Справа № 2а-5970/11/1370
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К/800/60777/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Управління Пенсійного фонду України в м. Бориславі Львівської області (далі - Управління) про скасування рішення про застосування фінансових санкцій, -

в с т а н о в и в:

У травні 2011 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив скасувати рішення відповідача №15 від 28.12.2010 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Управлінням у червні 2009 року було проведено документальну перевірку комунального підприємства (далі КП) «Господарник», під час якої встановлено, що у квітні та травні 2009 року при одержанні зазначеним підприємством коштів для виплати заробітної плати через Бориславське відділення Банку платіжні документи про сплату страхових внесків подавались не на повну суму, що призвело до недоотримання Управлінням страхових внесків.

У зв'язку з порушенням Банком ч. 12 ст. 20 Закону України №1058-ІV управлінням на підставі п. 2 ч. 10 ст. 106 цього Закону прийнято рішення №15 про застосування до Банку фінансових санкцій у розмірі 1297,0 грн., про що листом від 28.12.2010 року № 10342/04-42 повідомлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що на банки покладено обов'язок перевіряти повноту сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при прийнятті ними платіжних доручень на видачу заробітної плати.

Згідно абз. 2 ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-ІV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу ПФУ суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

За порушення вимог, передбачених ч. 12 ст. 20 цього Закону, накладається штраф у розмірі суми страхових внесків, який підлягає сплаті страхувальником( п. 2 ч.10 ст. 106 Закону № 1058-ІV).

Виходячи зі змісту зазначених положень Закону № 1058-ІV, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що на банки покладено обов'язок перевіряти повноту сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при прийнятті ними платіжних доручень на видачу заробітної плати. В іншому випадку банк самостійно відшкодовує недоплачену суму.

Щодо посилання позивача в касаційній скарзі на положення ст.250 ГК України, згідно якої адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом, колегія суддів зазначає, що вказане правило є загальним, у той час, як до спірних відносин підлягає застосуванню спеціальне, встановлене частиною 15 ст. 106 Закону №1058-ІV, за яким строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Враховуючи усі обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в позові з огляду на те, що відповідач діяв в межах наданої компетенції, згідно вимог законодавства і не порушував права та законні інтереси позивача.

Доводи касаційної скарги зроблених судами попередніх інстанцій висновків не спростовують, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман