Справа № 2а-5430/10/0470
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2013 р. Справа № 2а-5430/10/0470
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.,
судів ОСОБА_1,
при секретарі Щербак А.Ю.,
представника відповідачів ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську заяву ОСОБА_4 про ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Східної митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів, -
ОСОБА_4 звернувся до адміністративного суду з заявою про винесення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Маріупольської митниці Державної митної служби України, в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ Голови Державної митної служби України від 12.04.2010 року № 536-к «Про припинення перебування на державній службі»;
- зобовязати Державну митну службу України поновити ОСОБА_4 на посаді начальника Маріупольської митниці Державної митної служби України;
- зобовязати Маріупольську митницю Державної митної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.04.2010 року по час фактичного поновлення на посаді;
- визнати незаконним та скасувати Наказ Державної митної служби України від 27.05.2010 року № 534 в частині позбавлення премії колишнього начальника Маріупольської митниці ОСОБА_4 у звязку з накладенням дисциплінарного стягнення;
- зобовязати Маріупольську митницю Державної митної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_4 премію за результатами роботи в квітні 2010 року.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, а саме:
- визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державно митної служби України від 12.04.2010 року № 536-к «Про припинення перебування на державній службі»;
- зобовязано Державну митну службу України поновити ОСОБА_4 на посаді начальника Маріупольської митниці Державної митної служби України;
- зобовязано Маріупольську митницю Державної митної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;
- зобовязано звернути до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника Маріупольської митниці Державної митної служби України та нарахування і виплати грошового забезпечення за один місяць;
- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2011 року апеляційні скарги Державної митної служби України та Маріупольської митниці на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2011 року залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2010 року без змін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2012 року у задоволені заяви про прийняття додаткового судового рішення відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.10.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2011 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2012 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення.
18.12.2013 року ОСОБА_4 подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду письмові пояснення, в яких він наполягав на ухвалення додаткового судового рішення з підстав, викладених в заяві від 04.11.2011 року.
В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення повідомлений належним чином. На підставі ч.3 ст. 168 КАС України неприбуття в судове засідання позивача не перешкоджає розгляду заяви.
Представник відповідачів в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення, зазначила, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2010 року вирішено усі позовні вимоги та встановлено належний спосіб виконання судового рішення, що виключає необхідність ухвалення додаткового судового рішення. Крім того, представник відповідачів зазначила, що при обчислення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу позивачем не враховано той факт, що Дніпропетровським окружним адміністративним судом постанову від 10.12.2010 року було звернуто до негайного виконання в частині нарахування та виплати ОСОБА_4 грошового забезпечення за один місяць. В цій частині рішення суду було виконано і позивачу перераховано грошове забезпечення за один місяць, що підтверджується копією платіжного доручення від 26.09.2011 року №5809.
За клопотанням представника відповідачів в судовому засіданні замінено відповідача - Маріупольську митницю Державної митної служби України на правонаступника Східну митницю Міндоходів.
Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення представника відповідачів, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_4
В судовому засіданні встановлено, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2010 року в частині нарахування та виплати ОСОБА_4 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу виконана частково: 27.09.2010 року перераховано на картковий позивача грошове забезпечення за один місяць за виключенням утриманих податків.
Відповідно до ч.2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці встановлено, що задовольняючи позовні вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів.
Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, у випадках вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.
12.04.2010 року позивача було звільнено з займаної посади, отже, розрахунок часу вимушеного прогулу розпочинається з 13.04.2010 року.
10.12.2010 року винесена постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення ОСОБА_4 на посаді та стягнення коштів.
Судом враховано, що відповідачем-2 виконано судове рішення в частині виплати грошового забезпечення за один місяць.
Згідно вимог ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 158-163, 168 КАС України, суд -
Заяву ОСОБА_4 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
В задоволенні решти заяви ОСОБА_4 відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені ст. 186 КАС України та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Додаткова постанова в повному обсязі виготовлена 20.12.2013 року.

Суддя ОСОБА_5