Справа № 31267/09
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2011-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2011 р.

справа № 2а-8298/09/0470

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

при секретарі судового засідання: Новошицькій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2009 року по справі № 2а-8298/09/0470 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дельфін ІІ»до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправними дій, скасування акту та зобов’язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Кіровському районі м. Дніпропетровська, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до вимог підпункту «ґ»пункту 9.8 Закону України «Про податок на додану вартість»(168/97-ВР) анулювання реєстрації платника ПДВ відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, не надає податковому органу декларації з цього податку протягом дванадцяти послідовних податкових місяців або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність оподатковуваних поставок протягом такого періоду. Оскільки, позивачем подавалися податкові декларації з податку на додану вартість протягом періоду з березня 2008р. по лютий 2009р. з показниками, які свідчать про відсутність оподатковуваних поставок, то ДПІ обґрунтовано прийнято рішення про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалам справи, що ТОВ «Дельфін ІІ»з 11.05.2006 року зареєстровано платником податку на додану вартість, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість №100015781 (а.с.25).

15.04.2009р. Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м.Дніпропетровська складено Акт №565, в якому прийнято рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Згідно з вказаним актом, підставою для прийняття рішення, є встановлення факту відсутності у позивача оподатковуваних поставок в період з березня 2008р. по лютий 2009р., згідно наданих ним податкових декларацій з ПДВ. В якості правової підстави для прийняття рішення, зазначено пп. «ґ»п.9.8 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Правомірність та обґрунтованість рішення ДПІ про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що висновки, які зроблено в акті про анулювання реєстрації платника ПДВ, є необгрунтованими, оскільки 09.04.2009 р. до ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська позивачем було надіслано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок. В цьому розрахунку вказувалось на наявність операції, що підлягала оподаткуванню податком на додану вартість, у зв’язку з чим підстав для анулювання свідоцтва реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Дельфін ІІ»у відповідача не було.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Отже, предмет доказування обумовлений предметом спору, який передано на вирішення суду.

Як зазначено вище предметом спору у даній справі є правомірність та обґрунтованість рішення ДПІ про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, тобто правомірність та обґрунтованість рішення суб’єкта владних повноважень, яким у спірних правовідносинах є відповідач.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з огляду на предмет спору, суду першої інстанції слід було з’ясувати, чи прийнято відповідачем рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість у межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Законом України «Про податок на додану вартість», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин між сторонами.

Відповідно до п.п. «ґ». п.9.8 ст. 9 Закону України від 3.04.1997 року № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закону) передбачено, що анулювання реєстрації платника податку на додану вартість здійснюється у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, не надає податковому органу декларації з цього податку протягом дванадцяти послідовних податкових місяців або надає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність оподатковуваних поставок протягом такого періоду, а також у випадках, визначених законодавством стосовно порядку реєстрації суб'єктів господарювання.

Згідно з п.9.8 ст.9 Закону податковий орган зобов’язаний прийняти самостійне рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ на підставах, визначений у підпунктах «в»-«г»цього пункту.

Отже, вказаними нормами права визначено як підстави для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, так і орган повноважний приймати таке рішення, а також обов’язок податкового органу прийняти таке рішення, у разі наявності підстав, які передбачені, зокрема, п.п. «ґ». п.9.8 ст.9 Закону.

15.04.2009р. Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м.Дніпропетровська складено Акт №565, в якому прийнято рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Згідно з вказаним актом, підставою для прийняття рішення, є подання платником податкових декларацій з податку на додану вартість протягом періоду з березня 2008р. по лютий 2009р. з показниками, які свідчать про відсутність оподатковуваних поставок. Правовою підставою для прийняття рішення, зазначено пп. «ґ»п.9.8 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Факт подання декларацій з податку на додану вартість протягом вказаного періоду з показниками, які свідчать про відсутність оподатковуваних поставок, позивачем не заперечувався.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ, для прийняття вказаного рішення існували підстави, які передбачені пп. «ґ»п.9.8 ст.9 Закону та які зобов’язували відповідача, з огляду на приписи пп..9.8. ст..9 Закону, самостійно прийняти рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Отже, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення відповідачем прийнято в межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Законом України «Про податок на додану вартість».

Не приймає до уваги колегія суддів доводи позивача про те, що 09.04.2009 р. до ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська було надіслано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок і в цьому розрахунку вказувалось на наявність операції, що підлягала оподаткуванню податком на додану вартість.

Вказані доводи позивача не можуть вплинути на правомірність та обґрунтованість рішення ДПІ від 15.04.2009р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, оскільки уточнюючий розрахунок надійшов на адресу ДПІ лише 29.04.2009р., тобто після прийняття рішення, у зв’язку з чим не міг бути врахований при прийнятті спірного рішення відповідача.

Крім цього, про розсудливість рішення відповідача свідчить і той факт, що підстави для анулювання реєстрації платника ПДВ, які передбачено пп. «ґ»п.9.8 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість», настали у лютому 2009 року (подання позивачем протягом дванадцяти послідовних податкових місяців, з березня 2008 року, декларацій, які свідчать про відсутність оподатковуваних поставок). Між тим, рішення відповідача про анулювання реєстрації платника ПДВ прийнято лише 15.04.2009р.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що спірне рішення відповідача відповідає критеріям правомірності, які пред’являються до рішень суб’єктів владних повноважень та які передбачено ч.3 ст.2 КАС України.

У вказаному листі (а.с.71) ДПІ вимагало надання від позивача пояснень у 10-денний термін щодо залишку товарно-матеріальних цінностей, а не пояснень щодо відсутності оподатковуваних операцій, як підстави для анулювання реєстрації платника ПДВ. Отжеё вказаний лист не має відношення до прийнятого відповідачем оскарженого рішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, при неповному з’ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст..ст.202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська –задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2010 року по справі № 2а-8298/09/0470 –скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову товариству з обмеженою відповідальністю «Дельфін ІІ»- відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, в порядку передбаченому ст..212 КАС України.

(Постанова виготовлено у повному обсязі 14.03.2011р.).

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк