Справа № 25642/10
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2011-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2011 р.справа № 2а-50/2010

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М.

при секретарі судового засідання: Алтуховій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя в частині проведення перерахунку пенсії з 13.02.2009 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік в розмірі 1197,91 грн. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2008 рік в розмірі 1573,99 грн. з 01.02.2009 року. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2010 року в частині відмови йому в проведенні оптимізації з урахуванням останніх 24 місяців стажу, відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та зобовязати відповідача застосувати при проведенні перерахунку пенсії абзац 3 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" без всіляких незаконних обмежень з 01.02.2009 року, стягнути з відповідача на його користь кошти на відшкодування шкоди, завданої йому незаконним рішенням в період з 01.02.2009 року до 31.10.2009 року в сумі 4425,03 грн., а також виплатити заборгованість, що буде накопичуватися з дня подання адміністративного позову до суду. Посилався на те, що відмова в проведенні оптимізації не ґрунтується з нормами діючого законодавства України.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та продовжує працювати, що дає йому право на перерахунок пенсії по стажу та заробітній платі.

13 лютого 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя з заявою про перерахунок призначеної пенсії працюючому пенсіонеру по стажу та заробітку, що сторонами не заперечується.

Згідно розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя №167064 від 08.04.2009 року, відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 по стажу та заробітку з урахуванням середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік (1197,91грн) та у відповідності Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та стажу (а.с.6).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідач безпідставно перерахував пенсію позивачу із застосуванням показника заробітної плати за 2007 рік. Застосування такого показника заробітної плати протирічить ст. 42 та постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», та статті 22 Конституції України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності з ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин ( з урахуванням рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року), у разі продовження пенсіонером після призначення пенсії працювати, він має право на перерахунок пенсії, з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Отже, вказаним Законом передбачено, що право на перерахунок виникає за умови, якщо після призначення пенсії особа відпрацювала не менше двох років.

Згідно з ч.1 ст.40 названого Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000р., незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000р.

Відповідно п.1 ст.41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески.

Оскільки вищевказані статті Закону № 1058 у чинній редакції після рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року, не у повній мірі передбачають порядок проведення перерахунку пенсії на зазначених підставах, суд першої інстанції вірно послався на положення підпункту третього пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», у якому чітко передбачено, що за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені у частині першій статті 40 Закону (№ 1058), із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до Закону,враховується для обчислення пенсії , за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. Іншого нормативно-правового акту, який би регулював спірні правовідносини, а саме, визначав порядок проведення перерахунку пенсії за умови, коли особа пропрацювала після її призначення або останнього перерахунку не менше двох років, на даний час не приймалось.

Вказана Постанова Кабінету Міністрів України дійсна і на теперішній час.

Колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено внески та яка відповідно до Закону України " Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" за 2008 рік складає 1573,99грн.

Абзацом 3 частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено проведення оптимізації період заробітку 10% тривалості страхового стажу, що звернувся за перерахунком.

Відповідно до ст.. 37 Постанови ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення ( перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», орган, що призначає ( здійснює перерахунок) пенсії, проводить певні дії тільки при зверненні особи з відповідною заявою, передбаченою в додатку № 4.

Згідно ст.. 39 вищевказаної Постанови, не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення ( перерахунку ) пенсії документами, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення ( перерахунок) пенсії.

Аналіз діючого законодавства свідчить про те, що органом, який призначає чи проводить перерахунок пенсії, є відповідне Управління пенсійного фонду України. Управління може прийняти певне рішення про проведення оптимізації періоду заробітку за конкретні дати лише після надходження заяви з зазначенням про виключення із заробітку саме конкретного періоду, що складає не більше 10% тривалості страхового стажу особи, що звернувся за перерахунком.

З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2009 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя з заявою про перерахунок пенсії по стажу та заробітку, і в указаній заяві не зазначав, який конкретно період заробітку слід виключити при проведенні оптимізації.

Більш того, навіть у позовній заяві до суду ОСОБА_1 не зазначав, який же конкретно період слід було враховувати при проведенні оптимізації, і в чому саме полягає неправомірність дій відповідача, оскільки, відповідно до наданих до суду апеляційної інстанції відомостей, оптимізація позивачу була проведена.

За таких обставин дії відповідача слід визнати правомірними, що є підставою для відмови ОСОБА_1 цієї частини позовних вимог.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують зроблений судом першої інстанції висновок.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим