Справа № 826/7425/15
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 липня 2015 року 08:15 № 826/7425/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвайт"
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.12.2014 року № 09,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвайт» (надалі - позивач або ТОВ «Інвайт») з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.12.2014 року № 09.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на незаконність та безпідставність висновків Акта ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 28.11.2014 року № 1129/26-55-22-09/37701437 «Про результати невиїзної позапланової документальної перевірки ТОВ «Інвайт», код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Успіх ЮА», за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року». На переконання позивача реальність господарських операцій ТОВ «Інвайт» з його контрагентом-постачальником товарів ТОВ «Успіх ЮА» (на підставі письмового договору від 08.05.2014 року № 08/05-2014) підтверджується належним чином оформленими первинними документами (видатковими та податковими накладними), що наявні у позивача. Разом з тим позиція контролюючого органу про незаконне формування позивачем показника податкового кредиту за рахунок господарських операцій з ТОВ «Успіх ЮА» ґрунтуються виключно на суб'єктивних припущеннях, що не підтверджені документально.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.04.2015 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

У судове засідання, призначене на 26.05.2015 року, з'явилися представники сторін.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову від 26.05.2015 року, де зазначається про правомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 15.12.2014 року № 09.

Суд у судовому засіданні 26.05.2015 року на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в справі документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

В ході судового розгляду встановлено, що в період з 17.11.2014 року по 21.11.2014 року працівником ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві згідно норм пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України та на підставі наказу від 17.11.2014 року № 3359 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Інвайт» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Успіх ЮА» (ідентифікаційний код 38689971) за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, за результатами якої складений акт від 28.11.2014 року № 1129/26-55-22-09/37701437 (надалі - акт перевірки).

За висновками цього акта перевірки позивач в порушення норм ст. 185, п. 198.3 і п. 198.6 ст. 198, п. 201.4 і п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України допустив неправомірне завищення показника податкового кредиту за звітний період липень 2014 року на суму 336 511 грн. Епізод даного правопорушення відповідач пов'язує із фактом врахування ТОВ «Інвайт» при визначенні об'єкта оподаткування податком на додану вартість витрат на придбання товарів (миючі засоби в асортименті) на загальну суму ПДВ 2 019 067,67 грн. (в т.ч. ПДВ 336 511,30 грн.) у контрагента ТОВ «Успіх ЮА» (на підставі договору від 08.05.2014 року № 08/05-2014, видаткових і податкових накладних за переліком, що наведений в таблиці на стор. 5 даного акта перевірки). На думку перевіряючого господарські операції між названими підприємствами в дійсності не мали реального характеру та здійснювалися лише з метою штучного формування податкового кредиту.

Такі висновки працівника ДПІ ґрунтуються на даних з автоматизованих інформаційних систем органів доходів і зборів, за результатами аналізу яких встановлено наступне: номенклатура придбаних ТОВ «Успіх ЮА» протягом липня 2014 року товарів (робіт, послуг) не відповідає номенклатурі реалізованих за той самий період; стан платника податку ТОВ «Успіх ЮА» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням; в інформаційній базі «АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України» відсутня інформація щодо наявності у ТОВ «Успіх ЮА» зареєстрованих транспортних засобів; за результатами аналізу податкової звітності, поданої ТОВ «Успіх ЮА» до податкових органів, встановлено відсутність у підприємства складських приміщень, виробничих потужностей та недостатню кількість трудових ресурсів, що необхідні для здійснення нормальної господарської діяльності; згідно аналізу АІС «Єдиний реєстр податкових накладних» протягом перевіряємого періоду придбана продукція не реалізовувалась, а реалізована не придбавалась.

За результатами проведеної документальної перевірки ТОВ «Інвайт» перевіряючий дійшов висновку про відсутність документального підтвердження задекларованих господарських операцій, та як наслідок про заниження позивачем податку додану вартість за звітний період липень 2014 року на суму 336 511 грн.

15.12.2014 року ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі вказаного акта перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення (форми «Р») за № 09, яким визначило ТОВ «Інвайт» до сплати суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 504 764 грн., в т.ч. 336 511 грн. за основним платежем, 168 253 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення, позивачем отримано рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 12.02.2015 року та рішення Державної фіскальної служби України від 17.04.2015 року, винесених за результатами розгляду первинної та повторної скарг позивача, у відповідності до змісту яких податкове повідомлення-рішення від 15.12.2015 року № 09 залишено без змін.

Вважаючи зазначене вище податкове повідомлення-рішення від 15.12.2014 року протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

В розумінні пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), який набрав чинності 01 січня 2011 року, «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового період.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

Крім того, зокрема, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПК України), а саме - Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 року № 10 «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 січня 2014 року за № 185/24962 (набрав чинності 01.03.2011 року та діяв до 01.12.2014 року, тобто був чинний на момент виписки спірних податкових накладних).

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

При цьому, у листі від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).

За приписами абз. 1 норм п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (пп. 44.3 ст. 44 ПК України).

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV (в редакції на момент спірних правовідносин) (надалі - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтер-ському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (в редакції на момент спірних правовідносин) (надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Аналіз викладених норм Закону № 996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.

При цьому, як зазначив Вищий адміністративний суд України в своїх ухвалах від 14.01.2015 року К/9991/72258/12, від 21.10.2014 року № К/800/6170/14 та від 26.08.2014 року № К/800/6501/14, «податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Також істотне значення для встановлення судом факту реальності виконання договору саме із заявленим контрагентом є фактичні обставини укладення та виконання договору, обґрунтованість вибору контрагента.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок довести обставини, що слугували підставою для прийняття оспорюваного акта індивідуальної дії, покладається на податкову інспекцією як на суб'єкта владних повноважень. Разом з тим, дане правило не виключає обов'язку платника довести обґрунтованість сформованих ним податкового кредиту по операціям з придбання товарів (робіт, послуг)» та «…правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податків.».

В ході судового розгляду також встановлено укладення ТОВ «Інвайт», в особі директора Давидович Т.І., письмового договору від 08.05.2014 року № 08/05-2014 з ТОВ «Успіх ЮА», в особі директора Топаз О.В. За умовами цього Договору Постачальник (ТОВ «Успіх ЮА») зобов'язується доставити в зазначене Покупцем місце товари народного споживання та передати їх у власність Покупця (позивача) згідно видаткової накладної, а Покупець, в свою чергу, - прийняти та оплатити такий товар на умовах, передбачених даним Договором. Вартість товару і строки конкретної поставки визначаються у накладних, які є невід'ємною частиною даного Договору. Також відповідно до п. 2 цього Договору Постачальник здійснює доставку замовленого товару самостійно в точку призначення, визначену Покупцем. Передача-приймання товару здійснюється за участю представників сторін, про що виконується відмітка у відповідній накладній. Перехід права власності на товар здійснюється в момент підписання Покупцем накладної. Покупець оплачує вартість товару в повному обсязі за накладною на розрахунковий рахунок Постачальника у банку в національній валюті України.

Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2014 року.

На підтвердження фактів поставок контрагентом товарів (миючі засоби в асортименті) та проведення розрахунків за такі отримані товари позивач надав до суду наступні документи:

- копії видаткових накладних від 04.07.2014 року № РН-92 на суму 59102,46 грн. (з ПДВ), від 10.07.2014 року № РН-93 на суму 59 817,60 грн. (з ПДВ), від 17.07.2014 року № РН-94 на суму 59 832,12 грн. (з ПДВ), від 24.07.2014 року № РН-95 на суму 59 820,72 грн. (з ПДВ), від 31.07.2014 року № РН-96 на суму 1 780 494,77 грн. (з ПДВ), - в тексті яких відсутні відомості про місце поставки товарів. Крім того, при огляді та порівнянні зразків підпису директора ТОВ «Інвайт» Давидович Т.І. на договорі від 08.05.2014 року, наказі ТОВ «Інвайт» від 11.02.2013 року № 14-К щодо призначення на посаду та видаткових накладних виявлено їх невідповідність;

- копії податкових накладних від 04.07.2014 року № 92 на суму 59102,46 грн. (в т.ч. ПДВ - 9 850,41 грн.), від 10.07.2014 року № 93 на суму 59 817,60 грн. (в т.ч. ПДВ - 9 969,60 грн.), від 17.07.2014 року № 94 на суму 59 832,12 грн. (в т.ч. ПДВ - 9 972,02 грн.), від 24.07.2014 року № 95 на суму 59 820,72 грн. (в т.ч. ПДВ - 9 970,12 грн.), від 31.07.2014 року № 96 на суму 1 780 494,77 грн. (в т.ч. ПДВ - 296 749,13 грн.), всього на загальну суму 2 019 067,67 грн. (в т.ч. ПДВ - 336 511 грн.), що підписані Топаз О.В. та скріплені печаткою підприємства ТОВ «Успіх ЮА»;

- банківські виписки по особовим рахункам ТОВ «Інвайт» за 21.10.2014 року, 06.11.2014 року, 24.11.2014 року, 24.12.2014 року та 16.01.2015 року з відомостями про перерахування позивачем коштів на загальну суму 2 237 352,58 грн. на користь ТОВ «Успіх ЮА» в якості оплати «за товар зг. Договору № 08/05-2014 пдв…». При цьому з текстів даних банківських виписок не вбачається, а позивач не надав пояснень, що дана проплата проводилася саме за спірні партії товарів.

Разом з тим, всупереч вимог п. 5 ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.04.2015 року, жодних інших первинних документів та документів організаційно-розпорядчого характеру, бухгалтерського обліку, оформлених на підставі та на виконання договору від 08.05.2014 року з контрагентом ТОВ «Успіх ЮА», зокрема: замовлень на товар; оборотно-сальдових відомостей по субрахункам рахунку бухгалтерського обліку 28 «Товари» та/або 20 «Виробничі запаси» за певні періоди з відповідними проводками на інші субрахунки/рахунки бухгалтерського обліку, первинних документів (оформлення яких зумовлено положеннями Закон № 996-ХІV і Положення № 88, та передбачено Наказом Міністерства фінансів України від 10.01.2007 року № 2 «Про затвердження Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів», Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року № 291), на підтвердження фактів реального надходження на склад ТОВ «Інвайт», обліку та відповідно збільшення/зменшення обсягів залишків товарів (запасів) за певними номенклатурами, - позивач суду не пред'явив та пояснень щодо причин їхньої відсутності не надав.

Згідно усних пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні у справі, необхідність в закупівлі у ТОВ «Успіх ЮА» товарів була зумовлена специфікою напрямку господарської діяльності, що здійснював (-ює) ТОВ «Інвайт», а саме - поставлені миючі засоби використовувалися позивачем в ході надання послуг з прибирання приміщень на замовлення третіх осіб (клієнтів) на договірних засадах.

Додатково на підтвердження зазначеного позивачем до матеріалів справи були надані наступні документи: копію свого статуту та наказу від 11.02.2013 року № 14-К щодо призначення Давидович Т.І. на посаду директора ТОВ «Інвайт»; копію додаткової угоди від 16.01.2013 року № 1 до договору оренди нежитлових приміщень від 31.10.2011 року № 84-К/11, що укладений між позивачем (як Орендарем) і ТОВ «Біла Акація» (Орендодавцем) щодо платного строкового користування складським та офісними приміщеннями за адресою: м. Київ, вул. Струтинського Сергія, буд. 6, - з тексту якого неможливо визначити обумовлений сторонами строк оренди нерухомого майна за відсутності безпосередньо тексту самого договору оренди; копії договорів про надання послуг з прибирання, укладених позивачем (як Виконавцем) із суб'єктами господарювання-замовниками послуг та первинних документів (актів здачі-приймання робіт (надання послуг), податкових накладних) до них за період липень 2014 року, банківські виписки з відомостями про отримання позивачем коштів від клієнтів за наданні послуги; копії наказів ТОВ «Інвайт» щодо звільнення та призначення на посади.

Однак, суд критично ставиться до даних документів, оскільки безпосередньо з їх змісту не вбачається причинно-наслідковий зв'язок між спірними господарськими операціями та наведеними документами.

Враховуючи вищенаведений аналіз наявних в матеріалах справи первинних документів, що були надані позивачем, судом вбачається, що позивачем ні під час проведення документальної перевірки, ні в ході розгляду даної справи в суді, не були надані документи, зокрема, первинні, які б в дійсності підтверджували як факти реальності поставок ТОВ «Успіх ЮА» товарів на адресу ТОВ «Інвайт», так і наявність зв'язку таких операцій з господарською діяльністю ТОВ «Інвайт».

З огляду на те, що позивачем не підтверджено реальність фінансово-господарських операцій з ТОВ «Успіх ЮА» належними первинними документами та зв'язок їх з його господарською діяльністю, суд дійшов висновку про правомірність висновків відповідача про завищення позивачем показника податкового кредиту за перевіряємий період по господарських операціях з названим контрагентом, та відповідно донарахування контролюючим органом позивачу суми податку на додану вартість із застосуванням штрафної (фінансової) санкції спірним податковим повідомленням-рішенням від 15.12.2014 року № 09.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ст.ст. 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвайт» відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвайт» (ідентифікаційний код: 37701437, адреса: 03069, м. Київ, вул. Кіровоградська, буд.38/58, літера Б, офіс 17) судовий збір у розмірі 4 384, 00 грн. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири грн. 00 копійок) на р/р №4007, отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача - (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача - 820019, код класифікації доходів бюджету - 22030001.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок