Справа № 707/626/15-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 707/626/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Смоляр О.А.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Жигіля Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 24 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішень і зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 ( далі - позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації ( далі - відповідач ) про:

- визнання протиправними та скасування рішень управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації «Про призначення компенсації ОСОБА_2» від 10.06.2011 р., від 21.06.2012 р., від 05.09.2013 р., від 28.05.2014 р.;

- зобов'язання відповідача видати рішення про призначення одноразової допомоги на оздоровлення за 2011-2014 роки ОСОБА_2 у відповідності до вимог постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2011 р. у справі № 2а-3746/2011, тобто в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 24 червня 2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про задоволення позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 197 КАС України розглядає справу за їх відсутності в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалідом 3-ї групи та, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною відмови УПСЗН Черкаської РДА щодо нездійснення нарахування та виплати йому щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат з 15.12.2010 р., відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов'язання УПСЗН Черкаської РДА здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 такої допомоги за 2010 рік і виплачувати її в подальшому, відповідно до вказаної законодавчої норми.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 25 липня 2011 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме:

- позовні вимоги за період часу до 15.12.2010 р. залишено без розгляду;

- визнано відмову у виплаті та бездіяльність УПСЗН Чернігівської РДА неправомірними щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат з 15.12.2010 р., відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язано УПСЗН Чернігівської РДА зробити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 15.12.2010 р., виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом про державний бюджет на відповідний період, з урахуванням раніше виплачених сум.

У зв'язку з невиконанням даного судового рішення позивач звернувся до Європейського суду з прав людини із заявою про тривале невиконання рішення суду.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 13 лютого 2014 року заяву ОСОБА_2 було задоволено та зобов'язано державу Україну виконати внутрішнє судове рішення і сплатити 2000 євро компенсації.

21.03.2014 р. на підставі та на виконання зазначеного рішення Європейського суду головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Єжовим М.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 42617843.

03.04.2014 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про надання довідки про фактичне нарахування та виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення з 2010 по 2014 рік включно.

Листом від 16.04.2014 р. № К-19/01-06 УПСЗН Чернігівської РДА повідомило ОСОБА_2 про те, що на виконання зазначеного постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 25 липня 2011 року УПСЗН Чернігівської РДА здійснило нарахування позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, що склало 3462,00 грн.

Відповідно до рішень УПСЗН Чернігівської РДА «Про призначення компенсації ОСОБА_2» від 10.06.2011 р., від 21.06.2012 р., від 05.09.2013 р., від 28.05.2014 р., з 2011 року по 2014 рік включно нарахування та виплата позивачу щорічної допомоги на оздоровлення здійснювалась відповідачем у розмірі 90,00 грн.

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про роз'яснення постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 25 липня 2011 року, в якій просив суд надати роз'яснення щодо кінцевої дати нарахування та виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, визначеному вказаним судовим рішенням.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 12 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року, у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

28.07.2014 р. позивач звернувся до УПСЗН Чернігівської РДА із заявою про надання розрахунку нарахованих та виплачених йому сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2011-2013 роки, посилаючись на те, що нарахування такої допомоги в розмірі 90,00 грн., тобто на підставі Постанови КМУ № 562, а не Закону № 796-ХІІ, є неправомірним, оскільки у постанові Черкаського районного суду Черкаської області від 25 липня 2011 року не зазначено кінцевої дати задоволення позовних вимог.

Листом від 01.08.2014 р. № К-37/01-06 «Про розгляд звернення ОСОБА_2 щодо виплати грошової компенсації на оздоровлення» відповідач повідомив позивача про те, що на виконання зазначеної постанови йому було здійснено нарахування щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 3462,00 грн. ( 3552,00 грн. - 90,00 грн. = 3462,00 грн. ).

Вважаючи неправомірними рішення відповідача «Про призначення компенсації ОСОБА_2» від 10.06.2011 р., від 21.06.2012 р., від 05.09.2013 р., від 28.05.2014 р. позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки було обмежено дію положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» та встановлено, що виплата щорічної допомоги на оздоровлення особам, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, здійснюється у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, тобто в сумі 90,00 грн. на рік.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині вимог за 2011 рік з врахуванням обмеження Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» розміру щорічної допомоги на оздоровлення, установленого ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», а в іншій частині - вважає висновки суду першої інстанції правильними, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( далі - Закон № 796-ХІІ ), «Про Державний бюджет України на 2011 рік», «Про Державний бюджет України на 2012 рік», «Про Державний бюджет України на 20131 рік», «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 р. № 562 (далі - Постанова КМУ № 562 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 48 Закону № 796-ХІІ у редакції від 09.07.2007 р. було закріплено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам третьої групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Далі, Законом України від 28.12.2007 р. № 107-V були внесені зміни, зокрема до ст. 48 Закону № 796-ХІІ, та викладено зазначену законодавчу норму у редакції, згідно з якою, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 таке звуження права осіб на одержання щорічної допомоги на оздоровлення і положення Закону від 28.12.2007 р. № 107-V про внесення таких змін до редакції ст. 48 Закону № 796-ХІІ - визнано неконституційними, та зазначено, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діє в попередній редакції, тобто від 09.07.2007 р., відповідно до якої розмір щорічної допомоги на оздоровлення складав чотири мінімальні заробітні плати.

У ст. 48 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній на час прийняття відповідачем оскаржуваних рішень 2012, 2013, 2014 років, визначено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови № 562 регламентовано: громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам III групи та дітям-інвалідам - 90 гривень.

Згідно з п. 4 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 щодо відповідності Конституції України ( конституційності ) пункту 4 розділу VІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» було визнано право Кабінету Міністрів України як державного органу, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, на визначення механізму реалізації законів України, у тому числі встановлення порядку та розміру соціальних виплат, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» визначено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», що в 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Згідно з п. 6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Отже, у 2011 році законодавством було регламентовано право осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та є інвалідами 3-ї групи, на одержання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат, відповідно до редакції ст. 48 Закону № 796-ХІІ від 09.07.2007 р. і Законом України «Про Державний бюджет на 2011 рік» дія саме цієї статті Закону № 796-ХІІ не обмежувалась та, зокрема не передбачалось здійснення таких виплат у порядку та розмірах, визначених КМУ.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що дійсно у постанові Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2011 р. у справі № 2а-3746/2011 не зазначено кінцевої дати задоволення позовних вимог та зобов'язано УПСЗН Чернігівської РДА здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону № 796-ХІІ, з 15.12.2010 р., однак, виплата такої допомоги в порядку та розмірі, визначеному у вказаному судовому рішенні, була здійснена позивачу лише за 2010 рік.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що рішення відповідача «Про призначення компенсації ОСОБА_2» від 10.06.2011 р., відповідно до якого позивачу було нараховано та виплачено щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік в розмірі 90,00 грн., тобто згідно з Постановою КМУ № 562, є неправомірним і підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Крім того, у своєму адміністративному позові ОСОБА_2 також просить суд зобов'язати відповідача видати рішення про призначення йому одноразової допомоги на оздоровлення, зокрема за 2011 рік, у відповідному розмірі, однак, колегія суддів зазначає, що в даному випадку порушене право позивача на отримання такої допомоги у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, підлягає судовому захисту в інший спосіб, а саме шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Тому, з метою повного і всебічного захисту прав та законних інтересів позивача, згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України, колегія суддів вважає доцільним і необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов'язати УПСЗН Чернігівської РДА здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік у розмірі, визначеному постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2011 р. у справі № 2а-3746/2011, тобто в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції від 09.07.2007 р.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, відмовляючи позивачу в задоволенні його адміністративного позову в частині позовних вимог за 2011 рік, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині, а тому, у відповідності до ст. 202 КАС України, оскаржуване судове рішення в частині про відмову в задоволенні позовних вимог за 2011 рік підлягає скасуванню.

Перевіряючи правильність оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо відмови в решті позовних вимог, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, з наведених вище законодавчих положень вбачається, що починаючи з 2012 року Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки ( 2012 р., 2013 р., 2014 р. ) було передбачено здійснення виплат, зокрема визначених статтею 48 Закону № 796-ХІІ, у порядку та розмірах, установлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.

Зазначені норми Законів України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки ( 2012 р., 2013 р., 2014 р. ) неконституційними не визнавались, були чинними та підлягали виконанню впродовж періоду, на який вони прийняті.

Більш того, станом на 2012-2014 роки включно у ст. 48 Закону № 796-ХІІ було чітко вказано, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що у 2012-2014 роках розмір щорічної допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначався Постановою КМУ № 562, а тому, відповідач, приймаючи оскаржувані рішення «Про призначення компенсації ОСОБА_2» від 21.06.2012 р., від 05.09.2013 р., від 28.05.2014 р., відповідно до яких нарахування і виплата позивачу щорічної допомоги на оздоровлення здійснювалась у розмірах, визначених Постановою КМУ, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією, Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки ( 2012 р., 2013 р., 2014 р. ), Постановою КМУ № 562 та Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011.

При цьому, доводи апелянта про те, що в постанові Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2011 р. у справі № 2а-3746/2011 не зазначено кінцевої дати задоволення позовних вимог, а тому, на його думку, відповідач повинен здійснювати виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення саме у визначеному в ній розмірі - 4 мінімальні заробітні плати, апеляційний суд не приймає до уваги і вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Дія законодавчих норм, на підставі яких ухвалено вказане судове рішення, була обмежена Законами «Про Державний бюджет України» на відповідні роки ( 2012 р., 2013 р., 2014 р. ), в яких законодавець регламентував порядок визначення розміру, зокрема щорічної допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і надав таке повноваження Кабінету Міністрів України.

Крім того, й сама по собі норма ст. 48 Закону № 796-ХІІ змінилась і в редакціях станом на 01.01.2012, 01.01.2013, 01.01.2014 в ній чітко визначено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

Більш того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації «Про призначення компенсації ОСОБА_2» від 21.06.2012 р., від 05.09.2013 р., від 28.05.2014 р. та про зобов'язання відповідача видати рішення про призначення одноразової допомоги на оздоровлення за 2012-2014 роки ОСОБА_2 у відповідності до вимог постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2011 р. у справі № 2а-3746/2011, та вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а отже, відповідно до ст. 200 КАС України, підлягає залишенню без змін.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 24 червня 2015 року скасувати в частині про відмову в задоволенні позовних вимог за 2011 рік та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити такі позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 24 червня 2015 року в частині про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішень і зобов'язання вчинити дії в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації «Про призначення компенсації ОСОБА_2» від 10.06.2011 р. та зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації видати рішення про призначення одноразової допомоги на оздоровлення за 2011 рік ОСОБА_2, у відповідності до вимог постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2011 р. у справі № 2а-3746/2011, тобто в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішень і зобов'язання вчинити дії в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації «Про призначення компенсації ОСОБА_2» від 10.06.2011 р. та зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації видати рішення про призначення одноразової допомоги на оздоровлення за 2011 рік ОСОБА_2, у відповідності до вимог постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2011 р. у справі № 2а-3746/2011, тобто в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації «Про призначення компенсації ОСОБА_2» від 10.06.2011 р.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік у розмірі, визначеному постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2011 р. у справі № 2а-3746/2011, тобто в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції від 09.07.2007 р., з урахуванням раніше здійснених виплат за цей період.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішень і зобов'язання вчинити дії в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації «Про призначення компенсації ОСОБА_2» від 10.06.2011 р. та зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації видати рішення про призначення одноразової допомоги на оздоровлення за 2011 рік ОСОБА_2, у відповідності до вимог постанови Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2011 р. у справі № 2а-3746/2011, тобто в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» в іншій частині - відмовити.

В іншій частині постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 24 червня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.