Справа № 818/1266/15
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 р.Справа № 818/1266/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Пянової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2015р. по справі № 818/1266/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумський завод" Енергомаш"

до Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

10.04.2015 року позивач, Публічне акціонерне товариство "Сумський завод" Енергомаш", звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області від 18.11.2014 року: № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № 00564/1705/60188, від 09.02.2015 року № НОМЕР_4.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 року по справі № 818/1266/15 адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Сумський завод "Енергомаш" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області від 18.11.2014 року: № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № 00564/1705/60188, від 09.02.2015 року № НОМЕР_4.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 року по справі № 818/1266/15 повністю та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству "Сумський завод "Енергомаш".

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що постанову винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 16.09.2014 року по 24.10.2014 року Державною податковою інспекцією у м. Сумах проведено планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства "Сумський завод" Енергомаш" за період з 01.04.2011 року по 21.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 30.10.2014 року №4346/2204/00223208/53.

Згідно висновків акту перевірки, встановлено порушення позивачем:

1) пп. 14.1.27 п.14.1 ст.14, п.138.2 ст.138, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 п.44.2 ст.44, п.135.1, п.135.2 ст.135 п.п.135.5.4 п.135 ст.135, п.137.1 ст.137 ОСОБА_1 кодексу України, в результаті чого донараховано податку на прибуток на суму 182913 грн.

За результатом розгляду заперечення на акт перевірки донарахована сума по податку на прибуток зменшена до 172 660 грн.

2) пп. 14.1.27 п.14.1 ст.14, п.138.2 ст.138, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 п.44.2 ст.44, п.135.1, п.135.2 ст.135 п.п.135.5.4 п.135 ст.135, п.137.1 ст.137 ОСОБА_1 кодексу України, в результаті чого позивачу зменшено від'ємне значення об'єкту оподаткування за 2011 рік на 121176 грн. податку на прибуток.

3) пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.198.1 ст.198, п.198.2 ст.198, п.198.3 ст.198 ОСОБА_1 кодексу України, в результаті чого донараховано податку на додану вартість на суму 54513грн.

4 )абз."г" п.п.164.2.17 п. 164.2 ст.164 ОСОБА_1 кодексу України, в результаті чого донараховано 77741,20 грн. ПДФО.

На підставі акту перевірки відповідачем прийняті наступні податкові повідомлення-рішення: № НОМЕР_1 від 18.11.2014 року про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 68141,25грн., № НОМЕР_2 від 18.11.2014 року, яким Публічному акціонерному товариству "Сумський завод" Енергомаш" було зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 121127 грн., № НОМЕР_3 від 18.11.2014 року про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 215825грн., № 00564/1705/60188 від 18.11.2014 року, яким Публічному акціонерному товариству "Сумський завод" Енергомаш" було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 116541,65грн.

28 листопада 2014 року товариством "Сумський завод" Енергомаш" подано до Головного управління ДФС у Сумській області скаргу на податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 18.11.2014 року, № НОМЕР_1 від 18.11.2014 року № НОМЕР_2 18.11.2014 року та № 00564/1705/60188 від 18.11.2014 року.

Рішенням Головного управління ДФС у Сумській області Державної фіскальної служби України про результати розгляду первинної скарги № 721/10/18-28-10-03-04-313/391 від 23.01.2015 року, скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумський завод" Енергомаш" було залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін.

Крім того було збільшено суму грошового зобов'язання податку на додану вартість, визначену у податковому повідомленні-рішенні Державної податкової інспекції у м. Сумах від 18.11.2014 року № НОМЕР_2 на 4219 грн., у тому числі основного платежу на 3375грн. та штрафної санкції на 844 грн.

2 лютого 2015 року позивачем подано скаргу на повідомлення-рішення, а також рішення Головного управління ДФС у Сумській області до Державної фіскальної служби України.

13 лютого 2015 року на адресу Товариства надійшло податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 09.02.2015 року, яким на підставі рішення Головного управління ДФС у Сумській області Державної фіскальної служби України про результати розгляду первинної скарги № 721/10/18-28-10-03-04- 313/391 від 23.01.2015 року було збільшено суму грошового зобов'язання Публічному акціонерному товариству "Сумський завод" Енергомаш" за платежем податок на додану вартість в сумі 4219,00 грн.

Рішенням про результати розгляду повторної скарги № 653116/99-99-10-01-03-15 від 30.03.2015 року повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах, а також рішення Головного управління ДФС у Сумській області було залишено без змін.

