Справа № 810/6626/14
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2015 р. м. Київ К/800/11202/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Калашнікової О.В.,

Суддів: ЛеонтовичК.Г.

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання - Маджар О.М.

за участю

представника позивача - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, треті особи: Гірська сільська рада Бориспільського району Київської області, ОСОБА_3, про визнання протиправними дій та скасування рішень, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, в якому просила: визнати протиправними дії Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області щодо прийняття рішення про скасування державної реєстрації права власності із закриттям розділу за заявою ОСОБА_4 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована у базі даних заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.09.2013 року 09:33:08 за реєстраційним номером 3002717; визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, індексний номер 14348538 від 10.07.2014 року про скасування права власності ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 92,2 кв.м.; визнати протиправними дії Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області щодо прийняття рішення, індексний номер 15550421 від 03.09.2014 року про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 08, з відкриттям розділу; визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, індексний номер 15550421 від 03.09.2014 року про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1; визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, індексний номер 12636081 від 24.04.2014 року про реєстрацію права оренди ОСОБА_3 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є територіальна громада в особі Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем незаконно проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ОСОБА_3, оскільки таке рішенні було прийнято в період, коли за позивачем було зареєстровано право власності на житловий будинок, який розташований на орендованій ОСОБА_3 земельній ділянці. Також, позивач вказував на те, що відповідачем в порушення вимог закону скасовано право власності позивача на житловий будинок з тих підстав, що ОСОБА_3 не уповноважений на виконання судових рішень. Крім того, позивач вважає, що відповідачем протиправно зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку, оскільки рішенням суду було визнано лише право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину матеріалів, обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку, а не частину житлового будинку. Крім того, позивача вказував на протиправність дій відповідача щодо закриття розділу на об'єкт нерухомого майна - житлового будинку.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 25.10.2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області на підставі рішення від 25.10.2013 року №7222626 було проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 на підставі заяви, яка була прийнята 18.09.2013 року 09:33:08 за реєстраційним номером 3002717 з додатком Технічного паспорту на одноквартирний житловий будинок по зазначеній адресі, розташований на земельній ділянці площею 1597 кв.м, станом на 26.07.2013 року.

На підставі зазначеного рішення Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області було видано позивачу свідоцтво про право власності від 25.10.2013 року НОМЕР_1 та присвоєно Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 08.

Оскільки між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не було вирішено спір щодо вказаного будинку, у зв'язку з чим останній звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про скасування рішення Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області від 25.10.2013 року №7222626 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.10.2013 року НОМЕР_1.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2014 року по справі №359/528/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26.06.2014 року, визнано незаконним та скасовано рішення Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області від 25.10.2013 року №7222626 про державну реєстрацію права власності на жилий будинок по АДРЕСА_1, визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.10.2013 року НОМЕР_1, видане на ім'я ОСОБА_4

10 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області із заявою про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - житловий будинок за позивачем.

Разом із заявою ОСОБА_3 надав до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2014 року у справі №359/528/14-ц, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26.06.2014 року.

За наслідками розгляду заяви та доданих документів рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області від 10.07.2014 року №14348538 було скасовано державну реєстрацію права власності за №3067063 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним №08.

Зазначеними судовими рішеннями було встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 під час перебування у шлюбних відносинах побудували спірний житловий будинок, який не було прийнято в експлуатацію. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 22 серпня 2012 року у порядку поділу майна, що є об,єктом спільної сумісної власності за ними визнано по Ѕ частці в будівельних матеріалах та обладнанні, що використанні під час будівництва.

В подальшому, 02.09.2014 року ОСОБА_3 звернувся до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області із заявою про державну реєстрацію за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку.

Крім того, ОСОБА_3 надав до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області технічний паспорт на будинок, виданий КП Бориспільської районної ради "Бориспільське районне бюро технічної інвентаризації" станом на 06.08.2014 року, довідку Гірської сільської ради від 28.08.2014 року №536, договір оренди земельної ділянки від 28.05.2012 року №1055, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 24.04.2014 року №20891603. Також ним було подано до Реєстраційної служби копію рішення Апеляційного суду Київської області від 19.11.2012 року у справі №22ц-5329/2012, згідно з яким за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1.

За результатом розгляду вказаних документів відповідачем було прийнято оскаржуване рішення від 03.09.2014 року №15550421 про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/2 частку вказаного житлового будинку, з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справі на об'єкт нерухомого майна.

На підставі зазначеного рішення державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області було видано ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.09.2014 року НОМЕР_2, а також присвоєно реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 08.

Крім того, з наявної в матеріалах справи реєстраційної справи вбачається, що 18.04.2014 року представник ОСОБА_3 звернулась до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області із заявою про реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 28.05.2012 року №1055, який, як встановлено судами попередніх інстанцій, був укладений між ОСОБА_3 та Гірською сільською радою на підставі рішення Гірської сільської ради від 30.03.2012 року №449-21-VІ "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право довгострокової оренди (строком на 49 років) гр. ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1".

Відповідно до вказаного договору, Гірська сільська рада надала ОСОБА_3 в строкове, платне користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1, відповідно до плану, якою користується ОСОБА_3 згідно наказу радгоспу "Бортничі" від 29.10.1979 року №574 і на яку надано дозвіл на будівництво на підставі свідоцтва на забудову індивідуальної садиби, виданого виконавчим комітетом Бориспільської районної ради народних депутатів Київської області на підставі рішення виконавчого комітету від 17.03.1980 року №82.

Вказаний договір був зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Бориспільському районі, про що було вчинено запис №05547 від 04.07.2012 року.

Представник ОСОБА_3 разом із даним договором подала до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області Кадастровий план земельної ділянки, план земельної ділянки, яка надається в довгострокову оренду, довідку про наявні обмеження на використання земельної ділянки, акт встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, акт прийому-передачі земельної ділянки, витяг з Державного реєстру правочинів.

За результатами розгляду даної заяви державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області було прийнято рішення від 24.04.2014 року №12636081 про реєстрацію права оренди ОСОБА_3 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є територіальна громада в особі Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що Реєстраційна служба Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, приймаючи оскаржувані рішення, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у частині позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Статтею 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлені підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень, та зазначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Таким чином, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, вчиненню реєстраційної дії передує встановлення державним реєстратором відповідності заявленого права і поданих документів відомостям, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон щодо наявності обтяжень на нерухоме майно або заборон вчиняти реєстраційні дії щодо майна.

Відповідно до ст. 16 зазначеного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених Законом.

По справі встановлено, що частка в спірному домоволодінні за ОСОБА_3 не визначалася.

Відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об'єкта скасовується. Водночас для кожного з новостворених об'єктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав і нова реєстраційна справа, кожному з таких об'єктів присвоюється новий реєстраційний номер.

Частиною другою статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Питання щодо прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва вперше на законодавчому рівні було вирішено шляхом затвердження Порядку та умов прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року №449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення". Тобто, до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. У зв'язку з тим, що відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 05.08.1992 року.

Отже, питання щодо набуття права власності на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 05.08.1992, не врегульовано на рівні закону.

29 квітня 2013 року набрав чинності наказ Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства України №95 від 19.03.2013 року, яким затверджено новий порядок спрощеної процедури прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, а також регламентовано процедуру проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж.

Згідно з пунктом 3.1 вказаного порядку індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, збудовані до 05 серпня 1992 року, прийняттю в експлуатацію не підлягають і можуть бути зареєстровані як об'єкти права власності на підставі технічного паспорту.

Державна реєстраційна служба України своїм листом від 12.03.2013 року №95-06-15-13 роз'яснила, що при проведенні державної реєстрації прав із видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірний житловий будинок був збудований у 1981 році.

Відповідно до п. 49 - 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяження, затвердженого постановою Кабінета Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на індивідуальні житлові будинки, розташовані на території сільськіх рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, заінтересованою особою може бути особа, за якою закріплені особові рахунки в по господарських книгах відповідних сільських рад. В такому випадку заявник подіє : документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, виписку з погосподарської книги, технічний паспорт.

Зазначені обставини свідчать, що оспорювані позивачем дії та рішення не відповідали заведеним вимогам Закону та Порядку, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про скасування рішення відповідача від 24.04.2014 року №12636081 про реєстрацію права оренди на земельну ділянку колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено вище, 28.05.2012 року між ОСОБА_3 та Гірською сільською радою на підставі рішення Гірської сільської ради від 30.03.2012 року №449-21-VІ, було укладено договір оренди земельної ділянки від №1055.

Судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування дійсності вказаного договору або його укладення з порушенням вимог чинного законодавства.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в цій частині позову.

Відповідно до ст. 229 суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Зважаючи на те, що судами при розгляді справи правильно та повно встановлені фактичні обставини справи, однак при прийнятті рішення допущені порушення норм матеріального права, які призвели до помилки при постановленні судових рішень, а також те, що у справі не вимагається збирання або додаткова перевірка доказів, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про доцільність скасування постановлених у справі рішень та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області щодо прийняття рішення про скасування державної реєстрації права власності із закриттям розділу за заявою ОСОБА_4 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована у базі даних заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.09.2013 року 09:33:08 за реєстраційним номером 3002717; визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, індексний номер 14348538 від 10.07.2014 року про скасування права власності ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 92,2 кв.м.; визнати протиправними дії Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області щодо прийняття рішення, індексний номер 15550421 від 03.09.2014 року про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 08, з відкриттям розділу; визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, індексний номер 15550421 від 03.09.2014 року про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

У визнанні протиправним та скасуванні рішення Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, індексний номер 12636081 від 24.04.2014 року про реєстрацію права оренди ОСОБА_3 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є територіальна громада в особі Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.