Справа № 816/2038/15
Суддя: С.А. Іваненко
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/2038/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Іваненка С.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака С.В.,

представника позивача - Макляк С.О.,

представника відповідача - Тімощука А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавалитпром" в особі ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавалитпром" Макляк Світлани Олександрівни до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавалитпром" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу про поновлення термінів проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Полтавалитпром" від 20 квітня 2015 року № 870; визнання дій щодо проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Полтавалитпром" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2011 року по 22 квітня 2015 року - протиправними.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що товариство в особі голови ліквідаційної комісії не було обізнане про здійснення перевірки, терміну її проведення, чим порушені права товариства та, що унеможливило надання головою ліквідаційної комісії відповідних пояснень щодо перевірки та надання додаткових документів відносно предмету перевірки, тому ТОВ "Полтавалитпром" вважає перевірку протиправною та висновки акту від 29 квітня 2014 року №1930/16-01-22-01-09/37439795 такими, що складені неправомірно та з порушеннями законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. У письмових запереченнях відповідач посилався на правомірність проведеної перевірки та наказу про поновлення термінів її проведення, зауважив, що контролюючим органом фактично реалізовано його компетенцію на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, а тому наказ про поновлення термінів перевірки вичерпав свою правову дію та не є таким, що порушує права позивача. Таким чином, відповідач діяв в межах, у спосіб та на підставі діючого законодавства.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що 10 липня 2014 року ДПІ у м. Полтаві відповідно до наказу №1575 від 10 липня 2014 року "Про проведення виїзної позапланової документальної перевірки ТОВ "Полтавалитпром", розпочато перевірку ТОВ "Полтавалитпром" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

В ході перевірки ТОВ «Полтавалитпром» листом від 22 липня 2014 року № 215 повідомлено ДПІ у м. Полтаві про неможливість надання для перевірки в повному обсязі бухгалтерських документів за відповідний період, у зв'язку із їх зіпсуванням /а.с. 37/.

ДПІ у м. Полтаві складено акт № 840/16-01-22-01-09/37439795 від 22 липня 2014 року «Про неможливість проведення перевірки ТОВ "Полтавалитпром" /а.с.38-39/.

Листом від 22 липня 2014 року № 10455/10/16-01-22-01-31 ДПІ у м. Полтаві зобов'язано ТОВ «Полтавалитпром» поновити документи у встановлений законодавством термін.

20 жовтня 2014 року ДПІ у м. Полтаві отримано відповідь підприємства за № 157 про викрадення документів.

27 жовтня 2014 року ДПІ у м. Полтаві складено акт №1283/16-01-22-01-09/37439795 "Про неможливість проведення перевірки ТОВ "Полтавалитпром" /а.с.45-46/.

Наказом від 27 жовтня 2014 року № 2297 ДПІ у м. Полтаві перенесено терміни проведення перевірки на 90 календарних днів з 27 жовтня 2014 року по 27 січня 2015 року /а.с 47/ та листом від 27 жовтня 2014 року № 15310/10/16-01-22-01-23 зобов'язано ТОВ "Полтавалитпром" відновити викрадені документи протягом 90 календарних днів з 27 жовтня 2014 року та надати 27 січня 2015 року до ДПІ у м. Полтаві / а.с.44/.

19 березня 2015 року ДПІ у м. Полтаві голові ліквідаційної комісії - Макляк С.О. вручено лист від 15 березня 2015 року №4255/10/16-01-22-01-24, яким зобов'язано надати всі необхідні для перевірки документи /а.с. 49/.

Листом від 30 березня 2015 року ТОВ «Полтавалитпром» повідомлено ДПІ у м. Полтаві про відсутність документів /а.с. 50/.

20 квітня 2015 року ДПІ у м. Полтаві видано наказ № 850 "Про поновлення термінів проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Полтавалитпром" терміном на 1 робочий день з 22 квітня 2015 року /а.с. 52/.

22 квітня 2015 року ДПІ у м. Полтаві складено акт № 796/16-01-22-01/37439795 про встановлення відсутності посадових осіб за юридичною (фактичною) адресою підприємства /а.с. 54/.

29 квітня 2015 року ДПІ у м. Полтаві складено акт № 1930/16-01-22-01-09/37439795 "Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ "Полтавалитпром" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2011 року по 22 квітня 2015 року / а.с. 63-77/.