Не погодившись із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач для захисту своїх прав звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що необхідно визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області від 18.11.2014 року: № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № 00564/1705/60188, від 09.02.2015 року № НОМЕР_4, оскільки відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не було доведено правомірність винесених податкових повідомлень - рішень.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність захисту прав позивача та у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ОСОБА_1 кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ОСОБА_1 кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до абз.1 п.139.1.9 ст.139 ОСОБА_1 кодексу України до витрат не включаються витрати, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ОСОБА_1 кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податковою) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3 статті 198 ОСОБА_1 кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище різня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків. нарахованих (сплачених) платником податку заставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з мстою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи) у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п.198.2 ст.198 ОСОБА_1 кодексу України вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Підпунктом 198.6 пункту 198 статті 198 ОСОБА_1 кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

У відповідності до п.п.201.1 201.4, 201.6 ст.201 ОСОБА_1 кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця та є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 200.1 статті 200 згаданого Кодексу передбачено, що сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.п. 201.6, 201.7, 201.8 ст. 201 ОСОБА_1 кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно п.201.10 ст.201 ОСОБА_1 кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище норм слідує, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання в господарській діяльності.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту за приписами ОСОБА_1 кодексу є придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документу, дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складається документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що мають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснені господарської операції.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до перевірки був наданий договір купівлі-продажу від 26.11.2012 року № 26-11 з ФОП ОСОБА_2 та договір поставки від 18.05.2012 року № 0518/12-2 про поставку товару позивачу товариством Аратта. Реальність виконання господарських операцій за вказаними договорами підтверджується видатковими та податковими накладними, банківськими документами. Переміщення товару від продавців до покупця підтверджується подорожніми листами вантажного автомобіля та наказом про відрядження.

Зазначені документи були надані під час перевірки, за своїм змістом та суттю відповідають вимогам діючого законодавства України.

Реальність господарських операцій підтверджується також оприбуткуванням товарів на склад позивача, списанням придбаного бруса на ремонт основних засобів (виробничий корпус №1), актами приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів, списанням матеріалів, придбаних у ТОВ Аратта, на виробництво.

Виходячи з цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання податкового органу на порушення податкового законодавства контрагентами позивача, як на підставу прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, є не обґрунтованими.

Так, законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції.

Більш того, відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Тобто, якщо контрагент позивача вчинив порушення чинного законодавства, то відповідальність повинен нести саме контрагент, а не позивач.

ОСОБА_1 кодексу України також не пов'язують виникнення права на податковий кредит з особливостями оподаткування постачальників 2-го чи іншого ланцюга.

Діючим законодавством не передбачений і не визначений обов'язок підприємства встановлювати ланцюг суб'єктів підприємницької діяльності, з якими контрагенти такого підприємства мали договірні відносини, а також підприємству не надано право вимагати від його контрагентів такої інформації, а отже колегія суддів приходить до висновку, що позивач виконав усі необхідні умови, передбачені ОСОБА_1 кодексом України, які надають йому правові підстави для нарахування податкового кредиту.

Колегія суддів також звертає увагу на той факт, що зазначене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, яку суди застосовують як джерело права, відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Так, у справі "БУЛВЕС АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Стосовно доводів щодо безпідставного включення позивачем до валових витрат вартості амортизації в сумі 16403 грн. на верстат, який позивач отримав в 2009 році як безоплатний товар, колегія суддів зазначає наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджено апеляційною інстанцією, даний верстат був виготовлений позивачем згідно Договору на створення науково-технічної продукції № 018/55 від 30.09.2008 року за рахунок Державного бюджету у 4 кварталі 2009 року. Верстат згідно акту від 30.11.2012 року №1 1 було введено в експлуатацію, що підтверджується висновками, викладеними в акті перевірки.

Крім того позивачем було сплачено податок на прибуток в 4 кварталі 2009 року та за висновками акту про результати планової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства "Сумський завод" Енергомаш" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.07.09 року по 31.03.11 року № 5304/235/00223208/74 від 11.07.2011 року було сплачено податок на додану вартість.

Нормами п.144.1 ОСОБА_1 кодексу України передбачено, що амортизації підлягають: капітальні інвестиції, отримані платником податку з бюджету, у вигляді цільового фінансування на придбання об'єкта інвестування (основного засобу, нематеріального активу) за умови визнання доходів пропорційно сумі нарахованої амортизації по такому об'єкту відповідно до положень підпункту 137.2.1 пункту 137.2 статті 137 цього Кодексу, а також вартість основних засобів, безоплатно отриманих або виготовлених чи споруджених за рахунок коштів бюджету або кредитів, залучених Кабінетом Міністрів України чи під гарантії Кабінету Міністрів України, у разі виконання зобов'язань за гарантією Кабінетом Міністрів України.

ПАТ "Сумський завод" Енергомаш" було сплачено також податок на прибуток, що підтверджується висновками Акту про результати планової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства "Сумський завод" Енергомаш" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.07.09 року по 31.03.11 року № 5304/235/00223208/74 від 11.07.2011 року. Також було сплачено податок на додану вартість відповідно до податкового повідомлення-рішення № /0/618 від 02.08.2011 року. Таким чином ПАТ "Сумський завод" Енергомаш" було нараховано амортизацію у повній відповідності до діючого законодавства України.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що висновок відповідача про порушення ПАТ "Сумський завод" Енергомаш" вимог абз. "г" пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164, п.п. "б" п.176.2 ст. 176 ОСОБА_1 кодексу України в зв'язку з чим ПАТ "Сумський завод" Енергомаш" було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 116541,65грн. є не обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. "г" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ОСОБА_1 кодексу України до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов'язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом.

Підстави для застосування зазначених санкцій ДПІ у м. Сумах вказані в акті № 4346/2204/00223208/53 від 30.10.2014 року, а саме: не утримання та не перерахування до бюджету суми податку в розмірі 77741,20грн.

Відповідно до висновків акту, встановлено завищення інших витрат на загальну суму 460000 грн., оскільки до витрат безпідставно було віднесено грошові кошти, виплачені ОСОБА_3 як повернення поворотної фінансової допомоги, яка попередньо не була включена до складу доходів. Підставою для виникнення зазначених правовідносин між ПАТ та ОСОБА_3 є договори про надання фінансової допомоги від 04.09.2009 року та 27.10.2009 року. Отримання грошових коштів ПАТ за вказаними господарськими операціями та їх повернення було оформлено у повній відповідності до вимог діючого законодавства України, що підтверджується первинними документами, а саме прибутковими касовими ордерами, сторінками касової книги та виписками банку.

За 2009 та 2010 роки ПАТ "Сумський завод" Енергомаш" було подано декларації з податку на прибуток на загальну суму за 2009 рік - 4122330 грн. та за 2010рік - 9263017 грн., до якої було на підставі Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" включено в тому числі вищезазначену суму грошових коштів, отриманих в якості поворотної фінансової допомоги від ОСОБА_3 ПАТ було сплачено податок на прибуток за 2009 рік в розмірі 126981 грн. та за 2010 рік в розмірі 49527 грн. з урахуванням зазначеного доходу, що підтверджується декларацією, яка міститься в матеріалах справи.

Факт включення даної суми підтверджується актом про результати планової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства "Сумський завод" Енергомаш" () з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.07.09 року по 31.03.11 року № 5304/235/00223208/74 від 11.07.2011 року, оскільки зазначена сума входить до загальної суми за 2009 рік - 4122330 грн. та 2010 рік - 9263017 грн., відображеної у декларації. Відповідно до п.4.1.6 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до валових доходів включаються доходи з інших джерел та від позареалізаційних операцій, у тому числі у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку в звітному періоді.

Отримання зазначеної фінансової допомоги було відображено у деклараціях з податку на прибуток за 2009 та 2010 року, що підтверджується відомостями обліку валових доходів за 2009 та 2010 роки, а також виписками з рахунків 505 "Інші довгострокові позики в національній валюті" Головної книги, рядком 470 Балансів за 2009 та 2010 роки.

В період погашення зобов'язань з повернення фінансової допомоги, суми повернутої допомоги відносилися до витрат та суму отриманої фінансової допомоги повернуто у повному обсязі. Зобов'язання за договорами виконано у повному обсязі сторонами.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що є не обґрунтованими висновки податкового органу про порушення позивачем п.п. "б" п. 176.2 ст. 176 ОСОБА_1 кодексу України, оскільки відсутній факт безпідставності отримання доходу ОСОБА_3

Зазначені грошові кошти були сплачені у якості повернення фінансової допомоги та відповідно відсутні правові підстави та обов'язок сплати позивачем податку з доходів фізичних осіб.

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем вимог п.п. 14.1.27 п.14.1 ст.14, п.138.2 ст.138, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 п.44.2 ст.44, п.135.1, п.135.2 ст.135 п.п.135.5.4 п.135 ст.135, п.137.1 ст.137 ОСОБА_1 кодексу України, в результаті чого позивачу зменшено від'ємне значення об'єкту оподаткування за 2011 рік на 121176 грн. податку на прибуток.

Такий висновок відповідач обґрунтовує тим, що позивач неправомірно сторнує з валових доходів 242254 грн., як суму попередньої оплати яка була отримана до 01.04.2011 року та включена до валових доходів у попередніх звітних періодах. За даними попередньої перевірки, якою перевірявся період з 01.07.2009 hjre по 31.03.2011 року не зазначено, що попередні оплати включались до складу валових доходів (акт ДПІ у м. Сумах від 11.07.2011 року № 5304/235/00223208/74.

Тому податковий орган проводить наступні розрахунки:

За даними Декларації з податку на прибуток (ряд.7) від'ємне значення об'єкту оподаткування за 2-4 квартал 2011 року становить 1030224 грн.

За даними перевірки рядок 07 "Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності" за 2-4 квартал 2011 року становить 787 873 грн.

За даними Декларації з податку на прибуток за 2012 рік від'ємне значення об'єкта і оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду або значення рядка 07 ОСОБА_1 декларації за попередній звітний період або від'ємне значення об'єкта оподаткування за 1 квартал 2011 року) ряд.06.5 визначено в сумі 257556 грн., а за даними перевірки вона становить 196968,00 грн. Тому 257556 - 196968,00 = 60588 грн.

За даними Декларації з податку на прибуток за 2013 рік від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) періоду або значення рядка 07 ОСОБА_1 декларації за попередній звітний період або від'ємне значення об'єкта оподаткування за І квартал 2011 року) ряд.06.5 визначено в сумі 257556 грн. а за даними перевірки вона становить 196968,00 грн. Тому 257556 - 196968,00 = 60588 грн.

Отже, 60588 грн. + 60588 грн. = 121176,00 грн. - сума завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками відповідача та спростовує доводи, викладені в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Виходячи з проведених господарських операцій у першому кварталі 2011 року та на підставі пп. 11.3.1 п.11.3 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств?, норми якого були чинними на дату проведення господарських операцій та їх відображення у бухгалтерському і податковому обліку, суми передплати, отримані позивачем від замовників було віднесено до складу валового доходу підприємства періодів отримання грошових коштів за першою подією - датою зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають реалізації.

За перший квартал 2011 року ПАТ "Сумський завод" Енергомаш" було подано декларацію з податку на прибуток на загальну суму 1735513грн., до якої було на підставі Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" включено суму 242254 грн. за отримані аванси (що залишилися без відвантаження товару станом на 01.04.2011 року), що підтверджується виписками банку та відомостями обліку валових доходів за січень, лютий та березень 2011 року та 4 квартал 2011 року рахунком 68 Головної книги "Розрахунки за авансами одержаними", рахунком 79 Головної книги "Фінансові результати" та Балансом (стаття 540 - поточні зобов'язання за розрахунками з одержаних авансів) за І квартал 2011 року.

Згідно поданої декларації було сплачено податок на прибуток з урахуванням зазначеного доходу, що підтверджується висновками Актів перевірки.

Факт включення даної суми до задекларованого та встановленого валового доходу (та його структура) підтверджується Актом про результати планової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства "Сумський завод" Енергомаш" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.07.09 року по 31.03.11 року № 5304/235/00223208/74 від 11.07.2011 року. Будь-які додатки до даного акту відсутні та у встановленому діючим законодавством порядку з ПАТ "Сумський завод" Енергомаш" узгоджені не були.

Пунктом 137.1. статті 137 ОСОБА_1 кодексу передбачено, що дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Норми податкового кодексу набрали чинності 01.04.2011 року.

У другому кварталі 2011 року ПАТ Сумський завод Енергомаш було здійснено відвантаження товару, передплати за який було отримано у 1 кварталі та відображено відповідно у звітності. Виходячи з того, що оподаткування прибутку від даних господарських операцій було здійснено у першому кварталі 2011 року, зазначені відвантаження в податковому обліку в дохід віднесені не були, що за висновками, викладеними в Акті було іменовано сторнуванням?.

Пунктом 7 розділу XX Перехідні положення ОСОБА_1 кодексу України визначено, дохід не визначається щодо товарів (результатів робіт, послуг), відвантажених (наданих) після дати набрання чинності розділом III цього Кодексу в частині вартості таких товарів (результатів робіт, послуг), оплаченої у вигляді авансів (передоплати) до такої дати, у тому числі в період перебування на спрощеній системі оподаткування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки перевірки про встановлення завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування за 2011 рік в сумі 121176грн. є безпідставними та такими, що прямо протирічать нормам діючого податкового законодавства.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2015 року по справі № 818/1266/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2015р. по справі № 818/1266/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 27.07.2015 р.