Справа № 522/15115/15-а
Суддя: Загороднюк В. І.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за адміністративним позовом Приморського РВ у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про примусове видворення з України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про примусове видворення з України.

При цьому посилаються на те, що громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибула в Україну 22.11.2011 року з території ОСОБА_2 легально, державний кордон перетнула у пункті пропуску «Бориспіль», прилетіла до України літаком. По прибуттю до м.Одеси її чоловік винайняв квартиру по вул.Космонавтів (точну адресу не памятає). На території України народила трьох дітей. В матеріальному плані проживає за рахунок грошей, які їй дає її чоловік на утримання дітей.

З 20.02.2012 року громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України перебуває незаконно, на території України проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, законного джерела існування не має.

Громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1 з відповідною заявою, а також з заявою про набуття статусу біженця та додаткового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області не зверталася, відповідного бажання під час опитування не виявила, жертвою торгівлі людьми себе не вважає. Окремою Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2015 року зобовязано ГУ ДМС України в Одеській області вжити заходів для усунення причин і умов порушення громадянкою ОСОБА_2 ОСОБА_1 Фарман кизи, ІНФОРМАЦІЯ_1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вирішити питання про примусове повернення в країну походження.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибула в Україну 22.11.2011 року з території ОСОБА_2 легально, державний кордон перетнула у пункті пропуску «Бориспіль», прилетіла до України літаком.

З 20.02.2012 року громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

Громадянка ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 має трьох дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3. Третя дитина - дівчинка, яка народилася 20.09.2012 р. є не зареєстрованою.

Згідно окремої ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 23.06.2015 р. зобовязано ГУ ДМС України в Одеській області вжити заходів для усунення причин і умов порушення громадянкою ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вирішити питання про примусове повернення в країну походження.

Згідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобовязанні неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянств вїжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорам України.

Частиною 1 ст. 16 Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які вїжджають в Україну здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Частиною 15 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які вїхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2-14 цієї статті вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на вїзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно ч.4 ст.4 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважають такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», вїзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що перетинання державного кордону у разі вїзду в Україну або транзитний проїзд через територію України громадянами держав, перелік яких зазначено у додатку 5, та особами без громадянства, які постійно проживають у зазначених державах, здійснюються після подання ними підтвердження фінансового забезпечення свого перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за межі України.

Згідно до п. 14 ст. 1 вищезазначеного Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ч. 1 статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обовязок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у звязку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Абзацом 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення.

Щодо підсудності вказаного позову судом враховано наступне.

Згідно ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

При цьому, як було розяснено інформаційним листом Вищого Адміністративного суду України від 13.06.2013 року № 844/12/13-13 позивачем у справах про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України може бути Державна міграційна служба України безпосередньо або її територіальні органи чи підрозділи.

Позовна заява про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України територіальним органом чи підрозділом Державної міграційної служби України відповідно до частини першої статті 183-5 Кодексу адміністративного судочинства України подається до адміністративного суду за місцезнаходженням цього органу або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Згідно ст.183-5 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Таким чином, враховуючи, що територіально позивач знаходиться у Приморському районі м.Одеси, суд вважає дотриманими правила територіальної підсудності.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України.

Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що іноземна громадянка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України, законних підстав перебування його на території України судом не встановлено, у звязку з чим суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ст. ст. 23-25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 18, 162, 183-5, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ

Позов задовольнити.

Примусово видворити з України громадянку ОСОБА_2 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ОСОБА_2, тимчасово проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів.

Суддя

28.07.2015