Позивач не погодився із наказом про поновлення термінів проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Полтавалитпром" від 20 квітня 2015 року № 870 та діями щодо проведення перевірки ТОВ "Полтавалитпром", у зв'язку із чим оскаржив їх до суду.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених ст. 39 цього Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах 1 та 2 цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Судом встановлено, що письмові запити ДПІ у м. Полтаві про надання документів містять перелік інформації, яка запитується, документів, що її підтверджують, а також підстави для направлення запиту, тобто відповідають вимогам, встановленим ПК України.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі, коли розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у ст. 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів.

Отже, проаналізувавши викладені норми, зважаючи при цьому, що позивачем на письмові запити не надано відповідачу інформації та її документального підтвердження, суд прийшов до висновку про правомірність оформлення оскаржуваного наказу.

Суд зазначає, що оскаржуваний наказ, який є актом індивідуальної дії, на момент розгляду даної справи є реалізованим (проведено перевірку), тобто є таким, що вичерпав свою дію.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2010 року № 21-25а10, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

У постанові Вищого адміністративного суду України від 19 грудня 2013 року № К800/29102/13 зазначено, що позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише у тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі у задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Як зазначено у п. 5 рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 у справі №1-10/2008, при визначенні природи "правового акту індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.

Як свідчать матеріали справи, перевірку позивача розпочато 10 липня 2014 року, тобто допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки відбувся та факт її проведення підтверджується наявною у матеріалах справи копією акту від 29 квітня 2015 року № 1930/16-01-22-01-09/37439795 "Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ "Полтавалитпром" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2011 року по 22 квітня 2015 року.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 та пункту 86.8 ст. 86 ПК України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Дії контролюючого органу по проведенню перевірки та складанню акта перевірки є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції, а сам акт перевірки не є рішенням (актом індивідуальної дії) в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України і є лише носієм інформації, встановленої під час проведення перевірки.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є, серед іншого, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб.

Згідно чинного законодавства вчинення контролюючими органами дій по проведенню перевірок платників податків прямо передбачено у повноваженнях органів доходів і зборів. Тобто, дії по проведенню перевірок є частиною процесу реалізації контролюючим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством. Результатом реалізації цих повноважень є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для платника податків.

Отже, виключно результат реалізації повноваження контролюючого органу (а саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень (як то, дії по проведенню перевірки та складанню акта перевірки) може бути об'єктом судового оскарження. А дотримання контролюючим органом вимог актів законодавства щодо порядку та способу проведення перевірки входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення, прийнятого контролюючим органом за результатами перевірки.

Оскільки, наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то при розгляді даного спору щодо визнання протиправними дій відповідача (щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки та складання акта перевірки), судом має бути встановлено, чи є оскаржувані дії відповідача такими, що породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків і безпосередньо впливають на його права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення за наслідками проведеної позапланової виїзної перевірки контролюючим органом не приймалося.

Висновки викладені в акті перевірки не зумовлюють виникнення, зміну або припинення для господарюючого суб'єкта будь-яких прав або обов'язків, акт перевірки не встановлює міру фінансової (податкової) відповідальності та не накладає на платника податків будь-яких стягнень.

Дії вповноважених осіб контролюючого органу щодо встановлення фактів, включення до акту перевірки відомостей про певні обставини господарській діяльності платника податків в обґрунтування висновків перевірки, не можуть бути предметом оцінки в межах окремої судової справи.

Оцінка акту перевірки має надаватися як джерелу доказування (на належність та допустимість доказу), зокрема по обставинах вчинення платником податків правопорушення при вирішенні спору з приводу оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, прийнятого на підставі акту перевірки.

Вказані висновки погоджуються з правовою позицією Верховного суду України, викладеною в постановах від 10 вересня 2013 року та 29 вересня 2013 року.

Згідно із частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

У відповідності до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про порушення ДПІ у м. Полтаві норм чинного законодавства та обґрунтованість даного позову.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позовної заяви не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавалитпром" в особі ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавалитпром" Макляк Світлани Олександрівни до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 28 липня 2015 року.

Суддя С.А. Іваненко