Справа № 2а-1870/1730/11
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2011-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2011 р. Справа № 2a-1870/1730/11

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Опімах Л.М., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Конотопської транспортної прокуратури до Відділ державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Конотопська транспортна прокуратура (далі по тексту позивач), звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції (далі по тексту відповідач, ВДВС Шосткинського МРУЮ) про визнання неправомірною відмови у відкритті виконавчого провадження та скасування як незаконної постанови старшого державного виконавця відділу ДВС Шосткинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 від 21.07.2010 № 20396753 про відмову у відкритті виконавчого провадження за постановою начальника ЛВ на станції Конотоп УМВС України на Південно-Західній залізниці підполковника міліції ОСОБА_2 № 111 за справою про адміністративне правопорушення від 26.06.2010 про стягнення з ОСОБА_3 адміністративного штрафу в сумі 100 грн на користь Держави.

Свої вимоги мотивує тим, що позивачем проведено перевірку законності відмови державними виконавцями відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у відкритті виконавчих проваджень та в прийнятті до провадження виконавчих документів. Перевіркою встановлено, що старший державний виконавець ВДВС Шосткинського МРУЮ ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за постановою начальника ЛВ на станції Конотоп УМВС України на Південно-Західній залізниці підполковника міліції ОСОБА_2 № 111 за справою про адміністративне правопорушення від 26.06.2010 про стягнення з ОСОБА_3 адміністративного штрафу в сумі 100 грн на користь Держави. Вважає, що вищезазначена постанова суперечить вимогам закону та підлягає скасуванню в порядку ст. 8 Закону України Про виконавче провадження з наступних підстав.

Статтею 19 Закону України Про виконавче провадження визначені вимоги виконавчого документа. При цьому пунктами 1, 2, 4, 5, 6 частини першої та частиною другою вказаної статті визначені обов'язкові вимоги до виконавчого документа. Пунктом 3 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у виконавчому документі повинні міститися дані, які ідентифікують особу боржника та стягувача, зокрема, найменування (для юридичної особи) або ім'я прізвище, ім'я, по-батькові для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місце находження (проживання). Ідентифікаційний код (за його наявності) та інші відомості, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, - повинні бути зазначені у виконавчому документі лише за умови, якщо вони відомі суду, який видав виконавчий лист.

Відповідно до п.п. 2.8-2.11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2001 р. N 185 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 березня 2001 р. за N 272/5463, органи внутрішніх справ розглядають справи про адміністративні правопорушення згідно зі ст. 222 КУпАП. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) відповідно до ст. 283 КУпАП виносить постанову за справою про адміністративне правопорушення. Усі реквізити постанови заповнюються розбірливим почерком, українською мовою. У розділі про відомості стосовно особи, яка вчинила правопорушення, зазначається повністю (без скорочень) її прізвище, ім'я та по батькові, число, місяць і рік народження, а також адреса місця народження, фактичне місце проживання особи на час вчинення правопорушення, найменування підприємства, установи, організації, де вона працює або навчається, і посада; указується документ, який засвідчує особу. Постанова підписується посадовою особою, яка її винесла.

Як вбачається з викладеного, Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення не передбачено таких вимог до постанови за справою про адміністративне правопорушення як зазначення у розділі про відомості стосовно особи особистого ідентифікаційного номеру правопорушника. У той же час у ній зазначені достатні для ідентифікації боржника відомості про нього. Крім того, як вбачається з постанови начальника ЛВ на станції Конотоп УМВС України на Південно-Західній залізниці підполковника міліції ОСОБА_2 № 111 за справою про адміністративне правопорушення від 26.06.2010 про стягнення з ОСОБА_3 адміністративного штрафу в сумі 100 грн на користь Держави, відомості про ідентифікаційний номер правопорушника на час складення постанови були не відомі.

Таким чином, постанова начальника ЛВ на станції Конотоп УМВС України на Південно-Західній залізниці підполковника міліції ОСОБА_2 № 111 за справою про адміністративне правопорушення від 26.06.2010 про стягнення з ОСОБА_3 адміністративного штрафу в сумі 100 грн на користь Держави відповідає вимогам ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» та п.п. 2.8-2.11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення і має бути прийнята до примусового виконання.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, старший державний виконавець ВДВС Шосткинського МРУЮ ОСОБА_4, відмовивши у відкритті виконавчого провадження та в прийнятті до провадження постанови начальника ЛВ на станції Конотоп УМВС України на Південно-Західній залізниці підполковника міліції ОСОБА_2 № 111 за справою про адміністративне правопорушення від 26.06.2010 про стягнення з ОСОБА_3 адміністративного штрафу в сумі 100 грн на користь Держави, прийняв рішення, яке суперечить вимогам ст. ст. 7, 19, 26 Закону України Про виконавче провадження, порушивши право стягувача на пред'явлення виконавчого документа до виконання та законні інтереси стягувача в частині забезпечення примусового виконання рішення про стягнення коштів на користь Держави.

На постанову старшого державного виконавця ВДВС Шосткинського МРУЮ ОСОБА_5 від 21.07.2010 про відмову у відкритті виконавчого провадження та про відмову в прийнятті до провадження вищезазначеної постанови за справою про адміністративне правопорушення позивачем принесено протест з вимогою скасування її в порядку ст. 8 Закону України Про виконавче провадження як такої, що суперечить вимогам закону.

Відповіддю від 10.03.2011 р. в.о. начальника відділу Державної виконавчої служби Шосткинського районного управління юстиції ОСОБА_6, що надійшла до Конотопської транспортної прокуратури поштою 15.03.2011 р., відмовлено в задоволенні протесту прокурора, мотивуючи тим, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 21 Закону України Про прокуратуру у разі відхилення протесту прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акту незаконним протягом 15 днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту.

Відповідач позов не визнав, зазначив, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» державною виконавчою службою підлягають виконанню, зокрема, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі повинні бути зазначені найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків). Відповідно до Закону України «Про державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обовязкових платежів» індивідуальний ідентифікаційний номер наявний у всіх громадян України платників податків, крім іноземців та осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття індивідуального ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні органи.

Так, у виконавчому документі не було зазначено, що боржник є іноземцем, або причиною відсутності індивідуального ідентифікаційного номера є релігійні переконання. Таким чином, даний виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 26 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». У звязку з цим відповідач просив у задоволенні адміністративного позову позивачу відмовити.

У судове засідання представники сторін не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно зі ст. ст. 12, 41 КАС України не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою за справою про адміністративне правопорушення від 26.06.2010 р. на гр.-на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 100 грн (а.с. 8).

21.07.2010 р. старший державний виконавець ВДВС Шосткинського МРУЮ ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) за вищезазначеною постановою № 111, виданою Лінійним відділом на станції Конотоп УМВС України на Південно-Західній залізниці 26.06.2010 р., про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в сумі 100,00 грн на користь Держави (а.с. 9).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 24 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі по тексту Закон) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Стаття 19 Закону визначає вимоги до виконавчого документа, а саме у виконавчому документі повинні бути зазначені:

1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ;

2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ;

3) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання чинності рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номеру боржника при примусовому виконанні рішень тягне за собою порушення законних прав та інтересів громадян України, які мають однакові прізвища, ім'я та по батькові, а також дату та рік народження при застосуванні державними виконавцями засобів примусового виконання, таких як накладення арешту, обмеження у праві виїзду за територію України та інших засобів примусового виконання.

В п. 3 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження зазначено, що однією з вимог до виконавчого документа є зазначення у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номеру стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків).

Під поняттям за його наявності розуміється не наявність ідентифікаційного номеру боржника, як інформації про особу у органа, що видав виконавчий документ чи стягувача, а сам факт наявності чи відсутності ідентифікаційного номеру у боржника, який боржник отримує в органах ДПІ.

Отже, старшим державним виконавцем Фроловим І.В. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконанню постанови № 111, виданої Лінійним відділом на станції Конотоп УМВС України на Південно-Західній залізниці 26.06.2010 р., про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в сумі 100,00 грн на користь Держави згідно з чинним законодавством України, а саме на підставі п. 6 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження у зв'язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам ст. 19 Закону України Про виконавче провадження, а конкретно з причини відсутності у виконавчому документі ідентифікаційного номеру боржника.

Права сторін не порушено, оскільки стягувач має право пред'явити повторно виконавчий документ до виконання, привівши його у відповідність вимогам ст. 19 Закону України Про виконавче провадження, а саме п. 3 цієї статті, та у строки, передбачені ст. 21 Закону.

Крім того, згідно зі ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається:

1) підтримання державного обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом;

3) нагляд за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян;

5) нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Відповідно до ст. 8 Закону України Про прокуратуру вимоги прокурора, які відповідають чинному законодавству, є обов'язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно або у передбачені законом чи визначені прокурором строки.

Предмет прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів визначений ст. 19 Закону України Про прокуратуру, а повноваження прокурора при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням та застосуванням законів визначені в ст. 20 цього Закону.

Також Законом України від 10 липня 2007 року N 1095-IV внесені доповнення до Закону України Про виконавче провадження, а саме Закон доповнено статтями 8-1, 8-2, 8-3, якими визначено порядок здійснення контролю за законністю, правильністю та повнотою виконання рішень органами державної виконавчої служби, механізм здійснення контролю, порядок витребування матеріалів виконавчого провадження та перевірки його законності, визначені контролюючі органи.

Частиною 4 ст. 8 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що втручання інших державних або недержавних органів та їх посадових осіб у виконавче провадження, крім випадків, передбачених цим Законом, забороняється.

Крім того, прокурор відповідно до п. 2 ст. 18 вищезазначеного Закону ініціює своєю заявою виконавче провадження у випадках представництва інтересів громадянина або держави у суді, і державний виконавець на підставі виконавчого документа за заявою прокурора відкриває його. Прокурор, за заявою якого відкрито виконавче провадження, що випливає із змісту цієї норми Закону, реалізує права представника стягувача самостійно внаслідок дії п. 2 ст. 121 Конституції України.

Таким чином, Конотопський транспортний прокурор не є стороною у виконавчому провадженні щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_3, а тому відділ державної виконавчої служби не мав законних підстав для задоволення вимог щодо скасування постанови старшого державного виконавця ВДВС Шосткинського МРУЮ ОСОБА_4 від 21.07.2010 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) по виконанню постанови № 111, виданої Лінійним відділом на станції Конотоп УМВС України на Південно-Західній залізниці 26.06.2010 р., про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в сумі 100,00 грн на користь Держави.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Конотопської транспортної прокуратури до Відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Конотопської транспортної прокуратури до Відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови відмовити за необгрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Л.М. Опімах

З оригіналом згідно

Суддя Л.М. Опімах