Справа № 0417/2-а-1957/2011
Суддя: Циганков В. О.
Дата ухвалення: 2011-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 0417/2-а-1957/2011
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 червня 2011 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська одноособово під головуванням судді Циганкова В.О., розглянувши у місті Дніпропетровську у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Дніпропетровській області, інспектора ДПС батальйону ДПС міста Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, предявляючи адміністративний позов про скасування рішення відповідача у формі постанови про накладення стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП від 17.03.2011р. на підставі необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності внаслідок однобічного і неповного зясування обставин справи про адміністративне правопорушення, за якого зібрані докази всупереч ст. 252 КУпАП не оцінені на предмет їх достатності для спростування його, позивача, заперечень, у звязку з чим просив визнати протиправними і скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідач позов не визнав, вважав свої дії правомірними, проте будь-яких доказів не надав.

У судове засідання сторони не зявились, подавши письмове клопотання про розгляд справи в їх відсутність, на підставі чого ця справа розглядається по суті, згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України за наявним доказами.

З оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 17 березня 2011 року і протоколу у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що відповідачем інспектором ДПС батальйону ДПС міста Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, молодшим сержантом міліції ОСОБА_2 цією постановою позивач підданий адміністративному штрафу в сумі 430 гривень на підставі порушення ним, як водієм, п. 8.7.3 ЕПравил дорожнього руху під час керування автомобілем марки Ніссан державний номер АЕ 7329ВЕ, внаслідок переїзду регульованого перехрестя вулиць Донецьке шосе і Петрозаводська на червоне світло світлофора, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із протоколом про адміністративне правопорушення, позивач виклав свої пояснення по суті справи про адміністративне правопорушення на окремому аркуші паперу, про що зазначив в протоколі із клопотанням при приєднання його до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Суд, дослідивши наявні письмові докази, доходить висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають водії, які під час керування транспортним засобом, зокрема, проїхали регульоване перехрестя на червоне світло світлофора. Згідно з ст.ст. 251, 254 КУпАП обовязок зібрання доказів відносно виявлення та розслідування правопорушення покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що добуті за допомогою визначених засобів доказування.

Разом з тим, для того, щоб рішення у справі про адміністративне правопорушення було обґрунтованим, воно має бути прийнятим на підставі встановлення і дослідження належних і допустимих доказів. Згідно ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Проте оскаржувана постанова винесена без наявності достатніх достовірних, належних і допустимих доказів факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Суд ставиться критично до показань свідка зафіксованого в протоколі сержанта міліції інспектора ДПС ОСОБА_3, які не можуть вважатись належними і достовірними доказами в справі. Оскільки свідок ОСОБА_3 є співробітником відповідача та знаходився разом з ним в наряді, під час винесення оскаржуваної постанови, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

В той же час, доводи позивача про те, що він не перетинав перехрестя на червоне світло світлофора повністю підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_4, викладеними в письмовому вигляді та залученими до матеріалів справи.

Відповідно, оскільки позивач у позовній заяві ставить під сумнів відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а відповідачами не надано адміністративному суду жодних доказів на підтвердження переїзду позивачем перехрестя на червоне світло, то у адміністративного суду залишаються не спростовані сумніви у порушенні позивачем п. 8.7.3 ЕПравил дорожнього руху.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, за внутрішнім переконанням суду, субєкт владних повноважень, інспектор ДПС батальйону ДПС міста Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, молодший сержант міліції ОСОБА_2, оскільки ним не доведено іншого, виніс оскаржувану постанову без урахуванням всіх обставин, що мали значення для встановлення події проступку і безспірного доведення вини особи, використавши надані йому повноваження всупереч завданням провадження за ст. 245 КУпАП та меті адміністративного стягнення за ст. 23 КУпАП, для досягнення яких він ст. 222 КУпАП наділений такими повноваженнями, а подія адміністративного проступку за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яку субєкт владних повноважень у постанові вважав встановленою, настільки сумнівна, що виключається як недоведена.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена з порушенням п.п. 2, 3, ч. 3 ст. 2 КАС України, а ефективність засобів правового захисту прав позивача вимагає розвязання питання щодо підстав його юридичної відповідальності, щоб можливість розглянути справу по суті, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП була забезпечена з повним захистом прав від тривання їх порушення правовою невизначеністю.

Враховуючи, що в порушення ст.ст. 257, 279 КУпАП постанову винесла та ж сама особа, яка склала протокол, внаслідок помилкового розширювального тлумачення нею випадків винесення постанови про адміністративне правопорушення на місці вчинення проступку за правилами ч. 4 ст. 258 КУпАП, достатнім засобом правового захисту буде вирішення по суті питання про адміністративну відповідальність позивача, встановленим ст. 293 КУпАП особливим порядком про скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення з закриттям справи відносно позивача за п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 288, 293 КУпАП, ст.ст. 71, 161-163, 1712 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову інспектора ДПС батальйону ДПС міста Дніпропетровська УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення серія АЕ1 №196587 від 17.03.2011р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення скасувати, а справу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП провадженням закрити через відсутність складу проступку за п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.О. Циганков