Справа № 2а-5487/10/2670
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5487/10/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Пащенко К.С.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2011 р. м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П.,

Суддів: Троян Н.М., Твердохліб В.А.

при секретарі: Шевчук К.В.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.06.2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва про скасування податкового повідомлення - рішення від 05.08.2009 року № /0, від 5 серпня 2009 року № /0, від 19 жовтня 2009 року № /1, від 19 жовтня 2009 року № /1, від 16 березня 2009 року № /3, від 16 березня 2009 року № /3.

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.06.2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач у справі ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Окружного адміністративного суду від 28.06.2010 року та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, які з»явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11-1 частини 1,2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов»язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків чи за місцем розташування об»акта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка. Планова виїзна перевірка проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності платника податків за письмовим рішенням керівника відповідного органу державної податкової служби не частіше одного разу на календарний рік.

За змістом частини 1 вищезазначеної статті Закону, посадові особи податкового органу вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: 1)направлення на перевірку, в якому зазначається дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу податкової служби: 2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Подільському районі м. Києва 27.07.2009 року проведено планову виїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків і зборів фізичною особою - суб»єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 За результатами перевірки було складено акт № 71/17-405/НОМЕР_1, яким встановлено порушення позивачем вимог п.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб»єктів малого підприємництва»№ 727/98 від 03.07.1998 року, ст.15 Декрету КМ України «Про прибутковий прибуток з громадян», пп..2.3.1 ст.2, пп.. 3.1.1 п.3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість».

На підставі акту-перевірки податковим органом винесені повідомлення-рішення №/0 від 05.08.2009 року, яким позивачу визначено податкове зобов»язання з податку доходів фізичних осіб на загальну суму 113967,37 грн, за № /0 від 05.08.2009 року, яким позивачу визначено податкове зобов»язання з податку на додану вартість на загальну суму 300337,50 грн.

В подальшому, за результатами оскарження повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі міста Києва, Державна податкова адміністрація у м. Києві прийняла рішення, якими скарга позивача залишила без задоволення, у зв»язку з чим, ДПІ у Подільському районі м. Києва винесено податкові повідомлення-рішення № /0 від 19.10.2009 року, № /1 від 19.10.2009 року, № /3 від 16.03.2010 року, № /3 від 16.03.2010 року.

Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що позивачем було допущено працівників податкової служби до проведення перевірки, а тому, у разі, якщо позивач вважає, що йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, внаслідок порушення його прав працівниками органу державної податкової служби або вимог щодо проведення перевірки, він не позбавлений права звернутись до суду із заявою про відшкодування такої шкоди.

Проте, погодитись з такими висновками суду, колегія суддів не має правових підстав, так як вони не відповідають дійсним обставинам справи.

В матеріалах справи, які були досліджені судом, відсутні докази, які б свідчили, що дійсно податковим органом перевірка проводилась за місцезнаходженням позивача, а також відсутні докази про те, що позивач був повідомлений про проведення такої перевірки.

Відповідно до абзацу 1 п.1.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб»єктами підприємницької діяльності фізичними особами, затвердженого Наказом ДПА України № 326 від 11.06.2004 року, документальна перевірка фінансово-господарської діяльності платника податків проводиться за місцезнаходженням суб»єкта підприємницької та/або за місцем здійснення підприємницької діяльності, щодо якого проводиться така перевірка.

Пунктом 2 п.1.3 вищезазначеного Порядку визначеного, що органи державної податкової служби можуть також запрошувати платників податків для проведення перевірки до органу державної податкової служби. Документальна перевірка може проводитись у приміщенні податкового органу за бажанням платника податків. Письмові повідомлення про такі запрошення направляються фізичним особам рекомендованими листами, в яких зазначаються під стави виклику, дата і година, на яку викликається громадянин, а також місцезнаходження проведення перевірки.

Згідно п.1.15 Наказу ДПА України «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків»від 27 травня 2008 року № 355 у разі коли при організації виїзної планової чи позапланової перевірки встановлено відсутність платника податків за місцезнаходженням або його переховування, у той же день складається акт, який реєструється у спеціальному журналі реєстрації актів відповідно до встановленого порядку оформлення та реалізації матеріалів перевірок органами державної податкової служби. Не пізніше наступного робочого дня після складання цього акту підрозділу податкової міліції органу податкової служби на обліку в якого перебуває платник податків передається окремий запит на встановлення місцезнаходження платника податків. Підрозділ податкової міліції здійснює заходи щодо встановлення місцезнаходження платника податків.

Крім того, відповідно до п.1.17 вищезазначеного Наказу ДПА у разі неможливості розпочати перевірку у зв»язку з відсутністю платника податків за його місцезнаходженням або його переховуванням, тощо, після вжиття відповідних заходів, в т.ч передбачених абзацом 1 п.1.15 та пунктом 1.16 цього розділу, підрозділом, який проводить ( очолює) перевірку, складається акт довільної форми.

Із акта від 27.08.2009 року про результати планової виїзної перевірки взагалі не вбачається, що місцем здійснення виїзної перевірки є місцезнаходження платника податку.

Проте, судова колегія вважає, що судом першої інстанції не було встановлено місця проведення такої перевірки, а лише зазначено, що порушення процедури проведення перевірки працівниками органів податкової служби може бути підставою для недопущення посадових осіб до проведення перевірки.

Згідно ст. 11-1 частини 4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», право на проведення планової виїзної перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та закінчення її проведення.

Проте, враховуючи зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що позивач не був у встановлений законом спосіб повідомлений про час проведення виїзної перевірки, а сама перевірка проводилась не за його місцезнаходженням.

Крім того, податковим органом не було прийнято мір до встановлення фактичного місця перебування чи знаходження приватного підприємця.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що позивачем питання про допуск до проведення перевірки працівників податкового органу взагалі не вирішувався, оскільки про її проведення він не був повідомлений у встановленому законом порядку, а тому в цій частині доводи суду першої інстанції є хибними.

Крім того, планова виїзна перевірка податковим органом була проведена без вивчення первинних документів платника податку, які є невід»ємною частиною проведення перевірки, без відібрання необхідних пояснень по факту порушення законодавства , якщо такі були виявлені, без ознайомлення позивача з актом перевірки до прийняття податкових повідомлень-рішень. Протягом всього часу розгляду справи, а також у судовому засіданні, представник відповідача не надав доказів, які б підтвердили дані обставини.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб»єктів малого підприємництва»встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для юридичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції за рік не перевищує 500 тисяч грн. При цьому, виручкою від реалізації продукції вважається сума, фактично отримана суб»єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції.

Пунктом 5 вищезазначеного Указу Президента визначено, що у разі порушення вимог, встановлених ст. 1 даного Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування , обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Суб»єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України.

Згідно п.п. 9.12.1, 9.12.2, п.9.12 статті 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів ( надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльно ті без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Як зазначено в Акті перевірки, позивач ОСОБА_2 у 11 кварталі 2006 року задекларував доходи у розмірі 190592 грн, а фактично дохід згідно відомостей ЦБ ДРФО ДПА України становив 205269 грн. Різниця між задекларованим та фактичним обсягом виручки від реалізації товарів складає за 2006 рік 14677 грн .

Однак, податковий орган під час проведення виїзної планової перевірки, не дослідив первинних документів, не надав їм належної оцінки та помилково прийшов до хибного висновку про перевищення позивачем гранично допустимого на єдиному податку обсягу виручки.

Актом перевірки також встановлено, що за 2007 рік позивачем було задекларовано дохід 499930,08 грн, тоді як фактичний дохід згідно відомостей ЦБ ДРФО ДПА України склав 501123,73 грн, а тому на думку відповідача, різниця між задекларованими та фактичним обсягом виручки від реалізації товарів ( робіт, послуг) за 2007 рік складає 1202,65 грн.

Проте, у зв»язку з тим, що під час проведення перевірки податковим органом не були досліджені первинні документи , а також не прийнято до уваги, що позивачем при розрахунку обсягу виручки від реалізації товарів ( послуг, робіт) за 11 квартал 2007 року була допущена помилка, що призвела до завищення об»єкта оподаткування, зокрема було помилково зазначено суму 80 000 грн як дохід, тоді як дана сума не може бути доходом, оскільки позивач отримав кошти від ТОВ «Грунттекс»як комісіонер за договором комісії на купівлю від 04 травня 2007 року на придбання для ТОВ «Грунттекс»медичної марлі.

Згідно частини 5 статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб»єктів малого підприємництва» виручкою від реалізації продукції (товарів, послуг) вважається сума, фактично отримана суб»єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та)в касу за здійснення операцій з продажу продукції ( товарів, послуг). За змістом п.1.4 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість», не належать до продажу операції з передачі товарів в межах договорів комісії, інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності на такі товари іншій особі.

Таким чином , колегія суддів вважає, що грошові кошти у розмірі 80 00 грн відповідач неправомірно відніс до доходу позивача, а тому нараховані податкові зобов»язання з податку доходів фізичних осіб та податку на додану вартість стосовно позивача є безпідставними.

Крім того, як встановлено судовою колегією, акт перевірки, що був складений податковим органом, не був направлений позивачу, тоді як ДПІ у Подільському районі м. Києва в порушення п.4.9 вищезгаданого Порядку, розмістила податкові повідомлення-рішення на дошці податкових оголошень без попереднього направлення даних рішень позивачу.

Таким чином, відповідач, порушуючи процедуру проведення перевірки, суттєво порушив права позивача , а саме, позбавив його права бути присутнім під час перевірки, надати свої пояснення та заперечення, докази, які б спростували висновки , викладені в акті, а також позбавив права ознайомитися з актом від 27.07.2009 року, так як не направив його платнику податку для ознайомлення та надання заперечень.

Враховуючи вищевикладені доводи, судова колегія вважає, що судом першої інстанції невірно встановлено дійсні обставини справи, а тому податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва: № /0 від 05 серпня 2009 року; №/0 від 05 серпня 2009 року; № /1 від 19 жовтня 2009 року; № /1 від 19 жовтня 2009 року; №/3 від 16 березня 2010 року; № /3 від 16 березня 2010 року є неправомірними підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 198 КАС України. за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: п.3) скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно ст. 202 ч.1 п.1 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: п.1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.06.2010 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва: № /0 від 05 серпня 2009 року; №/0 від 05 серпня 2009 року; № /1 від 19 жовтня 2009 року; № /1 від 19 жовтня 2009 року; №/3 від 16 березня 2010 року; № /3 від 16 березня 2010 року .

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст виготовлено: 04 березня 2011 року.