Справа № 4676/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

4676/10

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2011 р.

справа № 2а-6088/09/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

при секретарі судового засідання: Лозовій О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефес»

в с т а н о в и л а:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2009 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефес»відмовлено. Постанова суду мотивована тим, що по наданим позивачем до перевірки документам не можливо встановити факт виконання агентських договорів сторонами та зв'язок, обумовлених договорами послуг, з господарською діяльністю позивача.

Не погодившись з постановою суду, позивач, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з’ясування обставин справи, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що укладені агентські договори пов’язані з господарською діяльністю позивача та направленні на збільшення кола споживачів, а наданні первинні документи у повній мірі відображають суть господарських операцій та свідчать про реальність укладених угод.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що працівниками ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя була проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Ефес» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2007 року по 31.03.2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007 року по 31.01.2009 року, за результатами якої, було складено акт №98/23-5/2215676 від 21.08.2009 року.

В акті зроблено висновок, про порушення позивачем вимог п.п 1.32 ст.1 п.п.5.1, пп. 5.2.1. п.5.2., ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток по наступним періодам: за 2007 рік у розмірі 69 250 грн., за 2008 рік у розмірі 115 083 грн.

Таких висновків податковий орган дійшов з тих підстав, що укладені у перевіряємому періоді ТОВ «Ефес»агентські договори №3 від 01.11.2007 року з ТОВ «Таврія Будпостач» та №2 від 01.04.2008 року з ТОВ «Легіон Стіл»не спричиняють реального настання правових наслідків, суперечать моральним засадам суспільства, порушують публічний порядок, та спрямовані на заволодіння майном держави та доходної частини бюджету.

З огляду на встановлені порушення, ДПІ прийнято рішення про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток та застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 172 624 грн., у тому числі за основним платежем –115 083 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 57 541,50 грн.

Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем в межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, що визначені законами України, прийнято оскаржене податкове повідомлення-рішення. Такі висновки суду обґрунтував тим, що наданим позивачем до перевірки документам не можливо встановити факт виконання агентських договорів сторонами та зв'язок, обумовлених договорами послуг, з господарською діяльністю позивача.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обгрунтованими з наступних підстав.

Спірні правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно з п.п. 5.1.ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п. 5.2.1 п. 5.2. ст. 5 цього Закону, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 01.11.2007 року між позивачем (Принципал) в та ТОВ «Таврія Будпостач»(Комерційний агент) було укладено агентський договір №3 /а.с. 116, т. 1/. Предметом договору є сприяння агентом від імені Принципала в укладанні угод від імені і за рахунок Принципала в сфері оптової торгівлі обладнанням для підприємств торгівлі та громадського харчування.

29 грудня 2007 року між зазначеними підприємствами складено акт виконаних робі та зазначено перелік підприємств, з якими ТОВ «Таврія Будпостач»сприяло в укладенні угод. Вартість наданих послуг склала 332 400грн.

01.04.2008р. між ТОВ "Ефес" та ТОВ "Легіон Стіл" укладено агентський договір №2, умови якого є аналогічними умовам договору № 3 від 01.11.2007р. (т.1 а.с.119).

01.04.2008 між підприємствами складено акт приймання - передачі послуг за агентським договором №2 від 01.12.2008 та визначено перелік підприємств з якими ТОВ "Легіон Стіл" сприяло в укладенні угоди. Вартість наданих послуг склала 220 000грн.

Витрати на агентські послуги, які обумовлені названими договорами, віднесено до складу валових витрат ТОВ «Ефес».

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що по наданим до перевірки документам не можливо встановити факт виконання агентських договорів та зв'язок послуг, які обумовлені договорами, з господарською діяльністю позивача.

Відповідно до ст..1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»первинний документ –документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із ч.2 ст.9 названого Закону, первинні документи повинні мати обов’язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як зазначено вище, на підтвердження факту виконання агентських договорів, позивачем надано акти виконаних робіт від 29.12.2007р. та 01.04.2008р.

Між тим, в актах перевірки не зазначено перелік послуг, які надавалися позивачу ТОВ «Таврія Будпостач» та ТОВ "Легіон Стіл", тобто не зазначено зміст та обсяг господарських операцій. В акті перевірки лише вказані угоди, які укладено ТОВ «Ефес»(позивачем) з іншими підприємствами і не вбачається зв’язку, між агентськими договорами та укладеними позивачем угодами. Зміст договорів, які укладено позивачем (т.1 а.с.167-244), також не свідчить про те, що ці договори укладено внаслідок наданих ТОВ «Таврія Будпостач» та ТОВ "Легіон Стіл" агентських послуг.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що з актів виконаних робіт не можливо зробити висновок про здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Таврія Будпостач»і ТОВ "Легіон Стіл", у зв’язку з чим ці акти не можливо визнати первинними документами, в розумінні ст..1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які б свідчили про реальність господарських операцій і понесених позивачем витрат, які пов’язані з його господарською діяльністю.

Крім цього, суд першої інстанції надав правильну оцінку і іншим обставинам, які вплинули на прийняття оскарженого повідомлення-рішення.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що до складу валових витрат позивачем віднесено суму агентських послуг у розмірі 277 000грн., при цьому всього укладено договорів на суму 484 636,87грн., а виплачено винагороду на суму 332 400грн., відсоток винагороди від суми укладених договорів складає 68,6%. При цьому, ТОВ «Ефес»у своєму штаті має десять менеджерів, в обов’язки яких входить пошук покупців для укладення договорів та збут продукції, в той час, як підприємства, що згідно з договорами мали надавати агентські послуги, мають значно меншу кількість працівників: ТОВ Таврія Будпостач»- 2 працівника, включаючи директора та головного бухгалтера, ТОВ «Легіон Стіл»- 4 менеджера.

Крім цього, директор підприємства ТОВ «Ефес»є також і директором підприємства ТОВ «Легіон Стіл», засновниками обох підприємств є одні й ті самі особи, які знаходяться за однією адресою в одному приміщення

ТОВ «Ефес»надавало аналогічні послуги з сприяння в укладенні угод від імені і за рахунок Принципала в сфері оптової торгівлі обладнанням для підприємств торгівлі та громадського харчування. Так, в договорі укладеному між зазначеними підприємствами 05.01.2008р. за №1/6 Принципалом виступає ТОВ «Легіон Стіл», а ТОВ «Ефес»- комерційним агентом. Цей договір повністю ідентичний з тими, де ТОВ «Ефес» виступає Принципалом, як і акт приймання-передачі послуг, окрім переліку підприємств з якими ТОВ «Легіон Стіл»уклало в той період договори.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що встановлені обставини справи свідчать про обґрунтованість висновків перевіряючих осіб ДПІ щодо безпідставного віднесення позивачем до складу валових витрат підприємства витрати на агентські послуги, які передбачалися вказаними договорами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст..ст.200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефес»залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2009 року по справі №2а-6088/09/0870 –без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку передбаченому ст..212 КАС України.

(Ухвалу виготовлено у повному обсязі 09.02.2011р..)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк