Справа № 24933/10
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2011-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2011 р.справа № 2-4009/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Суховарова А.В.

при секретарі судового засідання: Щербатому І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2010 року у справі № 2а-4009/10

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області

про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який змінювала до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області та просила визнати дії відповідача щодо невиплати та не донарахування щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2009, 2010 роки неправомірними; стягнути з відповідача на користь позивача суму недоотриманої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2009, 2010 роки; зобовязати відповідача зробити перерахунок та сплатити державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно ст..15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»з о1 травня 2010 року у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років щомісяця до закінчення строку передбаченої законом виплати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2010 року у справі № 2а-4009/10 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою та просить суд скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2010 року у справі № 2а-4009/10 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги..

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

18 лютого 2010 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 1691-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо юрисдикції справ, пов'язаних із соціальними виплатами", який набрав чинності 10 березня 2010 року. Цим Законом встановлено, що справи щодо спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них суди розглядають у порядку цивільного судочинства, а п. 3 ч. 1 ст. 18 КАС України виключено.

Рішенням Конституційного суду України № 19-рп/2010 від 09.09.2010 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами" (справа № 1-40/2010) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 2 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами" від 18 лютого 2010 року № 1691VI.

Відповідно до ст..152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, з 09.09.2010 року справи даної категорії повинні розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зміни в діючому законодавстві, постановивши рішення за нормами ЦПК після прийняття Рішення Конституційним судом України від 09.09.2010 року. Вказана обставина є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області та їй призначена виплата державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у звязку з народженням 20.12.2007 року сина ОСОБА_2 (а.с.18).

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2009 рік, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачу за цей період нараховувалась та сплачувалась допомога в порядку та у розмірі визначеному в ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» з урахуванням змін, внесених до неї Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2008 року і відповідно до якого мінімальний розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, починаючи з січня 2009 року, повинен складати не менше 130 грн. Положення даного Закону в цій частині неконституційними не визнавалися. Відповідно, слід відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог в частині визнання дій відповідача за 2009 рік незаконними, оскільки відповідач здійснював виплати державної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку згідно до вищезазначеного порядку та розмірів.

Не визнано неконституційним також положення Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік»в частині щомісячного розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно нарахування, проведені відповідачем Управлінням праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області у 2008-2009 роках по виплаті ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є правомірними.

Вимоги позивачки щодо зобовязання відповідача нарахувати та виплачувати надалі на її користь державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей до 6 років є безпідставними оскільки завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав позивачів, а не тих прав, які виникнуть в майбутньому.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2010 року у справі № 2а-4009/10 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.09.2010 року у справі № 2а-4009/10 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: А.В. Суховаров