Справа № 645/8531/14-а
Суддя: Алфьорова Т. М.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/8531/14а
Провадження №2а/645/145/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2014 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді: Алфьорової Т.М. за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова про зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

В жовтні 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулась із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова про зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування якого зазначала, що 07.07.2014 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. На підставі розпорядження № 842205 від 08.08.2014 року було зроблено розрахунок пенсії за віком та призначено пенсію в розмірі 1650,37 грн. (при цьому на момент розрахунку не було враховано трудовий стаж за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року).

На підставі розпорядження № 842205 від 23.09.2014 року розрахунок пенсії за віком зроблено з урахуванням трудового стажу за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року та призначено пенсію в розмірі 1686,22 грн. В ході здійснення розрахунку трудового стажу від 08.08.2014 року було враховано період роботи з 09.01.1980 року по 13.09.1982 року на Усть - Ілімському лісопромисловому комплексі та місті Усть - Ілімську з коефіцієнтом 1,5 як трудовий стаж, отриманий в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а в ході здійснення перерахунку трудового стажу 23.09.2014 року вказаний вище стаж не було враховано, незважаючи на те, що було надано засвідчену копію трудового договору, укладеного з Дирекцією підприємств Усть - Ілімського лісопромислового комплексу та міста Усть - Ілімську, що будуються, а також архівну довідку по підтвердженню трудового стажу та заробітку.

В перерахунку пенсії було відмовлено у звязку з тим, що на наданій копії трудового договору була відсутня печатка роботодавця, хоча її трудовий стаж також підтверджується довідкою підприємства.

Крім того, 18.08.2014 року звернулася до відповідача з заявою, в якій просила провести перерахунок призначеної пенсії за віком з урахуванням підвищення розміру пенсії на 12,5 % з урахуванням вимог ч. З ст. 29 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку 55 років 6 місяців, - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року.

Відповідно до ч. З ст. 29 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, 0відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Замість планового виходу на пенсію в 55 років шість місяців, вона фактично пішла на пенсію в 57 років шість місяців.

Отже, відповідно до ч. З ст. 29 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування , має право на підвищення розміру пенсії за віком додатково на 12,5 % (5x6 місяців х 2,5 %).

У зв'язку із цим просила зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова здійснити перерахунок трудового стажу за період з 09.01.1980 року по 13.09.1982 року на Усть -Ілімському лісопромисловому комплексі та місті Усть-Ілімську з коефіцієнтом 1,5 як трудового стажу, отриманого в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії з 07.07.2014 з урахуванням:

нарахованого трудового стажу за період з 09.01.1980 року по 13.09.1982 року на Усть - Ілімському лісопромисловому комплексі та місті Усть-Ілімську як трудового стажу, отриманого в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі;

додаткового підвищення пенсії за віком в розмірі 12,5% у відповідності до ч. З ст. 29 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування виходячи з розміру ,.5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію.

Позивач ОСОБА_2 та її представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі і дали пояснення про обставини викладені више.

Представник відповідача УПФУ во Фрунзенському районі ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав повністю та надав свої заперечення на адміністративний позов, в яких зазначив, що позивачка знаходиться у них на обліку 07.07.2014року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Право виходу на пенсію позивачка набула в 55 років 6 місяців, але продовжувала працювати і вийшла на пенсію при досягненні нею 57 років 6 мес. Пенсія розрахована при страховому стажі 38 років 07 місяців 10 днів (до 30.06.2014 року) та з заробітної плати за періоди: з 01.05.1988 року по 30.04.1993 рік (60 місяців) та з 01.07.2000 року по 30.06.2014 року, що враховано за даними системи персоніфікованого обліку. Відповідно до ч. 3 ст. 29 та ст.. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підвищення розміру пенсії склало 2,5 %, що відповідає закону.

Відповідно пункту 5 перехідних положень Закону та пункті 7 підпункту Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 22.01.2010 року., період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу PCP, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діло до 01 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно - правовими актами.

Згідно наданих документів позивачкою, а саме трудовий договір від 09.01.1980 року не засвідчений печаткою директора Усть - Ілімську лісопромислового комплексу, що не дає права Управлінню враховувати його для перерахунку, тому просять відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова та отримує пенсію за віком з 07.07.2014 (з дати подачі заяви).

18.08.2014 року позивач звернулася до відповідача з заявою, в якій просила провести перерахунок призначеної пенсії за віком з урахуванням підвищення розміру пенсії на 12,5 % з урахуванням вимог ч.3 ст. 29 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно отриманої відповіді УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова від 22.09.14р. позивачки було повідомлено, що її призначена пенсія з коефіцієнтом 2,5% , але ОСОБА_2 не погодилася з цим підвищенням і тому звернулися до суду.

При надані оцінки правовідносинам, які склалися між сторонами спору, суд виходить з наступних положень законодавства.

Між сторонами склався спір про розмір підвищення пенсії, який встановлений ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі більш пізнього виходу на пенсію працівником.

Згідно ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої ст..26 цього Закону виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

на 0,75 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку : 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування , «жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Згідно з Законом України « Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» текст ст.. 26 викладений в такий редакції: « Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абз. 1 цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення такого віку 55 років 6 місяців , які народилися з 01.10.1956 року по 31.03.1957 року.

Рік народження позивачки 29.12.1956 року , тобто вона народилася в період з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року, тому відповідно право виходу на пенсію набула в 55 років 6 місяців, тобто в червні 2012 року, але згідно наданих матеріалів справи вийшла на пенсію в липні 2014 років, що на два року пізніше від того коли мала право виходу на пенсію.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач зі свого боку надав докази, які підтверджують, що розмір підвищення пенсії відповідачем проведений невірно, а відповідач зі свого боку не довів обґрунтованість наданих розрахунків підвищення пенсії лише до 2,5%., а також не довів відсутність підстав для пільгового обчислення страхового стажу.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 29 Закону, який передбачає право позивачки на підвищення розміру пенсії в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, розмір збільшення пенсії позивачки мав би становити 10 відсотки.

07.07. 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про зарахування стажу в пільговому обчисленні за період роботи, зокрема, з 09.01.1980 року по 13.09.1982 року на Усть-Ілімському лісопромисловому комплексі та місті Усть-Ілімську з коефіцієнтом 1,5 як трудовий стаж, отриманий в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

До заяви було долучено засвідчену копію трудового договору, укладеного між позивачкою та Дирекцією підприємств Усть-Ілімського лісопромислового комплексу та міста Усть- Ілімську; архівну довідку (по підтвердженню трудового стажу), видану архівним відділом Адміністрації міста Усть - Ілімська Російської Федерації від 18.06.2010 року № 4066; архівну довідку про заробіток, який враховується при нарахуванні пенсії, видану архівним відділом Адміністрації міста Усть-Ілімська Російської Федерації від 27.10.2011 року №6252., копію трудової книжки.

На підставі розпорядження № 842205 від 08.08.2014 року було зроблено розрахунок пенсії за віком з урахуванням трудового стажу в період роботи з 09.01.1980 року по 13.09.1982 року на Усть-Ілімському лісопромисловому комплексі та місті Усть-Ілімську з коефіцієнтом 1,5 як трудовий стаж, отриманий в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а в ході здійснення перерахунку 23.09.2014р.

На підставі розпорядження № 842205 від 23.09.2014 р. вказаний вище трудового стажу не було враховано, у звязку з тим, що на наданій копії трудового договору була відсутня печатка роботодавця.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", - період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Указом Президії Верховної ради СРСР від 10.02.1960 р., встановлено, що пільги по обчисленню стажу роботи (один рік за півтора) надавались переведеним, направленим або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі і місцевості, прирівняні до цих районів, з інших місцевостей країни, за умови, що вказані працівники заключили трудові договори на роботу в цих районах на термін п'ять років.

Згідно пункту 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", для пільгового обчислення страхового стажу достатньо надати один із вказаних в переліку документів.

Позивачем були надані усі документи, які дають право на пільгове обчислення страхового стажу. Відповідач вибраковко взяв із всіх поданих документів, один документ - договір, якій був оформлений без печатки директора, але це виникло не з вини позивача.

З огляду на зазначені положення, суд дійшов висновку про те, що відомості трудової книжки та архівної довідки, що підтверджують стаж роботи та отримувані пільги під час роботи позивача в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі, є достатньою підставою для кратного обчислення стажу за період роботи з 09.01.1980 року по 13.09.1982 року за кожний рік - за один рік і шість місяців, згідно постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання пільг при обчислення трудового стажу за період роботи з 09.01.1980 року по 13.09.1982 року в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в частині 3 статті 2 КАС України, суд прийшов до висновку, що відмова відповідача в застосуванні пільгового обчислення позивачу періоду роботи в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі не ґрунтується на законодавстві.

Суд зазначає, що відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти адміністративного позову не виконав покладений на нього ч. 2 статті 71 КАС України обов'язок та не довів юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів відмови позивачу у проведенні пільгового обчислення періоду роботи позивача в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Посилання відповідача, як на підставу правомірності відмови у проведенні позивачу пільгового обчислення стажу на той факт, що позивачем було надано письмовий договір про роботу в районах Крайньої Півночі без печатки директора підприємства, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачем було підтверджено трудовий стаж у місцевості прирівняній до районів Крайньої за вказаний період іншими документами, зокрема архівними довідками.

Частиною 1, 4 ст. 6 КАС України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Статтею 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В разі пропущення строку звернення до суду адміністративний позов згідно статті 100 КАС України залишається без розгляду.

Позивачкою був дотриманий передбачений законом шестимісячний строк звернення до суду, і позов підлягав розгляду судом по суті.

Згідно статті 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України відносно відповідача діє імперативний принцип правого порядку за яким, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що встановлено ст.11 КАС України.

Керуючись вказаними принципами, за існуючих обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, підтверджуються наданим доказами та є законними цій частині.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 26, 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 6, 11, 17, 52, 71, 99, 100, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова про зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова здійснити перерахунок трудового стажу ОСОБА_2, за період з 09.01.1980 року по 13.09.1982 року на Усть-Ілімському лісопромисловому комплексі та місті Усть -Ілімську з коефіцієнтом 1,5 як трудового стажу, отриманого в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, з 07.07.2014 з урахуванням:

нарахованого трудового стажу за період з 09.01.1980 року по 13.09.1982 року на Усть-Ілімському лісопромисловому комплексі та місті Усть-Ілімську як трудового стажу, отриманого в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі;

додаткового підвищення пенсії за віком в розмірі 10 % у відповідності до ч. З ст. 29 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування виходячи з розміру 2.5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років 6 місяців .

Постанова може бути оскаржена повністю або частково протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення з одночасним надісланням особою, яка подає апеляційну скаргу, її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у строки та порядку, встановленими ст. 254 КАС України.

Суддя:.