Справа № 818/1481/15
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2015-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 р.Справа № 818/1481/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Чалого І.С. , Пянової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 28.05.2015р. по справі № 818/1481/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром"

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення,

ВСТАНОВИЛА:

07.05.2015 року позивач, Публічне акціонерне товариство "Сумихімпром", звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Сумах від 27.04.2015 року № /15655 про зменшення Публічному акціонерному товариству "Сумихімпром" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 15140 грн. 00 коп. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 7570,00 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 року по справі № 818/1481/15 адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Сумах від 27.04.2015 року № /15655 про зменшення Публічному акціонерному товариству "Сумихімпром" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 15140 грн. 00 коп. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 7570,00 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 року по справі № 818/1481/15 повністю та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству "Сумихімпром" у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що постанову винесено у невідповідність висновків суду обставинам справи, та з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами Державної податкової інспекції у м. Сумах було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2015 року, за результатами якої складено акт від 20.04.2015 року № 922/18-19-15-02/05766356.

Перевіркою були встановлені порушення позивачем п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201, п. 200.4, п. 200.14 ст. 200 Податкового Кодексу України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування за січень 2015 року в розмірі 15140,00 грн.

За результатами перевірки Державною податковою інспекцією у м. Сумах прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.04.2015 року № /15655, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 15140,00 грн. та накладено штрафні (фінансові) санкції в розмірі 7570,00 грн.

Підставою для прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення став висновок посадових осіб Державної податкової інспекції у м. Сумах про відсутність реальності господарських операцій, що мали на меті досягнення економічних та соціальних результатів та отримання прибутку, по взаємовідносинам Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" з ТОВ "Автоагрегатний завод "Меркурій" в звязку з відсутністю у Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" товарно-транспортних накладних на перевезення товару від постачальника підприємством ТОВ "Делівері".

Не погодившись із вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням відповідача, позивач для захисту своїх прав звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у судовому засіданні було підтверджено правомірність формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ "Автоагрегатний завод "Меркурій", а тому висновки посадових осіб податкового органу про зменшення Публічному акціонерному товариству "Сумихімпром" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість є неправомірними, а тому податкове повідомлення-рішення від 27.04.2015 року № /15655 не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, у звязку з чим підлягає визнанню протиправними та скасуванню.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність захисту прав позивача та у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ "Сумихімпром" (покупець) з однієї сторони та ТОВ "Автоагрегатний завод "Меркурій" (постачальник) з іншої сторони укладено договір № 27/0518 від 17.04.2014 року, предметом якого є поставка запасних частин, вузлів та агрегатів на автобусну, автомобільну, тракторну та спеціальну техніку згідно додатків.

Поставка товару здійснювалась згідно найменувань, що визначені в додаткових угодах до вказаного договору.

На виконання вказаного договору в листопаді-грудні 2014 року та січні-лютому 2015 року товар, зазначений у видаткових накладних від 07.11.2014 року № РН-0000092, від 12.11.2014 року № РН-0000093, від 12.11.2014 року № РН-0000094, від 19.11.2014 року № РН-0000096, від 02.12.2014 року № РН-0000102, від 10.12.2014 року № РН-0000113, від 23.12.2014 року № РН-0000122, від 14.01.2015 року № РН-0000002, від 14.01.2015 року № РН-0000003, від 28.01.2015 року № РН-0000007, від 28.01.2015 року № РН-0000009, від 03.02.2015 року № РН-0000010, від 16.02.2015 року № РН-0000013, від 02.12.2014 року № РН-0000101 був поставлений позивачу.

ТОВ "Автоагрегатний завод "Меркурій" надало ПАТ "Сумихімпром" податкові накладні від 06.11.2014 року № 4 на загальну суму 19681,20 грн., в тому числі 3280,20 грн. ПДВ, від 12.11.2014 року № 6 на загальну суму 3125,11 грн., в тому числі 520,85 грн. ПДВ, від 02.11.2014 року № 3 на загальну суму 4157,16 грн., в тому числі 629,86 грн. ПДВ, від 02.12.2014 року № 4 на загальну суму 936,72 грн., в тому числі 156,12 грн. ПДВ, від 02.12.2014 року № 5 на загальну суму 50,40 грн., в тому числі 8,40 грн. ПДВ, від 10.12.2014 року № 12 на загальну суму 15,48 грн., в тому числі 2,58 грн. ПДВ, від 12.12.2014 року № 15 на загальну суму 56023,61 грн., в тому числі 9337,27 грн. ПДВ, від 23.12.2014 року № 19 на загальну суму 945,72 грн., в тому числі 157,62 грн., від 30.12.2014 року № 24 на загальну суму 5907,36 грн., в тому числі 984,56 грн.

Перевезення вказаних партій товару підтверджується експрес накладними ТОВ "Нова Пошта" від 07.11.2014 року № 0497 від 11.12.2014 року № 7740, від 10.02.2015 року № 4491, від 18.02.2015 року № 1667, квитанціями про прийом вантажу та актами отримання багажу ТОВ "Делівері" від 17.11.2014 року, від 25.11.2014 року, від листопада 2014 року, від січня 2015 року, від 20.01.2015 року, від 28.01.2015 року, від 09.12.2014 року.

Придбаний товар оплачено позивачем згідно платіжних доручень від 02.12.2014 року № 69065, від 12.12.2014 року № 69926, від 06.11.2014 року № 66979, від 22.01.2015 року № 72084, від 25.02.2015 року № 74124.

При цьому, як випливає з акту перевірки, зауважень до первинних документів, на підставі яких сформовано податковий кредит звітного періоду, у податкового органу не виникало.

Колегія суддів спростовує доводи, викладені в апеляційній скарзі, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. ст. 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 201.6 ст. 206 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування декількох підстав для формування податкового кредиту з ПДВ, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, використання придбаного товару (послуги) у власній господарській діяльності, а також фактичне виконання господарської операції за наслідками якої виникає право на податковий кредит з ПДВ.

Крім того, окремо варто зауважити, що для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару до податкового кредиту, в розумінні Податкового кодексу України, не передбачається обовязкова умова про сплату цих сум до бюджету контрагентами. Якщо контрагент не виконав своїх зобов'язань по належному формуванню первинних документів для підтвердження податкового кредиту або зобовязання з ПДВ, то це не може тягнути відповідальності та негативних наслідків саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту з ПДВ та має всі документальні підтвердження його розміру.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що даний висновок також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03). Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що "платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності".

Враховуючи наведені норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність висновків посадових осіб податкового органу про зменшення ПАТ "Сумихімпром" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 року по справі № 818/1481/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 28.05.2015р. по справі № 818/1481/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст ухвали виготовлений 27.07.2015 р.