Справа № 823/1130/15
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1130/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гарань С.М. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Степанюка А. Г., Шурка О.І.,

за участю секретаря Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранслогістика» до Державної податкової інспекції у м. Черкаси Головного управляння ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранслогістика» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Черкаси Головного управляння ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.01.2015 року № .

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В засідання з'явився представник апелянта, який просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати оскаржувану постанову суду.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, наданим доказам дав вірну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2015 року посадовими особами ДПІ у м. Черкасах була проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Автотранслогістика» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 15.02.2012 року по 31.12.2013 року, про що складено акт № 18/23-01-22-01/38089771., у якому встановлено порушення ТОВ «Автотранслогістика» зокрема п.2.11 та п.2.12 глави 2 Постанови Правління національного банку України від 15.12.2004 року № 637 «Про затвердження положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», а саме: 154 490,40грн. готівкових коштів видано під звіт працівникам підприємства без повного звітування щодо раніше виданих їм коштів.

На підставі вищевказаного порушення, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.01.2015 року № , яким до товариству на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та згідно з абз. 5 п. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій про порушення норм з регулювання обліку готівки» від 12.06.1995 року № 436/95 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 38 622,60грн.

Вважаючи, що відповідачем протиправно прийнято вказане податкове повідомлення-рішення позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Касовими операціями є операції, під час яких грошові кошти переміщуються у вигляді готівки, облік яких здійснюється відповідно до вимог Постанови правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (далі - Положення № 637).

Касові операції здійснюються на підставі належним чином оформлених документів, а саме прибуткових, видаткових касових ордерів та інших прирівняних документів.

Відповідно до п. 1.2 Положення № 637, видаткові касові ордери в свою чергу, є первинними документами, що застосовуються для оформлення видачі готівки під звіт, тобто засвідчують витрачання грошових коштів підзвітною особою за цільовим призначенням.

Пунктом 3.4. розділу 3 Положення № 637 передбачено, що видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.

Згідно з пункту 7.37 розділу 7 Положення № 637, під час проведення перевірок аналізується порядок видачі підприємствами сум під звіт, виявляються факти неправомірної видачі готівки під звіт працівникам, які повністю не розрахувалися за попередньо видані їм кошти, факти несвоєчасного звітування, а також випадки передавання підзвітних коштів одним працівникам іншому тощо.

Відповідно до пункту 7.39 розділу 7 Положення № 637, під час перевірки звітів про використання коштів для вирішення господарських питань особлива увага приділяється дотриманню підзвітними особами встановлених термінів складання та подання до бухгалтерії відповідних звітів, своєчасність повернення до каси підприємств залишку невикористаних коштів (одночасно з відповідним звітом), наявність оригіналів підтвердних документів, їх погашення тощо.

Крім того, ураховується те, що подання звітів про використання коштів із порушенням установлених термінів може дозволятися лише у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю підзвітної особи або за інших обставин, що мають документальне підтвердження.

Згідно з пунктом 7.41 розділу 7 Положення № 637, під час перевірки правильності оформлення видачі готівки під звіт як на відрядження, так і на інші потреби встановлюється достовірність підтвердних документів, що додаються до звітів про використання коштів, а також слід звертати увагу на повне і своєчасне звітування підзвітних осіб у разі використання ними під час відрядження значних сум підзвітних коштів для вирішення господарських питань.

Відповідно до пункту 7.47 розділу 7 Положення для перевірки використовуються потрібні касові та розрахункові документи підприємства (підприємця) (касова книга, касові ордери, журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, звіти працівників щодо витрачання підзвітних сум), а також документи, що підтверджують здійснені покупцем (замовником) витрати готівки під час придбання товарів, оплати наданих послуг та виконаних робіт (касові та товарні чеки, розрахункові квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів, інші розрахункові документи, а також рахунки-фактури, податкові накладні, договори на поставку продукції, надання послуг, виконання робіт, товарно-транспортні накладні тощо).

Незалежно від того, чи видавалися гроші працівнику під звіт або він придбав товар (роботи, послуги) на потреби підприємства за власні кошти, такий працівник подає звіт та оригінали підтверджуючих документів.

Невикористання підзвітною осою виданих підприємством коштів не звільняє від обов'язку щодо складання звіту.

Зі змісту пункту 2.11 Положення №637 вбачається, що видача готівкових коштів під звіт або на відрядження здійснюється відповідно до законодавства України. Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до п.п. 170.9.2. п. 170.9 ст. 170 ПК України, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до закінчення п'ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку: а) завершує таке відрядження; б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт.

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також, постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених строків використання виданої під звіт готівки, а також за видачу готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів - у розмірі 25 відсотків виданих під звіт сум.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Автотранслогістика» було видано 154 490,40грн. готівкових коштів під звіт працівникам підприємства без звітування щодо раніше виданих їм коштів.

Як на підставу для скасування судового рішення апелянт зазначає, що при поверненні отриманих під звіт грошових коштів підзвітними особами були складені звіти про використання коштів виданих на відрядження або під звіт за №1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, які були надані позивачем до суду першої інстанції.

Проте, матеріали справи містить пояснення головного бухгалтера ТОВ «Автотранслогістика» ОСОБА_2 (особи, відповідальної за ведення фінансово - господарської документації) відповідно до яких в період з жовтня - листопада 2012 року перераховані працівникам товариства для господарських потреб кошти були повернуті в касу підприємства, як невикористані, тому авансовий звіт відносно вказаних коштів не здавався.

При цьому апелянт стверджує, що при невикористанні грошових коштів складення звіту відповідно до порядку №637 не передбачено.

Отже, у поясненнях апелянта містяться суперечливі відомості, оскільки, з пояснень головного бухгалтера підприємства вбачається, що звіти взагалі не подавались.

Відповідно до акту перевірки позивача підтверджується, той факт, що ОСОБА_2 є головним бухгалтером товариства з 13.02.2013 року та по день підписання акту.

У зв'язку з цим, твердження представника апелянта про те, що вказана особа не має жодного відношення до складення і обліку звітів колегією суддів не приймаються.

Крім того, всупереч вимогам ч. 1 ст. 71 КАС України позивачем не надано доказів того, що обов'язки стосовно складення, обліку та зберігання звітів позивачем покладено на іншу особу.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що в межах спірних правовідносин відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством у зв'язку з чим підстави для задоволення позовних вимог і скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відсутні.

Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, спростовуються матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно відмови у задоволенні позовних вимог, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранслогістика» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранслогістика» до Державної податкової інспекції у м. Черкаси Головного управляння ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: А.Г. Степанюк

О.І. Шурко

Повний текст ухвали виготовлено 28.07.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Шурко О.І.

Степанюк А.Г.