Справа № 9101/4559/2011
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2011-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2011 р. справа № 2а-1669/10

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Мельник В.В. Проценко О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська

на постанову: Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 листопада 2010 р.

у справі № 2а-1669/10 (категорія статобліку- 10.3.1)

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська

про: визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобовязання здійснити перерахунок і виплату недоплаченої щомісячної суми допомоги «Дітям війни», -

ВСТАНОВИЛА:

15.11.2010 р. позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська (далі УПФУ в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська) про визнання протиправною бездіяльності відповідача, зобовязання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за періоди з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. з урахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позов також містив заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без розгляду в частині, що стосується періоду з 09 липня 2007 року по 15 травня 2010 року.

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 листопада 2010 р., винесеною в порядку скороченого провадження, позов було задоволено. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано УПФУ в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська перерахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України, за період з 15 травня 2010 року по 22 листопада 2010 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з обовязковим виключенням раніше отриманих сум за вказаний період. Зобовязано УПФУ в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська з 23 листопада 2010 року нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії «дитині війни»в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на весь час дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідач, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом першої інстанції норм чинного матеріального права, та постановлення судом рішення у даній справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

Позивач рішення суду першої інстанції не оскаржив, проти апеляційної скарги не заперечив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач народився 07.11.1944 р., і відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006 року, позивач набув статус «дитини війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», у тому числі і ст. 6 вказаного Закону, якою встановлено право на підвищення пенсії, яка нараховується та сплачується особам, які мають статус «дитини війни», на 30% мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів даної адміністративної справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська, яким позивачу, як особі з статусом «дитини війни»у 2010 році вказаний вид підвищення до пенсії призначався та виплачувався частково у розмірі 10%.

Нормами Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»не передбачено обмежень щодо застосування положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Виходячи з зазначеного, колегія суддів вважає, що бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу щомісячної державної соціальної допомоги у періоди з 15.05.2010 р. по 22.11.2010 р. та з 23.11.2010 р. є протиправною.

Доводи апелянта стосовно того, що УПФУ є неналежним відповідачем, оскільки відповідні бюджетні кошти відсутні, не приймаються, виходячи з такого.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.15 Положення «Про Пенсійний фонд України», Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створенні в установленому порядку територіальні управління

Надання дітям війни соціальної підтримки є державною програмою соціальної допомоги, яка згідно ст. 87 Бюджетного кодексу України відноситься до видатків Державного бюджету, а Пенсійний фонд України згідно ст. 21 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів для здійснення програми соціальної підтримки дітям війни та відповідно до ч. 4 ст. 22 Бюджетного кодексу України розробляє план своєї діяльності відповідно до завдань та функцій, визначених нормативно-правовими актами, виходячи з необхідності досягнення конкретних результатів за рахунок бюджетних коштів, а також розробляє на підставі плану діяльності проект кошторису та бюджетні запити і подає їх до Мінфіну України чи місцевому фінансовому органу, затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів ніжчого рівня (до яких відноситься і відповідач) та інше.

Вищенаведені норми свідчать про те, що обовязок по нарахуванню та вчинення дій по виплаті доплати до пенсії позивача (який має статус дитини війни), яка передбачена ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»покладено на відповідні територіальні управління Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Доводи апеляційної скарги про неможливість застосування до спірних правовідносин розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки це суперечить вимогам статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»визначає, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної пенсії за віком визначався згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та дорівнював прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Посилання апелянта на норми постанови Кабінету Міністрів України № 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" також не приймаються колегією суддів, як такі, що не відповідають нормам ч. 2 ст. 9 КАС України, згідно якої визначено пріоритет Закону над підзаконним нормативним актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються зазначеним вище та дослідженими судом доказами, вони не можуть бути підставою для скасування постанови суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ч. 10 ст. 183-2, ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206

Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 листопада 2010 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: О.А. Проценко