Справа № 2-а/2508/8627/2011
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа 2-а/2508/8627/2011
У Х В А Л А

29 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., перевіривши матеріали апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області та Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправними дій і бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2011 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1) звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області (далі - Відповідач-1, УПФ України в Козелецькому районі) та Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області (далі - Відповідач-2, УПСЗН Козелецької РДА) про:

- визнання незаконними дій та бездіяльності відповідачів щодо не нарахування та невиплати за період з 2010 по 2011 року додаткової пенсії у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, підвищення до пенсії в розмірі 1 мінімальної заробітної плати як особі, віднесеної до категорії 1, нарахування і виплата яких передбачена ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- визнання незаконними дій та бездіяльності Відповідача-2 щодо не нарахування і невиплати за період з 2010 по 2011 року щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати, як особі, віднесеної до категорії 4, нарахування і виплата яких передбачена ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язання Відповідача-1 здійснити нарахування додаткової пенсії у розмірі 15 мінімальної пенсії за віком та підвищення до пенсії у розмірі 1 мінімальної заробітної плати як особі, віднесеної до категорії 4, нарахування і виплата яких передбачена ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та забезпечити виплати вказаних додаткової пенсії і підвищення, врахувавши суми вже виплачених додаткової пенсії і підвищення до пенсії, в межах строку звернення до суду, встановлених ст. ст. 39, 51 і 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язання Відповідача-2 здійснити нарахування щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 30% від мінімальної заробітної плати як особі, віднесеної до категорії 4, нарахування і виплата якої передбачена ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та забезпечити виплати вказаних додаткової пенсії і підвищення, врахувавши суми вже виплаченої допомоги, в межах строку звернення до суду, встановленої ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 26.01.2012 року позов задоволено частково - визнано незаконними дії Відповідача-2 щодо вимови у здійсненні перерахунку та виплати Позивачу щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування, передбаченої ч. 1 ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; визнано незаконними дії Відповідача-1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової пенсії, підвищення до пенсії, встановлених ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язано Відповідача-1 здійснити перерахунок та забезпечити виплату Позивачу з урахуванням положень ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, здійснити перерахунок та забезпечити виплату підвищення до пенсії, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, починаючи з 15.03.2011 року по 22.07.2011 року включно, з урахуванням вже сплачених сум; зобов'язано Відповідача-2 здійснити перерахунок та виплату Позивачу щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування, передбаченої ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 15.03.2011 року по 09.12.2011 року включно, у розмірі 30% мінімальної заробітної плати, з урахуванням фактично виплачених коштів.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, Відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статей 186, 187, 189 КАС України.

При поданні апеляційної скарги, Апелянтом не було дотримано вимог ч. 2 ст. 186, ч. 6 ст. 187 КАС України, а саме - пропущено десятиденний строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції та не додано документ про сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була ухвалена судом першої інстанції 09.12.2011 року, а її копії направлялися сторонам 22.02.2012 року (а.с. 15).

Проте апеляційну скаргу, датовану 27.11.2013 року, подано Відповідачем-2 до канцелярії суду першої інстанції лише 29.11.2013 року (а.с. 26), при цьому доказів дати отримання копії оскаржуваного рішення або інших доказів поважності пропуску процесуального строку подання апеляційної скарги Відповідачем-2 суду не надано. Крім того, Апелянтом не порушується питання про поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Приписами ч. 4 ст. 189 КАС України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Крім іншого, судом враховується, що приписами ч. 6 ст. 187 КАС України визначено, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ.

Відповідно до положень ст. ст. 3 та 4 названого Закону судовий збір справляється з апеляційних скарг на рішення суду в розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

З огляду на те, що предметом оскарження у справі є дії суб'єкта владних повноважень, позовні вимоги є вимогами немайнового характеру. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання такого позову до суду становить 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Положеннями частини першої зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2015 року приписами Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80-VIII встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1218,00 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що відповідно до положень ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області становить 36,54 грн.

Однак, всупереч вимог Закону України «Про судовий збір», Апелянтом до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору або клопотання про звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення.

Згідно ч. 3 ст. 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 Кодексу, застосовуються правила статті 108 Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Відтак, враховуючи, що Апелянтом пропущено встановлений ч. 2 ст. 186 КАС України процесуальний строк оскарження постанови суду першої інстанції, а заяви про поновлення цього строку Відповідачем-2 подано не було, як і не додано документ про сплату судового збору, суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без руху.

Керуючись ст.ст. 108, 186, 187, 189 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області та Управління праці та соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправними дій і бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - залишити без руху.

Одночасно повідомляю, що Апелянт має право протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності до ст.ст. 211, 212 КАС України.

Суддя А.Г. Степанюк