Справа № 19049/10
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2011 р.справа № 2а-1188/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Суховарова А.В. Лукманової О.М.

при секретарі судового засідання: Щербатому І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2010 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, треті особи: ВАТ «ОСОБА_2 Аваль», ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця незаконними

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2010 р. ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, треті особи: ВАТ «ОСОБА_2 Аваль», ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця незаконними, де просив визнати дії державного виконавця при виконанні виконавчих дій по виконавчому провадженню № 682 від 27.01.2009 р. незаконними. Посилався на той факт, що про виконання виконавчого напису № 682 від 27.01.2009 р. та відкриття виконавчого провадження дізнався тільки 03.03.2009 р. при підписанні акту опису та арешту майна. Вважає, що відповідач своєчасно не повідомив позивача про відкриття виконавчого провадження, не ознайомив з правами, не надав необхідних документів про хід підготовки до реалізації, оцінку та реалізацію предмету іпотеки, а також не самовпевнився про те, чи виконує боржник дії, направлені на добровільне виконання виконавчого напису.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що 07.02.2009 р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 682 від 27.01.2009 р. про звернення стягнення на житловий будинок. Наступного дня боржника через діловода вихідною кореспонденцією було повідомлено про відкриття виконавчого провадження.03.03.2009 р. за адресою знаходження майна боржника проведено опис та арешт боржника, де боржник в присутності понятих, заяв та зауважень не виказував. Письмових заяв від боржника також не надходило.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2010 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити його позовні вимоги.

В судове засідання в апеляційній інстанції особи, які приймають участь у справі, до суду не зявились, про день слухання справи повідомлені належним чином. Позивач ОСОБА_1 на судові засідання, призначені на 08.12.2010 р. та 01.03.2011 р. до суду не зявився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, двічі телеграмою повідомляв суд про неможливість присутності на судовому засіданні за станом здоровя з проханням перенести розгляд справи на іншу дату, однак, не додав до справи жодного виправдувального документу, на підставі чого можливо б було перенести розгляд справи втретє. Представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності. Третя особа ОСОБА_3 просила суд прискорити розгляд справи, оскільки розгляд іншої справи за її позовом до ОСОБА_1 призупинений до вирішення по даній справі.

Переглядаючи справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Розглядаючи спірні правовідносини між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку про те, що державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, що визначений Законом України "Про виконавче провадження".

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження»«Виконавчі документи за рішеннями, що підлягають виконанню державною виконавчою службою»передбачено, що «Примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи:… 4) виконавчі написи нотаріусів;…».

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.02.2009 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом №682 від 27.01.2009 р., виданим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про звернення стягнення на житловий будинок №8, розташований на провулку Відкритий м. Запоріжжя, що на праві приватної власності належить ОСОБА_1

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Норми ч.2 ст. 71 КАС України встановлюють презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідачем надано докази правомірності прийнятого рішення.

Державний виконавець, як працівник органу державної виконавчої служби, у відповідності зі статтею 7 Закону України "Про виконавче провадження", зобов'язаний сумлінно виконувати свої службові обов"язки, не допускаючи у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, використовувати надані йому права у точній відповідності із законом.

Відповідач здійснюючи виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, керувався положеннями ст.ст. 5,7,19, 24 Закону України "Про виконавче провадження".

За приписами ст. 24 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до : органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Судом першої інстанції встановлено що, 30.01.2009 р. до відповідача надійшла заява стягувача ВАТ «ОСОБА_2 Аваль»від 29.01.2009 р. про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом приватного нотаріуса.

Враховуючи те, що вказаний виконавчий документ відповідав вимогам ст.19 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець, відповідно до ст.24 названого Закону виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що посилання позивача, про те, що про виконання виконавчого напису № 682 від 27.01.2009 р. та відкриття виконавчого провадження дізнався тільки 03.03.2009 р. при підписанні акту опису та арешту майна, після чого, за його заявою від 16.02.2010 р. отримав копію постави про відкриття виконавчого провадження лише 18.02.2010 р., в звязку з чим не міг своєчасно оскаржити дії відповідача, не відповідають дійсності, оскільки, позивач підтвердив, що під час опису і арешту належного йому майна 03.03.2009 р. був присутній, тоді ж дізнався про відкриття виконавчого провадження, але відповідних зауважень щодо відкриття виконавчого провадження, або заяв про видачу копій постанов, не заявляв, що підтверджується як відповідачем і позивачем, так і матеріалами справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії державного виконавця при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження відповідали Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованість висновків суду першої інстанції, а зводяться до особистого тлумачення позивачем окремих норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржене судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, тому передбачених статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України і підстав для його скасування та ухвалення нового судового рішення не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 березня 2010 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.М. Лукманова