Справа № 2-а-2155/11
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2011-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-а-2155/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2011 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и в :

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що згідно із листом Пенсійного фонду України (далі ПФУ) від 27 січня 2011 року з 01 січня 2011 року йому як інваліду війни ІІІ групи виплачується підвищення до його пенсії в розмірі 225 грн., яке обчислюється на підставі Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ у редакції після внесення змін Законом від 05 жовтня 2005 року № 2939-IV.

Вважає, що внесені зміни на нього не поширюються з наступних підстав.

Відповідно до Закону України від 23 грудня 2004 року № 2291-IV мінімальна пенсія за віком стала дорівнювати прожитковому мінімуму.

Згідно із Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ до 01 січня 2006 року підвищення до його пенсії становило 200 % мінімальної пенсія за віком, після внесення у цей Закон змін воно зменшилося у 6,6 разів та становить 30 % прожиткового мінімуму, чим порушуються його права.

Рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8рп/2005 визначено, що пільги, компенсації є видом соціальної допомоги і складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту і обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення до чинних законів змін за змістом ст. 22 Конституції України не допускається, що підтверджено Конституційним Судом України також у Рішенні від 22 травня 2008 року № 10рп/2008.

У ст. 2 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка є чинною на даний час, визначено, що права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни є недійсними.

Таким чином, на нього поширюється Закон від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ у редакції до 01 січня 2006 року, тобто до набрання чинності Законом від 05 жовтня 2005 року № 2939-IV.

Відповідно до ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положення ч. 3 цієї статті не є перешкодою для застосування даної величини при розрахунку підвищення до пенсії інвалідам війни.

Оскільки з 01 січня 2011 року прожитковий мінімум становить 755 грн., йому має виплачуватися підвищення до пенсії в розмірі 1500 грн. 200 % мінімальної пенсії за віком прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Просив визнати розрахунок йому як інваліду війни ІІІ групи підвищення до пенсії в розмірі 255 грн. у листі ПФУ від 27 січня 2011 року незаконним.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що зміни, внесені Законом від 05 жовтня 2005 року № 2939-IV до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ, які набрали чинності з 01 січня 2006 року є неконституційними згідно із ст. 22 Конституції України, оскільки зменшують та звужують його права.

Просив розглянути справу з точки зору конституційності внесених змін, врахувати, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2010 року визнано його право на перерахунок підвищення до пенсії відповідно до ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком за період з 20 квітня по 20 жовтня 2010 року, та задовольнити позов.

Відповідач ПФУ у судове засідання не зявилося, у запереченнях проти позову просить розглянути справу без участі їхнього представника, позов не визнає, просить у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Вважає свої дії правомірними, оскільки підвищення до пенсії позивачу як інваліду війни ІІІ групи в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується на підставі чинної на даний час редакції ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Також вказує, що лист ПФУ від 27 січня 2011 року № 31997/М-102 не є нормативно-правовим актом або актом індивідуальної дії, він не встановлює будь-яких зобовязань та не змінює права позивача на пенсійне забезпечення, тому даний лист не підлягає розгляду адміністративним судом.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_3 є інвалідом ІІІ групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії Б № 526575, виданим 07 квітня 2004 року, отримує пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Листом від 27 січня 2011 року № 31997/М-102 відповідач ПФУ, розглянувши звернення ОСОБА_3, яке надійшло з Ради організації ветеранів України, повідомило позивача про те, що йому як інваліду війни ІІІ групи виплачується підвищення до пенсії в розмірі 255 грн.

Вважаючи обчислення у листі такого розміру підвищення до пенсії неправомірним, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду.

Законом України Про внесення змін і доповнень до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 23 листопада 1995 року № 458/95 до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (далі Закон від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ) були внесені зміни і доповнення, ч. 3 ст. 13 цього Закону викладено в новій редакції та встановлено, що інвалідам війни ІІІ групи пенсії підвищуються у розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком.

Законом України Про внесення змін і доповнень до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 04 липня 2002 року № 52-IV ст. 13 Закону від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ після частини 2 було доповнено новою частиною, у звязку з чим частина 3 цієї статті стала вважатися частиною 4.

З 01 січня 2006 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 05 жовтня 2005 року № 2939-IV, якою ч. 4 ст. 13 Закону від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ викладено в новій редакції та встановлено, що інвалідам війни ІІІ групи пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються

у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 150 Конституції України вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших правових актів Верховної Ради України належить до повноважень Конституційного Суду України.

Положення ч. 4 ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3551 у редакції від 05 жовтня 2005 року, якою інвалідам війни ІІІ групи передбачено виплату підвищення до пенсії в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, діють уже протягом більше пяти років з 01 січня 2006 року по даний час.

Конституційним Судом України рішення щодо визнання неконституційними положень Закону України Про внесення змін до ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 05 жовтня 2005 року № 2939-IV не приймалося.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що підвищення до пенсії позивачу ОСОБА_3 як інваліду ІІІ групи виплачується у встановленому Законом розмірі, який відповідачем ПФУ обчислено на підставі чинної на даний час редакції ст. 13 Закону від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ, тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 69, 71, 86, 159 163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дутчак І.М.