Справа № 806/763/15
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2015-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова О.П.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"27" липня 2015 р. Справа № 806/763/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Майора Г.І.

Шевчук С.М.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "17" квітня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області про визнання протиправними та скасування постанов ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року ОСОБА_3, боржник у виконавчих провадженнях , звернувся в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області про визнання протиправними та скасування:

-постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Кіндрась О.М. про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору від 27.11.2014 року ВП №44854626;

-постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Карплюк Є.В. про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2014 року ВП №44854626 про звернення стягнення на предмет іпотеки - жилий будинок по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, на користь стягувача -ТОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, на підставі виконавчого листа № 278/5589, виданого 10.06.2014 року Житомирським районним судом;

-постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Карплюк Є.В. про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2014 року ВП №44854178 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" заборгованості 3441,0 грн. на підставі виконавчого листа № 278/5586 від 10. 06.2014 року, виданого Житомирським районним судом.

Позов мотивований тим, що зазначені постанови винесені державним виконавцем за порушення приписів ст.11,31 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 до Відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції в частині визнання протиправними та скасування постанов ВП №44854626 від 26.09.2014 р., ВП №44854178 від 26.09.2014 р. залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду з позовом.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2015 року визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції ВП №44854626 від 27.11.2014 р. про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 165 202,73 грн.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржив Відділ Державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому просив скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновки суду про необізнаність позивача з винесенням постанов про відкриття виконавчого провадження є помилковими, оскільки в матеріалах справи достатньо письмових доказів про те, що боржнику про це було відомо.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції визнав факт отримання боржником копій постанов про відкриття виконавчого провадження недоведеним, що позбавило останнього законного права оскаржити дану постанову у порядку п.6 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" та права самостійного їх виконання у порядку п.2 ст. 25 зазначеного Закону.

З такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції з наступних міркувань.

Відповідно до вимог частини 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Керуючись вимогами частини 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, за приписами даної правової норми виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Аналогічна позиція викладена в пункті 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», яким надано роз'яснення, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Крім того, в постанові від 26.06.2014 по справі К/800/32360/13 Вищий адміністративний суд звернув увагу на те, що за своєю правовою природою виконавчий збір є грошовою сумою, яка стягується з боржника у разі невиконання ним рішення у строк, встановлений для добровільного виконання, що зумовлює необхідність здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання.

Згідно із вимогами ч.1 ст.31 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, зміст яких державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, передбачений законом порядок повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження встановлено для того, щоб боржник, з однієї сторони, мав можливість скористатися своїм правом на оскарження постанови та добровільне виконання рішення суду без наслідків примусового виконання, а з іншої - щоб виконавча служба мала докази повідомлення боржника про надання строку для самостійного виконання.

Крім того, статтею 35 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Тобто, закон дозволяє добросовісному боржнику, в разі позбавлення його можливості скористатися правом, зокрема, виконати рішення суду в добровільному порядку, звернутися з відповідною заявою до виконавчої служби і відкласти виконавчі дії у зв'язку з неотриманням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як встановив суд, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2014 року ВП №44854626 надсилалась позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та доказів, що вказують на дату отримання позивачем вказаної постанови, що мало значення для обчислення початку та закінчення перебігу строку визначеного постановою для добровільного виконання.

Більше того, як правильно вказав суд у висновках, оскаржувана постанова взагалі не містить строку для добровільного виконання (а.с.8).

З наведеного випливає, що державний виконавець мав право виносити постанову про стягнення виконавчого збору, а також розпочинати виконавче провадження на виконання даної постанови лише у випадку, якщо боржник був повідомлений про відкрите щодо нього виконавче провадження, а також був ознайомлений з наявним у нього правом самостійно виконати рішення суду та не виконав його у строк, передбачений ЗУ "Про виконавче провадження".

З огляду на те, що виконавчий збір є санкцією майнового характеру за невиконання боржником судового рішення самостійно у встановлений для цього строк, і що законом визначено підстави для її застосування, доводи апеляційної скарги про " фактичну" обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження, є безпідставними.

Зазначена правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалах від "30" жовтня 2014 р. у справі К/800/20837/14, від 16 квітня 2015 року у справі К/800/17430/15.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб

Враховуючи, що відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови від 26.09.2014 року ВП №44854626 про стягнення з позивача виконавчого збору, суд дійшов обґрунтованого висновку про її протиправність.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "17" квітня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Г.І. Майор

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "27" липня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Відділ державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області вул. Черняхівського,12-А,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,