Справа № 29768/09
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2011 р.справа № 2а-3769/09

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Лозовій О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області

на постанову: Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2009р. у справі № 2а-3769/09/0870

за позовом: Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області

до: ОСОБА_2

про: стягнення податку з доходів фізичних осіб,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2009р. у справі № 2а-3769/09/0870 (суддя Щербак А.А.) в задоволенні адміністративного позову Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області до ОСОБА_2 про стягнення податку з доходів фізичних осіб - відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що право на земельну ділянку є обєктом нерухомого майна, а не комерційною власністю. Таким чином, нарахування відповідачу внаслідок отримання спадщини податку з доходів фізичних осіб проведено відповідачу неправомірно

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Мелітопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Запорізької області подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2009р. у справі № 2а-3769/09/0870 як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права. Скаржник вважає, що суд не надав належної оцінки тому факту, що зобовязання визначене боржнику на підставі поданої ним декларації, вручене боржнику та не оскаржене ним. Судом застосовано норму закону в новій редакції, яка не була дійсна на час отримання спадщини. Право на пай не підтверджує право власності, а лише право вимоги.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не зявились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, незявлення в судове засідання представників сторін не заважає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом попередньої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 (наділі ОСОБА_2, відповідач), відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, успадкував земельну ділянку площею 5 7539 га, оцінена вартість - 78 569,43 грн.(свідоцтво від 21.12.05 року, ВСК № 860887) та право на земельну частку (пай) розміром 8,19 умовних кадастрових гектарів, оцінена вартість - 79 806,84 грн. (свідоцтво від 21.12.05 року ВСК №860888).

20.07.2006 року ОСОБА_2 до Мелітопольської ОДПІ подано декларацію про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2005 року №2401/16213. У розділі 1.2 декларації відповідачем зазначено отримання спадщини на загальну суму 158 376,27 грн. Згідно розрахунку суми податку, підписаного ОСОБА_2, сума податку з доходів фізичних осіб, що підлягає сплаті становить 10 374,89 грн.

На підставі зазначеного розрахунку Мелітопольською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф», яким визначене податкове зобов'язання у розмірі 10 374,89 грн., отримане особисто ОСОБА_2 27.07.2006 року відповідно до особистого підпису у корінці рішення.

З метою стягнення зазначеної заборгованості Мелітопольською ОДПІ виставлені податкові вимоги №1/7 від 8 червня 2007 року та №2/227 від 2 жовтня 2007 року на суму 10 374,89 грн., отримані особисто відповідачем, про що свідчить особистий підпис у поштових повідомленнях відповідно за №9414 та №11382.

Згідно матеріалів справи, з метою встановлення майнового стану відповідача, Мелітопольською ОДПІ направлено запити до Мелітопольського МРАВ ДАІ, ДП «Центр Державного земельного кадастру»та Мелітопольського бюро технічної інвентаризації.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, враховуючи визначення терміна «майно»відповідно до ЦК України обґрунтував відмову тим, що право на земельну ділянку (пай) є об'єктом нерухомого майна, а не комерційною власністю. Внаслідок чого позивачем неправомірно нараховано податок з доходів фізичних осіб ОСОБА_2 та винесено податкове повідомлення-рішення.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, вважає за необхідне погодитись з висновками суду першої інстанції внаслідок наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»(у редакції, що діяла на момент вступу у спадщину відповідача) об'єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування на:

а) об'єкт нерухомого майна;

в) об'єкт комерційної власності, а саме - цінний папір (крім депозитного (ощадного), іпотечного сертифіката), корпоративне право, власність на об'єкт бізнесу як такий, тобто власність на цілісний майновий комплекс, інтелектуальна (промислова) власність або право на отримання доходу за нею;

Так, податковим органом, при посиланні на положення ст.17 Розділу Х Земельного кодексу України, як на підставу для висновку про приналежність права на земельний пай до обєкту комерційної власності, не враховано, що право на земельну частку (пай) не може бути віднесено до об'єкту комерційної власності, в звязку з визначенням терміну «об'єкт комерційної власності»наданим, п.п. «в»п.13.1 ст.13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Стаття 190 Цивільного кодексу України визначає, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно до статті 1261 Цивільного Кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті після за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Податковим органом вірно визначено, що відповідач є спадкоємцем першої черги за законом, однак при цьому невірно визначено ставку, за якою слід оподатковувати отриману відповідачем спадщину в звязку з невірним визначенням того факту, що отримане відповідачем майно є не обєктом комерційної власності. Внаслідок чого колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду вважає, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок, про необхідність застосування до даних правовідносин ставки, визначеної п.п. «а»п.п.13.2.1 п.13.2 ст.13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Таким чином, застосовуючи визначення терміна майно, відповідно до ст.181 ЦК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що право на земельну ділянку (пай) є об'єктом нерухомого майна, а не комерційною власністю, як вважає податковий орган, що свідчить про неправомірне нарахування податковим органом податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_2

Посилання позивача про те, що податкове повідомлення-рішення №/0 в звязку з його не оскарженням відповідачем є дійсним, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне не прийняти до уваги в звязку з положенням, закріпленим ст.2, 7 КАС України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи обєктивно, повно та всебічно зясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини і ухвалено законне рішення. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судової постанови, судовою колегією під час розгляду даної справи не встановлено, тому колегія суддів вважає за необхідне постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 196, п.1.ч.1 ст.198, 200, п.1.ч.1.ст.205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2009р. у справі № 2а-3769/09/0870 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2009р. у справі № 2а-3769/09/0870- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Ухвалу в повному обсязі складено та підписано 09.03.2011 р.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко