Справа № 18233/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2011 р.справа № 2а-9023/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання: Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року

у адміністративній справі № 2а-9023/09 за позовом ОСОБА_1 до сектора громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Синельниківського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до сектора громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Синельниківського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про надання їй, громадянці ОСОБА_2 Федерації, дозвіл на імміграцію в Україну та документувати посвідкою на постійне проживання в Україні як громадянки ОСОБА_2 Федерації протягом одного місяця з дня набрання законної сили рішенням суду.

З зазначеною постановою суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила її до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з підстав її необґрунтованості та порушення норма матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга позивачки мотивована тим, що суд першої інстанції не узяв до уваги надані до матеріалів справи докази, її пояснення, не витребував відповідні докази у відповідача, та не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню при розгляді справи цієї категорії, за відсутності будь-яких доказів зі сторони відповідача. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове про задоволення її вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні. На підтвердження необґрунтованості та незаконності судового рішення першої інстанції, позивачка та її представник додатково надали суду апеляційної інстанції письмові обґрунтування протиправності дій відповідача, в яких посилаючись на Закони України «Про імміграцію», «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»та на Правила вїзду та виїзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію», затверджених постановою КМУ від 29 грудня 1995 року № 1074, просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення вимог позивачки в повному обсязі.

Відповідач у справі належним чином повідомлявся про час,день, та місце розгляду справи, але його представник в судове засідання не зявився, проте й заяв про відкладення судового засідання від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає перегляду постанови суду першої інстанції за апеляційною скаргою позивачки.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, а також перевіривши рішення суду першої інстанції щодо правильності застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновків про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивачки виходячи з наступного

Статтею 4 Конституції України передбачено, що в Україні існує єдине громадянство, а підстави його набуття та припинення визначаються законом. Таким є Закон України "Про громадянство України", Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 р. Відносини громадянства регулюються й іншими законодавчими актами, прийнятими відповідно до Конституції України.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про громадянство України", який набрав чинності 13 листопада 1991 року, визначено, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; та особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статті, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України", (13 листопада 1991 року), проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є уродженкою України і постійно проживала та була зареєстрована на території України до 06 жовтня 1995 року. До Росії позивачка виїхала з України і виписалася з місця постійного проживання в Україні у місто Тюмень 06 жовтня 1995 р. При цьому, як встановлено судом та не заперечується позивачкою і її представником, ОСОБА_1 до виїзду з України, не зверталася до відповідних органів з клопотанням про вихід з громадянства України, і відповідний Указ стосовно припинення позивачкою громадянства України Президентом України не видавався.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка прибула з Київської області Білоцерківського р-ну і постійно прописалася з 28 березня 1991 року у с.Циганівка, Синельниківський р-н, Дніпропетровська область, виписалася позивачка до РФ в м.Тюмень лише 06 жовтня 1995 року, тобто на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року), ОСОБА_1 постійно була прописана на території України, у звязку з чим вона вважається громадянкою України.

За наведених обставин, та керуючись статтями 17, 18, 19 Закону України "Про громадянство України", якими визначаються підстави для припинення громадянства України та відповідно яких громадянин України має право на звернення до МЗС України або дипломатичних представництв та консульських установ України, а також враховуючи не надання позивачкою жодного документу, який підтверджував, би припинення громадянства України, суд першої інстанції дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачкою у цій справі вимог до сектора громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Синельниківського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки роз'яснення відповідачем позивачці законодавства України, з пропозицією оформлення в законному порядку виходу з громадянства України шляхом звернення до МЗС України або дипломатичних представництв та консульських установ України є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону, і не обмежує прав заявниці у визначеному законом порядку вирішити питання одержання дозволу на імміграцію і оформлення посвідки на постійне проживання в Україні.

Таким чином, судом першої інстанції дано правильну правову оцінку обставинам справи щодо відповідності дій сектора громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Синельниківського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області вимогам закону, вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта та її представника не спростовують законних і обґрунтованих висновків суду першої інстанції та є лише помилковим розумінням ними норм чинного законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без зміни.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 212 КАС України.

У повному обсязі ухвала суду виготовлена 02 березня 2011 року

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов