Справа № 2533/10
Суддя: Руденко М.А.
Дата ухвалення: 2011-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2011 р.справа № 2а-1

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Руденко М.А.

суддів: Лукманової О.М. Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання: Красоті А.О.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача за довіреністю від 13.08.2010 року ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2009 року по адміністративній справі № 2а-1/09 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення на роботі, відшкодування витрат на відрядження, виплату моральної шкоди , перерахунок заробітної плати,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просив поновити строк звернення до суду з позовом, поновити його ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з питань надзвичайних ситуації Криворізької райдержадміністрації Дніпропетровської області відповідно до штатного розпису; стягнути з відповідача на його користь суму відшкодування витрат на відрядження у розмірі 522 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.; зобов»язати провести перерахунок його заробітної плати відповідно до Постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»та зобов»язати виплатити йому різницю між заробітною платою, яку він отримав та тією, яку повинен був отримати, у розмірі 1 324,00 грн.; суму середнього заробітку за затримку кінцевого розрахунку у розмірі 701 грн.; суму судових витрат та витрат щодо надання правової допомоги у розмірі 500 грн.; суму збитків у розмірі 475,24 грн. згідно з проїзними документами, що додані до позову, що були понесені ним на проїзд до організації та установ м. Дніпропетровська та м. Києва для особистого отримання відповідей на запити Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу; суму матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу 832 грн., а також суму витрат інфляції з урахуванням встановлених фактичних індексів інфляції за період з 01.03.2006 року по 30.11.2008 року у розмірі 305,84 грн.; суму витрат на лікування у територіальному центрі реабілітації у санаторії «Крим» та базовому військовому шпиталі в/ч А-4615 м. Дніпропетровська у розмірі 2 404.61 грн. та витрати на проїзд до місць лікування у розмірі 687,87 грн.; стягнути суму витрат на придбання медичних препаратів у звязку з лікуванням, пов»язаним з незаконним звільненням та порушення його звичного образу життя у розмірі 282, 60 коп.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу позовні вимоги ОСОБА_1 до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області в частині стягнення з Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області на його користь суми компенсації за використану відпустку у розмірі 1066 грн. 36 коп., за заявою позивача залишено без розгляду.

09 липня 2009 року позивач уточнив своє позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь суму витрат від інфляції за затримку виплати суми матеріальної допомоги на оздоровлення з урахуванням фактичних індексів інфляції за період з 01.03.2006 року по 31.05.2009 року у розмірі 566 грн.66 коп.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2009 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення на роботі, відшкодування витрат на відрядження, виплату моральної шкоди, перерахунок заробітної плати відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19.11.2009 року. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Вказав на те, що працівник має право звернутись з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідач не довів, що йому було зроблено перерахунок заробітної плати та виплачені кошти на відрядження фактично ним потрачені при знаходженні у відрядженнях. Він змушений був збирати докази самостійно, що призвело до затримки подання позову до суду. Відповідачем не було проведено реєстрації 9 відряджень, а також не видані розпорядження на 12 відряджень у м. Дніпропетровськ. Внаслідок незаконного звільнення , у нього був довготривалий та глибокий нервовий стрес , у звязку з чим загострились хронічні хвороби та він вимушений був тривалий час лікуватись, що підтверджується медичними довідками та виписними епікризами. Він подавав заяву про звільнення, але просив звільнити його вже після відпустки. Окрім того, вказав на те, що відповідно до Постанови КМУ № 268 йому повинні були перерахувати заробітну плату за період з 01.01.2006 року по 24.02.2006 року.

Письмових заперечень за апеляційну скаргу не надійшло.

Позивач в судовому засіданні вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримав: просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 вказала на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 працював на посаді начальника відділу з питань надзвичайних ситуацій Криворізької райдержадміністрації Дніпропетровської області. (а.с.76, том 2)

23 лютого 2006 року ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив надати йому тарифну відпустку за відпрацьований термін з 23 жовтня 2005 року по 23.03.2006 року з виплатою йому матеріальної допомоги на оздоровлення за 2006 рік з подальшим звільненням його із займаної посади за згодою сторін (ст.36, ч.1 КЗпП України) 24.02.2006 року. В розрахунок при звільненні просив виплатити йому борг за чотирнадцять відряджень у розмірі 480 грн. (а.с.95, том 2)

Відповідно до розпорядження Голови Криворізької райдержадміністрації №14-к-06 від 24.02.2006 , розглянувши заяву ОСОБА_1, начальника відділу з питань надзвичайних ситуацій та відповідно до чинного законодавства позивача було звільнено з посади начальника відділу з питань надзвичайних ситуацій райдержадміністрації з 24 лютого 2006 року, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, доручено відділу фінансово-господарського забезпечення райдержадміністрації (Чорна) здійснити відповідні розрахунки та виплати. (а.с.80, том 2).

Відповідно до вищевказаного розпорядження позивачу було проведено виплати при звільненні, а саме нарахована компенсація за невикористану відпустку за період з 04.10.2005 року по 24.02.2006 (33 календарні дні) в сумі 1006, 63 грн., донараховано добові за відрядження : 21.07.2004 року, 02.10.2004 року , 09.10.2004 року, 30.10.2004 року на загальну суму 72 грн.; добові відрядження за 24.06.2004 року, 25.08.2004 року, 29.09.2004 року, 18.10.2004 року, 16.11.2004 року, 18.01.2005 року, 23.06.2005 року, 15.09.2005 року, 20.09.2005 року, 22.09.2005 року, 28.09.2005 року, 11.10.2005 року не були нараховані з причини відсутності в бухгалтерії відповідача звітів про відрядження.

Позивач отримав трудову книжку 02 березня 2006 року, а 28 лютого 2006 року позивач отримав кінцевий розрахунок при звільнені, що не заперечувалась сторонами в судовому засіданні.

Поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу з питань надзвичайних ситуацій Криворізької райдержадміністрації Дніпропетровської області відповідно до штатного розпису; стягнення з відповідача на його користь суми відшкодування витрат на відрядження, моральної шкоди, зобов»язання проведення перерахунку заробітної плати відповідно до Постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», виплата суми середнього заробітку за затримку кінцевого розрахунку, а також суму витрат інфляції з урахуванням встановлених фактичних індексів інфляції за період з 01.03.2006 року по 30.11.2008 року у розмірі 305,84 грн.; суму витрат на лікування було предметом даного спору.

Вирішуючи позовні вимоги про поновлення на посаді суд першої інстанції посилався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає зазначити на наступне.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися до суду з заявою про вирішення трудового спору в тримісячний строк, з дня, коли він дізнався, або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний термін з дня отримання наказу про звільнення або видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник може звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Позивач отримав трудову книжку 02 березня 2006 року, а звернувся до суду лише 28 серпня 2007 року.

Обґрунтування позивачем пропуску строку позовної давності, те, що він спочатку в період з 09 по 29 квітня відпочивав у санаторії в Криму, а потім збирав докази на думку колегії суддів не поважною причинною для поновлення строку позовної давності. Оскільки позивач міг звернутись з позовом своєчасно та надавати додаткові докази в судовому засіданні або заявити суду клопотання про їх витребування.

Проте жодних поважних причин несвоєчасного звернення до суду з позовом про поновлення його на посаді позивач не навів. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, без будь-якого примусу, особисто написав заяву в якій просив звільнити його на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України , 24.02.2006 року. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на відрядження в сумі 522 грн., колегія суддів вважає зазначити на наступне, що належних та допустимих доказів ( тобто завірених належним чином посвідчень на відрядження) того, що позивач перебував у відрядженні 24.06.2004, 21.07.2004, 25.08.2004, 29.09.2004, 08.10.2004, 29.10.2004, , 16.11.2004, 03 грудня 2004 року, 18.01.2005, 21 січня 2005 року, 23.06.2005, 15.09.2005, 20.09.2005, 22.09.2005, 28.09.2005, 11.10.2005 року, 18 січня 2006 року суду надано не було, тому вищевказані позовні вимоги задоволенню не підлягають. Також відповіддю Головного контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області від 05.05.2006 року за № р-2/16 (а.с.56, том 2) підтверджено, що добові за відрядження за 24.06.2004 року, 25.08.2004 року, 29.09.2006 року,18.10.2004 року, 16.11.2004 року, 18.01.2005 року, 23.06.2005 року, 15.09.2005, 20.09.2005 року, 22.09.2005 року, 28.09.2005 року, 11.10.2005 року не враховано з причини відсутності в бухгалтерії звітів про відрядження. Крім того, вказано, що відповідно до посвідчення на відрядження від 17.10.2005 року позивач знаходився у відрядженні 1 день, але добові сплачені в сумі 36 грн.18 коп. замість 18 грн., тобто зайво нараховані 18 грн.

Що стосується позовних вимог про перерахунок заробітної плати відповідно до постанови КМУ № 268 від 09 березня 2006 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівникам органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки , до проведення остаточного розрахунку при звільненні позивачу 28.02.2006 року, розпорядженням голови районної державної адміністрації № 123 р від 27 лютого 2006 року ОСОБА_1, у звязку з систематичним грубим порушенням термінів виконання контрольних документів, було скасовано премію за лютий 2006 року. Як видно з матеріалів справи та не заперечувалось позивачем в судовому засіданні вищевказане розпорядження оскаржене ним не було. Також, відповідно до акту перевірки законодавства про працю від 19 жовтня 2006 року, проведеного повноваженими фахівцями територіальної державної інспекції праці у Дніпропетровській області підвищення посадових окладів на підставі постанови КМУ № 268 відбулося в межах кошторису та фонду оплати праці на 2006 рік (а.с.223-224 , том 1).

Позивача було звільнено відповідно до розпорядження Голови Криворізької райдержадміністрації №14-к-06 з 24.02.2006 року, а кінцевий розрахунок з ним проведено 28.02.2006 року на час надходження коштів для виплати заробітної плати за лютий 2006 року, тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку кінцевого розрахунку при звільненні задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ч.1 ст.35 Закону України «Про державну службу»державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про надання матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки позивача було звільнено без надання щорічної відпустки, за згодою сторін, при цьому компенсовано невикористану відпустку. Матеріальна допомога на оздоровлення має цільове призначення, та надається при використанні відпустки.

Позовні вимоги про компенсацію витрат на лікування також задоволенню не підлягають, оскільки не доведено причинний звязок між діями відповідача та проходженням курсу лікування позивачем.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що постанова Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2009 року по адміністративній справі № 2а-1/09 винесена відповідно до вимог матеріального та процесуального права, а тому вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст.. 205, ст.206 КАС України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2009 року по адміністративній справі № 2а-1/09 залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду в порядку передбаченому ст. 212 КАС України.

Головуючий: М.А. Руденко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: С.А. Уханенко