Справа № 22-а-2045/2011
Суддя: Фединяк В.Д. В. Д.
Дата ухвалення: 2011-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2011 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Беркій О.В., Шишка А.І.

секретаря Кіндрата В.П.

з участю ОСОБА_1 його

представника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до малого приватного підприємства будівельно-монтажна фірма «Газовик» за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 6 серпня 2010 року, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд із указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є співзасновником малого приватного підприємства будівельно-монтажна фірма «Газовик» м. Коломиї Івано-Франківської області. Директор цього підприємства ОСОБА_5 виконує обовязки на підставі укладеного контракту від 5 січня 2004 року. 4 серпня 2006 року ОСОБА_5 як директор відповідача видав наказ №423 «Про затвердження розміру оплати праці проектантам» згідно якого затверджено розмір оплати праці працівників проектного відділу у розмірі 35 % вартості проектних робіт і начальнику проектного відділу за керівництво відділом встановлено 5% від вартості проектних робіт.

Позивач вважав зазначений наказ таким, що не відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про оплату праці», посилаючись на те, що директор зобовязаний забезпечувати виплату заробітної плати працівникам відповідно до тарифної сітки оплати праці затвердженої колективним договором приватного підприємства будівельно - монтажна фірма «Газовик», а не самостійно встановлювати форми і системи оплати праці. Тому просив задовольнити позов. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 6 серпня 2010 року визнано недійсним наказ №423 від 4 серпня 2006 року «Про затвердження розміру системи оплати праці проектантам» виданого директором малого приватного підприємством будівельно-монтажна фірма «Газовик» м . Коломиї.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову, вказуючи на те, що суд неповно зясував обставини справи, не встановив порушеного права позивача видачею оспорюваного наказу, не зясував які правовідносини виникли між сторонами та які норми права регулюють ці правовідносини, тому ухвалив помилкове рішення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просять задовольнити цю скаргу.

Представник приватного підприємства будівельно - монтажна фірма «Газовик» апеляційну скаргу не визнав, вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

За змістом пункту 1 статті 5 Закону України "Про підприємства в Україні" та пункту 3 статті 6 Закону України "Про власність", який був чинним на час створення малого приватного підприємства будівельно-монтажна фірма «Газовик» м. Коломиї, підставою для створення підприємства є рішення власника (власників) майна чи уповноваженого ним (ними) органу, підприємства-засновника, організації або трудового колективу. Порядок створення підприємства та його реєстрації визначається Законами України "Про підприємства в Україні" та "Про підприємство".

Якщо засновників підприємства два чи більше, рішенням про створення підприємства є установчий договір. При цьому слід мати на увазі, що створення нового суб'єкта підприємницької діяльності та визначення його організаційно-правової форми регулюється не положеннями Цивільного кодексу України про сумісну діяльність, а іншими актами законодавства, зокрема Законами України "Про підприємства в Україні", "Про господарські товариства".

Трудові відносини працівників та роботодавців, економічні, правові та організаційні засади оплати праці регулюються Кодексом законів про працю в Україні від 10.12.71 р. (далі КзпП) та Законом України «Про оплату праці» від 24.03.95 р. № 108/95-ВР (далі Закон № 108).

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КзпП, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород згідно з ч. 3 ст. 97 КзпП встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно зі ст. 2 Закону від 24 березня 1995 р. N 108/95-ВР "Про оплату праці" структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені зазначеними актами норми.

Частиною 1 ст. 15 зазначеного Закону передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 є співзасновником малого приватного підприємства будівельномонтажна фірма «Газовик» м. Коломиї. Відповідно п.п.4.7,5.3 Статуту цього підприємства, підприємство самостійно встановлює форми і системи оплати праці працівників. Директор цього підприємства призначається на посаду засновниками на контрактній основі, звітується про свою роботу перед засновниками та має право видавати накази і розпорядження в межах своєї компетенції і прав визначених Статутом та контрактом.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлені в колективному договорі малого приватного підприємства будівельно монтажна фірма «Газовик» з дотриманням норм і гарантій, передбачених чинним законодавством та згідно штатного розпису (а.с.9-17,29).

Повивач вважає, що видачею оспорюваного наказу порушується його право як співзасновника підприємства на отримання доходів.

Судом встановлено, що в порушення п.п.3,4 трудового контракту укладеного з директором підприємства від 5 січня 2004 року та Статуту і колективного договору малого приватного підприємства будівельно монтажна фірма «Газовик» м. Коломиї, директор цього підприємства ОСОБА_5 вийшов за межі своїх повноважень та вимог чинного законодавства і самостійно видав наказ №423 від 04.08.2006 року « Про затвердження розміру оплати праці проектантам» , згідно якого встановив розмір оплати праці працівників проектного відділу у розмірі 35 % вартості проектних робіт і начальнику проектного відділу за керівництво відділом встановлено 5% від вартості проектних робіт.

Також встановлено, що на підставі зазначеного наказу працівникам проектного відділу заробітна плата не нараховувалась і про його існування позивачу стало відомо у червні 2010 року під час звітності підприємства, що не заперечує директор цього підприємства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що наказ №423 від 04.08.2006 року « Про затвердження розміру оплати праці проектантам» малого приватного підприємства будівельно монтажна фірма «Газовик» м. Коломиї слід визнати недійсним, так як цей наказ виданий з допущенням порушення п.п.4.7,5.3 Статуту зазначеного підприємства, ч.ч. 2,3 ст. 97 КзпП, ч. 1 ст. 15 Закону від 24 березня 1995 р. N 108/95-ВР "Про оплату праці" та обовязків трудового контракту укладеного з директором вказаного підприємства.

Разом з тим, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав, встановлених п.4 ч.1, ч.2 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову, оскільки при вирішенні даного спору суд першої інстанції застосував норми матеріального права, які не регулюють спірні відносини між сторонами.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 6 серпня 2010 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 задовольнити. Визнати недійсним наказ №423 від 4 серпня 2006 року виданий директором малого приватного підприємства будівельно монтажна фірма «Газовик м. Коломиї Івано-Франківської області «Про затвердження розміру оплати праці проектантам».

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

ОСОБА_6 Фединяк

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_7