таким чином, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що під час проведення рейдової перевірки на автомобільній дорозі міжнародного значення М06 "Київ-Чоп" 756км+800м, на підставі направлення на перевірку від 19.02.2015 року № 020240 (а.с. 41), відповідачем 24.02.2015 року було складено ОСОБА_1 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом за № 028705 (а.с. 10).

У відповідності до ст. 1 Закону України № 2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами, позивач є іноземним перевізником, а саме: перевізником Словаччини.

Постановою Кабінету Міністрів України затверджено "Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті" від 17.07.2014 року № 299 (далі - Положення № 299).

Зокрема у відповідності до Положення № 299 Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.

Управління Укртрансінспекції у Закарпатській області є територіальним підрозділом Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті.

Відтак, відповідачем в ході перевірки, результати якої відображено в ОСОБА_1 від 24.02.2015 року № 028705, було встановлено, що позивачем порушено вимоги автотранспортного законодавства України, а саме: перевезення вантажу без щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водія, а також, порушення під час виконання внутрішніх автомобільних перевезень вантажів за маршрутом с. Погар Сколівський р-н, Львівська область - м. Мукачево, Закарпатської області (згідно товарно-транспортної накладної серії ААК б/н від 24.02.2015 року), а саме: здійснення перевезення вантажів між пунктами, розташованими на території України, транспортним засобом, що належать іноземному перевізнику.

Разом з тим, водій позивача - ОСОБА_1 ознайомився з ОСОБА_1 перевірки від 24.02.2015 року № 028705, однак відмовився його підписати та надати пояснення (а.с. 42).

Згідно до ст. 1 Закону України № 2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

У відповідності до ст. 29 Закону України № 2344-ІІІ автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Також, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567) визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

У відповідності до п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно до п. 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок.

Відповідно до п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

У відповідності до п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України № 2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України № 2344-ІІІ; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно до пункту 9 Порядку № 1567 перед проведенням рейдової перевірки керівник органу державного контролю видає направлення на перевірку, підписує та скріплює печаткою органу державного контролю.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 до Порядку № 1567.

Відповідно до статті 57 Закону України № 2344-ІІІ перевезення пасажирів і вантажів між пунктами, розташованими на території України, транспортними засобами, що належать іноземним перевізникам, забороняється, якщо на це не було отримано дозволу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно п. 27 Порядку № 1567 за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, яка оформляється згідно з додатком 5 до Порядку № 1567.

Відтак, на підставі встановлених порушень, відображених в ОСОБА_1 перевірки від 24.02.2015 року за № 028705, відповідачем було винесено постанови про застосування до позивача (іноземного перевізника) адміністративно-господарського штрафу, а саме: постанови від 02.03.2015 року № 030612 за допущення перевезення вантажу без щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водія, відповідальність за яке передбачено абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону України № 2344-ІІІ (а.с. 12) та постанови від 02.03.2015 року № 030613 за порушення ст. 57 Закону України № 2344-ІІІ, зокрема, перевезення вантажів між пунктами, розташованими на території України, транспортним засобом, що належить перевізнику Словаччини, без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена абз. 7 ч. 1 ст. 60 Закону України № 2344-ІІІ (а.с. 11).

Згідно до абз. 2 п. 25 Порядку № 1567 у разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

У відповідності до ст. 6 Закону України № 2344-ІІІ у пунктах пропуску через державний кордон України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи здійснює контроль сплати перевізниками штрафів чи виконання приписів органів контролю.

Відтак, відповідачем на адресу Закарпатської митниці ДФС супровідним листом від 02.03.2015 року вих. 50/2/98-15 було направлено реєстр постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів, які винесені на нерезидентів України для здійснення контролю за сплатою адміністративно-господарських штрафів (а.с. 44-46).

Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні посилання представника позивача про те, що позивачем (іноземним перевізником) не було допущено порушення ст. 57 Закону України № 2344-ІІІ, оскільки останнім під час проведення перевірки здійснювалися виключно міжнародні автомобільні перевезення вантажу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (а.с. 13), виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 1 Закону України № 2344-ІІІ міжнародні перевезення пасажирів і вантажів - перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону. Натомість, внутрішні перевезення - це перевезення пасажирів і вантажівміж населеними пунктами, розташованими на території однієї держави. Зокрема, внутрішні перевезення - це перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, а саме: з товарно-транспортної накладної від 24.02.2015 року перевізником є позивач (перевізник Словаччини), разом з тим, пунктом навантаження товару є с. Погар (Сколівський р-н, Львівська область), а пунктом розвантаження є м. Мукачево, Закарпатської області, Таможений термінал (а.с. 43). Таким чином, з даної товарно-транспортної накладної від 24.02.2015 року вбачається, що дане перевезення не було міжнародним, оскільки здійснювалося між пунктами розташованими на території України, а саме: між с. Погар (Сколівський р-н, Львівська область) та м. Мукачевом, Закарпатської області, Таможеним терміналом.

Також, суд констатує, що подальше здійснення позивачем міжнародного перевезення даного товару, саме по собі не виключає факту здійснення внутрішніх автомобільних перевезень позивачем (іноземним перевізником). Разом з тим, в матеріалах справи містяться належні докази здійснення позивачем (перевізником Словаччини) поряд з міжнародними перевезеннями також і внутрішнього автомобільного перевезення вантажу між пунктами, розташованими на території України (а.с. 42-43), що є порушенням ст. 57 Закону України № 2344-ІІІ. Натомість, позивачем не було надано суду достатніх та беззаперечних доказів відсутності здійснення ним внутрішніх автомобільних перевезень вантажів між пунктами, розташованими на території України, а саме: за маршрутом с. Погар (Сколівський р-н, Львівська область) - м. Мукачево, Закарпатської області, Таможений термінал.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Однак, позивачем не було надано до суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, відтак, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №030613 від 02.03.2015 року та закриття адміністративної справи щодо застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення вимог ст. 57 Закону України "Про автомобільний транспорт" слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.В задоволенні позову TRANS EURASIA s.r.o. до Управління Укртрансінспекції у Закарпатській області про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №030613 від 02.03.2015 року та адміністративну справу щодо застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення вимог ст. 57 Закону України "Про автомобільний транспорт" закрити - відмовити.

2.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_2