Справа № 554/8442/15-а
Суддя: Антонов С. В.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 21.07.2015 Справа № 554/8442/15-а
П О С Т А Н О В А 554/8442/15-а

Іменем України 2а/554/218/2015

21 липня 2015 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави, у складі судді Антонова С.В., розглянувши у приміщенні суду у м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Октябрському районі м.Полтави про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративною позовною заявою до УПФ України Октябрського району в м. Полтаві, прохаючи суд визнати неправомірними дії відповідача щодо незаконного відрахування податку з його щомісячного грошового утримання; зобовязати відповідача виплачувати щомісячне довічне грошове утримання призначене позивачу в розмірі 15774 гривні 83 копійки; стягнути з відповідача заборгованість в сумі 12 000 гривень та подати до суду звіт про виконання постанови.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він працював на посаді судді Господарського суду Полтавської області з 01 квітня 2004 року, а з 17 грудня 2010 року, відповідно до постанови Верховної ради України від 02 грудня 2010 року звільнений з посади у відставку і з цього часу отримує щомісячне грошове утримання.

Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві здійснило перерахування щомісячного довічного утримання і визначило його з 15 червня 2014 року у розмірі 15712 гривень 20 копійок, з 01 жовтня 2014 року 15723 гривні 59 копійок, з 1 листопада 2014 року 15751 гривня 11 копійок, з 01 грудня 2014 року і по теперішній час 15774 гривні 83 копійки. З січня 2015 року відповідач, посилаючись на зміни до законодавчих актів України від 28.12.2014 року №76-VIII та №71-VIII, якими введено оподаткування пенсій та довічного грошового утримання суддів у відставці, зменшило позивачу виплату щомісячного довічного грошового утримання до 13774 гривень 90 копійок, і таким чином недоплата склала 2000 гривень щомісячно, а заборгованість на час звернення до суду 12000 гривень.

Вказані дії відповідача позивач вважає неправомірними та просить зобовязати УПФ України Октябрського району в м. Полтаві, виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 15774 гривні 83 копійки та стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 12 000 гривень

Позивач у судове засідання не з`явився, звернувшись до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримав (а.с. 15).

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, письмових заяв чи клопотань до суду не надав, проте, надав письмові заперечення у яких обґрунтував свої заперечення проти позову наступним чином. До виплати ОСОБА_1 розмір довічного грошового утримання судді у відставці становить 13774,90 гривень, з урахуванням вирахуваної суми податку фізичної особи та військового збору, передбачених Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII, якими введено оподаткування пенсій, довічного грошового утримання судді у відставці, якщо їх розмір перевищує три мінімальні заробітні плати (у розрахунку на місяць) у частині такого перевищення в розмірі 15 % та оподаткування військовим збором. Обєктом оподаткування військовим збором є розмір доходу, з якого справляється податок на доходи фізичних осіб. Ставка збору становить 1,5 % бази оподаткування. Для довічного грошового утримання ОСОБА_1, з урахуванням індексації, 15774,83 гривні, розмір військового збору становить 181,81 гривня. Податок з доходів фізичних осіб для суми 12120,83 гривень розраховується заставкою 15 % і становить 1818,12 гривень. Розмір довічного грошового утримання до виплати у травні 2015 року склав 13774,90 гривень. (а.с. 18-20).

З тих підстав, що учасники процесу до суду не зявилися, суд розглянув справу в порядку письмового провадження на підставі наявних в ній доказів.

Зясувавши фактичні обставини у справі та перевіривши їх наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З письмової відповіді УПФ України Октябрського району в м. Полтаві на звернення ОСОБА_1 вбачається, що з 01.12.2014 року він отримує довічне щомісячне грошове утримання в розмірі 15774 гривні 83 копійки. З січня 2015 року відповідач Управління Пенсійного фонду України в Октябрському районі м.Полтави утримує з позивача військовий збір в розмірі 1,5% в сумі 181 гривню 81 копійку та податок з доходів фізичних осіб в розмірі 15% в сумі 1818 гривень, 12 копійок із щомісячного грошового утримання (а.с. 7).

У відповідності до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про статус суддів», за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту до виходу у відставку.

Однією із гарантій соціального захисту є виплата довічного щомісячного грошового утримання в розмірі до 90 відсотків заробітної плати, тобто грошової суми, яка змінювалась у відсотковому відношенні до суми заробітної плати, а у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011, правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання працюючого судді є однаковою, а самі ці поняття однорідними та взаємоповязаними.

Відповідач - Управління Пенсійного Фонду України в Октябрському районі м. Полтави у своєму листі повідомив позивача, що до виплати розмір довічного грошового утримання судді у відставці становить 13774,90 гривень, з урахуванням вирахуваної суми податку фізичної особи та військового збору, передбачених Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII, якими введено оподаткування пенсій, довічного грошового утримання судді у відставці, якщо їх розмір не перевищує тримінімальні заробітні плати (у розрахунку на місяць) у частині такого перевищення в розмірі 15 % та оподаткування військовим збором (а.с. 7).

У правовій позиції Конституційного Суду України, висловленій ним у Рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошує, що ч.3 ст.22 ОСОБА_2 України установила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У ч.1 ст. 126 ОСОБА_2 України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується ОСОБА_2 і законами України. Складовою цих гарантій відповідно до ч. 1 ст. 130 ОСОБА_2 України є обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови функціонування судів і діяльності суддів.

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 сформулював правову позицію, згідно з якою норми про матеріальне і побутове забезпечення суддів, встановлені статтею 44 Закону України «Про статус суддів», який діяв на момент виходу у відставку ОСОБА_1, не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. Надання суддям передбачених цим Законом пільг, компенсацій і гарантій не може ставитися у залежність від грошових доходів суддів і тим самим не можуть знижуватися гарантії їх незалежності (абзац другий пункту 7 мотивувальної частини).

Разом з тим, Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004, як і вище зазначені Рішення Конституційного Суду України, є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 ОСОБА_2 України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня. Умови і порядок виплати цього утримання встановлюються Законом України «Про статус суддів». Така правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

Положення Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року передбачає, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу на пенсію з посади судді та які виконували професійні обовязки судді протягом визначеного строку, повинні отримувати виплати після виходу на пенсію, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня їх останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

За викладених обставин відповідач грубо порушив вимоги ч.1 ст.58 ОСОБА_2 України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Більше того, із припису ч.2 ст. 64 ОСОБА_2 України вбачається, що не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї ОСОБА_2.

ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо нас підставі ОСОБА_2 України гарантується (ч. 3 ст.8 ОСОБА_2 України).

Наголошуючи на тому, що ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, в частині першій пункту другого Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування ОСОБА_2 України при здійсненні правосуддя» розяснив, що суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності ОСОБА_2 України і в усіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_2 України як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на ОСОБА_2 України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Суд безпосередньо застосовує ОСОБА_2 України у разі коли закон, який був чинним до введення в дію Основного закону чи прийнятий після цього, суперечить їй (підпункт два частини третьої пункту два зазначеної Постанови).

Більше того, відповідач - Управління Пенсійного Фонду України в Октябрському районі міста Полтави, ігнорував спеціальний статус Закону України «Про пенсійне забезпечення» в ч. 4 ст. 8 якого зазначено, що пенсії не оподатковуються.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Як зазначено в п.1 ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до ОСОБА_2 України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

З наведено вище слідує, що дії відповідача щодо відрахування із щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 військового збору та податку з доходів фізичних осіб є протиправними, а право позивача на належний рівень соціального забезпечення підлягає захисту.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення на його користь незаконно утриманих грошових коштів із щомісячного довічного грошового утримання, суд виходить із розрахунку, наданого позивачу у відповідь на його звернення від 25.06.2015 року. Згідно вказаного розрахунку із довічного грошового утримання відрахувався військовий збір 1,5%, що становить 181 гривню 81 копійку та податок з доходів фізичних осіб в розмірі 15% відсотків, що становить 1818 гривень 12 копійок. Таким чином, з Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві на користь позивача підлягає стягненню 11999 гривень 58 копійок (6 х (181,81+1818,12).

Згідно з ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» судді

у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

З листа Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві (а.с. 7) вбачається, що ОСОБА_1 отримує довічне грошове утримання в розмірі 86% заробітної плати працюючого судді, а тому задоволення позовної вимоги про зобовязання відповідача виплачувати щомісячне довічне грошове утримання в твердій сумі - 15774 гривні 83 копійки обмежить право позивача на збільшення довічного грошового утримання у разі підвищення заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Згідно ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 267 КАС України, встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобовязання Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві не пізніше одного місяця з моменту вступу постанови в законну силу подати суду звіт про виконання судового рішення.

На підставі статей 8, 22, 58, 64, 126, 130 ОСОБА_2 України; статті 44 Закону України «Про статус суддів» (1992 року); статті 123 Закону України «Про судоустрій України» (2002 року); рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року, від 11.10.2005 року, від 18.06.2007 року, від 14.12.2011 року; статті 6.4 Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року; керуючись статтями 8, 9, 105, 106, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві щодо незаконного відрахування із щомісячного грошового утримання ОСОБА_1 військового збору та податку з доходів фізичних осіб - неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтави виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді без відрахування із щомісячного грошового утримання військового збору та податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтави на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 11999 (одинадцять тисяч девятсот девяносто дев'ять) гривень 58 (пятдесят вісім) копійок.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтавине пізніше одного місяця з моменту вступу постанови в законну силу подати суду звіт про виконання судового рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя С.В. Антонов